Справа № 826/7713/15
Суддя: Чаку Євген Васильович
Дата ухвалення: 2021-04-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 826/7713/15
УХВАЛА

14 квітня 2021 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Чаку Є.В.,

суддів: Єгорової Н.М., Коротких А.Ю.

за участю секретаря Ковтун К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві заяву Кабінету Міністрів України про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Кабінету Міністрів України, Державної аудиторської служби України про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Кабінету Міністрів України, Державної аудиторської служби України, в якому, з урахуванням збільшених позовних вимог, просив:

- визнати протиправним і скасувати розпорядження Кабінету Міністрів України № 285-р від 04.04.2015 року «Про звільнення ОСОБА_1 з посади Голови Державної фінансової інспекції України";

- визнати протиправним і скасувати наказ Державної фінансової інспекції України від 24.04.2015 року № 275-о "Про оголошення розпорядження Кабінету Міністрів України від 04 квітня 2015 року № 258-р «Про звільнення ОСОБА_1 з посади Голови Державної фінансової інспекції України»;

- поновити його на роботі, а саме на посаді Голови Державної фінансової інспекції України»;

- стягнути із Державної фінансової інспекції України на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з 04.04.2015 року по день поновлення на роботі.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 12 лютого 2016 року в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовлено повністю.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 30 березня 2016 року, яку залишено без змін постановою Верховного Суду від 17 травня 2018 року, апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено. Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 лютого 2016 року скасовано та прийнято нову постанову, якою позовні вимоги задоволено. Визнано протиправним та скасовано розпорядження Кабінету Міністрів України № 285-р від 04.04.2015 року «Про звільнення ОСОБА_1 посади Голови Державної фінансової інспекції України». Визнано протиправним та скасовано наказ Державної фінансової інспекції України від 24.04.2015 року № 275-о «Про оголошення розпорядження Кабінету Міністрів України від 04 квітня 2015 року № 258-р «Про звільнення ОСОБА_1 з посади Голови Державної фінансової інспекції України». Поновлено ОСОБА_1 на роботі, а саме на посаді Голови Державної фінансової інспекції України. Стягнуто із Державної фінансової інспекції України на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 05 квітня 2015 року по день поновлення на роботі у розмірі 76776,66 грн.

На виконання постанови від 30 березня 2016 року, Київським апеляційним адміністративним судом видано 04.04.2016 виконавчі листи у справі № 826/7713/15.

В подальшому ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції із заявою, в якій просив замінити первинного боржника у виконавчому листі, виданого Київським апеляційним адміністративним судом 04.04.2016 в адміністративній справі № 826/7713/15, з Державної фінансової інспекції України (04070, м. Київ, вул. П. Сагайдачного, 4, ) - на Державну аудиторську службу України (04070, м. Київ, вул. П. Сагайдачного, 4, ).

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 03 жовтня 2018 року, яку залишено без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 04 грудня 2018 року, заяву задоволено. Замінено первинного боржника у виконавчому листі, виданого Київським апеляційним адміністративним судом 04.04.2016 року в адміністративній справі №826/7713/15, з Державної фінансової інспекції України (04070,м. Київ, вул. Сагайдачного П., 4, ) - на Державну аудиторську службу України (04070, м. Київ, вул. Сагайдачного П., 4, ).

15.03.2021 до Шостого апеляційного адміністративного суду надійшла заява від Кабінету Міністрів України про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування заяви зазначено, що Державна фінансова інспекція України на даний час вже припинена. Обставина припинення ДФІ України, унеможливлює виконання постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 30.03.2016 в частині щодо зобов`язання Кабінету Міністрів України поновити ОСОБА_1 на посаді Голови Державної фіскальної інспекції України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи заяви про визнання виконавчого листа по цій справі таким, що не підлягає виконанню та обставини справи, колегія суддів вважає , що заява до задоволення не підлягає з огляду на таке.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у адміністративних справах та рішень інших органів, внормовані Розділом ІV КАС України.

Статтею 370 КАС України, судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Частиною другою статті 372 КАС України встановлено, що судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання.

Частиною четвертою статті 372 КАС України встановлено, що примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому законом.

Згідно із Законом України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень державною виконавчою службою здійснюється на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом.

З наведених положень законодавства випливає, що судове рішення є обов`язковим як для учасників справи, так і їх правонаступників, підставою для виконання судових рішень є виконавчі листи.

Частиною 1, 2 ст. 374 КАС України передбачено, що суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.

Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Тобто, визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, пов`язано з певними обставинами, які мали місце на момент його видачі (пред`явлення до виконання): помилковою видачею, зокрема, коли судове рішення не підлягало негайному виконанню і не набрало законної сили або пред`явлено до виконання після скасування судового рішення, на підставі якого було видано виконавчий лист; повним (частковим) погашенням боргу, щодо якого видано виконавчий лист, в добровільному порядку боржником чи за нього іншою особою або з інших причин, наприклад, списання боргу внаслідок прийняття відповідного нормативного акта.

Також, визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, може бути пов`язана не лише з тим, що виконавчий лист було видано помилково. Це може бути потрібним також у випадках, якщо стягувач подав виконавчий лист для примусового виконання після добровільного повного чи часткового виконання зобов`язань боржника за судовим рішенням або після припинення зобов`язань боржника з іншої підстави.

З поданої представником Кабінету Міністрів України заяви судом встановлено, що єдиною підставою для визнання виконавчого листа в частині щодо зобов`язання Кабінету Міністрів України поновити ОСОБА_1 на посаді Голови Державної фіскальної інспекції України, таким, що не підлягає виконанню, зазначено факт припинення Державної фінансової інспекції України

Колегія суддів зазначає, що відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28.10.2015 № 868 «Про утворення Державної аудиторської служби України» утворено Державну аудиторську службу України - центральний орган виконавчої влади, діяльність якого спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів, шляхом реорганізації Державної фінансової інспекції шляхом перетворення.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 03.02.2016 № 43 "Про затвердження Положення про Державну аудиторську службу України", затверджено Положення про Державну аудиторську службу України.

Відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру Державну фінансову інспекцію України - ліквідовано.

Фактично Державну фінансову інспекцію України було реорганізовано шляхом перетворення на Державну аудиторську службу України.

Вказані обставини підтверджуються й тим, що ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 03 жовтня 2018 року, яку залишено без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 04 грудня 2018 року було замінено первинного боржника у виконавчому листі, виданого Київським апеляційним адміністративним судом 04.04.2016 року в адміністративній справі №826/7713/15, з Державної фінансової інспекції України (04070,м. Київ, вул. Сагайдачного П., 4, ) - на Державну аудиторську службу України (04070, м. Київ, вул. Сагайдачного П., 4, ).

Пунктом 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованою Україною 17 липня 1997 року, встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У свою чергу, фактичне виконання рішення, ухвали, постанови суду є невід`ємною частиною судового процесу і свідчить про реальну спроможність державних органів забезпечити виконання рішення суду, як завершальну стадію судового процесу, на результат якої направлені очікування та сподівання особи, права якої порушено.

Практика Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст..17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" є джерелом права, також свідчить про те, що право на доступ до суду було б ілюзорним, якби остаточне, зобовязальне судове рішення залишалося без дієвим на шкоду одній зі сторін (справа "Ромашов проти України, рішення від 27.07.2004р.).

У рішенні Європейського Суду України з прав людини від 29 червня 2004 року у справі "Півень про України" визначено, що право на судовий розгляд, гарантоване ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, також захищає і виконання остаточних та обов`язкових судових рішень, які у країні, яка поважає верховенство права, не можуть залишаться невиконаними, завдаючи шкоди одній стороні.

Отже виконання судового рішення є складовою частиною судового розгляду та завершальною стадією судового провадження, а неможливість виконати рішення суду призведе до порушення прав, гарантованих ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження.

З огляду на що питання про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, є перешкодою для завершення судового провадження.

Колегія суддів зауважує, що суд визнає виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню, у разі: якщо його було видано помилково; якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою; з інших причин.

Разом з тим, заявник не вказує жодної обставини для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню з підстав передбачених статтею 374 КАС України.

Виконавчий лист виданий судом за заявою позивача без порушень, а обставини, на які посилається заявник, не утворюють підстав, з якими стаття 374 КАС України, пов`язує визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, з огляду на що суд вважає, що підстави для задоволення заяви Кабінету Міністрів України про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню відсутні, а тому у задоволенні такої заяви слід відмовити.

Керуючись ст. 321, 374 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви Кабінету Міністрів України про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Кабінету Міністрів України, Державної аудиторської служби України про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду.

Повний текст ухвали виготовлено 14.04.2021.

Головуючий суддя: Є.В. Чаку

Судді: Н.М. Єгорова

А.Ю. Коротких