Справа № 160/11797/20
Суддя: Семененко Я.В.
Дата ухвалення: 2021-04-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

15 квітня 2021 року м. Дніпросправа № 160/11797/20

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Семененка Я.В. (доповідач),

суддів: Бишевської Н.А., Добродняк І.Ю.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30 листопада 2020 року (суддя Юрков Е.О.) у справі №160/11797/20 за позовом ОСОБА_1 до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області, третя особа - Головне управління Державної казначейської служби України в Дніпропетровській області, про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

в с т а н о в и В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив:

- визнати протиправними дії територіального управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області щодо нарахування та виплати судді Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області ОСОБА_1 суддівської винагороди за червень 2020 року із застуванням обмеження нарахування;

- зобов`язати територіальне управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області провести нарахування суддівської винагороди судді Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області ОСОБА_1 на підставі частин 2, 3 статті 135 Закону України Про судоустрій і статус суддів виходячи з базового розміру посадового окладу судді в розмірі 30 (тридцяти) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 01 січня 2020 року та щомісячної доплати в розмірі 20% (з 01.06.2020 р. по 25.06.2020 р. включно) та 30% (з 26.06.2020 р.) від посадового окладу з утриманням з цих сум передбачених законом податків та обов`язкових платежів при їх виплаті за червень 2020 року;

- стягнути з територіального управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області на користь судді Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області ОСОБА_1 недоплачену суддівську винагороду в розмірі 27335 гривень 20 копійок з утриманням з цих сум передбачених законом податків та обов`язкових платежів при їх виплаті за червень 2020 року;

- допустити до негайного виконання рішення суду в частині стягнення суддівської винагороди за один місяць;

- зобов`язати територіальне 'управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області, як суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у десятиденний строк звіт про виконання судового рішення.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилався на те, що він є працюючим суддею, однак судівську винагороду за червень 2020 року йому нараховано та виплачено на

підставі статті 29 Закону України від 14.11.2019 №294-IX "Про Державний бюджет України на 2020 рік" (далі - Закон №294-IX) (в редакції Закону №553-IX) із застосуванням обмеження у розмірі, що не перевищує 10 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої на 01 січня 2020 року, а не статті 130 Конституції України та статті 135 Закону України від 02.06.2016 №1402-III "Про судоустрій і статус суддів" (далі - Закон №1402-III), що призвело до зменшення її розміру і, відповідно, порушення її прав та гарантій.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30 листопада 2020 року адміністративний позов задоволено частково, а саме:

визнано протиправними дії Територіального управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області щодо нарахування та виплати судді Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області ОСОБА_1 суддівської винагороди за червень 2020 року із застуванням обмеження нарахування;

зобов`язано Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області провести нарахування та виплату суддівської винагороди судді Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області ОСОБА_1 на підставі частин 2, 3 статті 135 Закону України Про судоустрій і статус суддів виходячи з базового розміру посадового окладу судді в розмірі 30 (тридцяти) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 01 січня 2020 року, та щомісячної доплати в розмірі 20% (за період з 01.06.2020 р. по 25.06.2020 р. включно) та 30% (за період з 26.06.2020 р.) від посадового окладу з утриманням з цих сум передбачених законом податків та обов`язкових платежів при їх виплаті за червень 2020 року.

В іншій частині позову відмовлено.

Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції фактично виходив з того, що в спірному випадку під час визначення розміру суддівської винагороди позивача застосуванню підлягають положення Конституції України та Закону України "Про судоустрій та статус суддів". При цьому суд, з посиланням на положення статті 7 Кодексу адміністративного судочинства України, вказав на те, що в спірному випадку застосуванню підлягають норми Конституції України як норми прямої дії. З цих підстав, суд дійшов висновку, що відповідач, здійснивши нарахування та виплату позивачу суддівської винагороди у спірний період з обмеженнями, передбаченими статтею 29 Закону №294-IX (в редакції Закону №553-IX) діяв з порушенням вимог статтей 130 Конституції України та статті 135 Закону №1402-III, що у свою чергу призвело до порушення прав позивача та його гарантій незалежності судді.

Визначаючи спосіб захисту порушеного права, суд першої інстанції виходив з того, що належним способом захисту права у спірних відносинах є зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу суддівську винагороду, виходячи з положень частин 2, 3 статті 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів». При цьому, суд звернув увагу на те, що стягнення з відповідача недоплаченої суддівської винагороди фактично є дублюванням вимог щодо проведення нарахування та виплати суддівської винагороди.

Не погодившись з рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову про задоволення позову у повному обсязі. Обгрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, позивач фактично висловлює свою незгоду з обраним судом першої інстанції способом захисту порушеного права. Позивач вказує, що такий спосіб захисту права, як зобов`язання відповідача вчинити певні дії, є неефективним та не призведе до реального поновлення права.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Встановлені судом першої інстанції обставини справи, які не заперечуються сторонами, свідчать про те, що ОСОБА_1 на підставі Указу Президента України Про призначення суддів № 302/2013 від 23 травня 2013 року призначений на посаду судді Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Наказом голови Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області № 43-к від 26 червня 2013 року ОСОБА_1 зараховано до штату Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області; встановлено щомісячну доплату за вислугу років у розмірі 15% посадового окладу, як такій, що має стаж роботи до 5 років.

Згідно наказу голови Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області № 7-к від 16 січня 2020 року ОСОБА_1 встановлено щомісячну доплату за вислугу років станом на 01 січня 2020 року у розмірі 20% посадового окладу, та станом на 26 червня 2020 року у розмірі 30%.

Згідно розрахункового листа за червень 2020 року посадовий оклад судді 59907,00 грн., доплата за вислугу років 11350,80 грн., доплата за вислугу років 945,90 грн., проте застосовано обмеження у виплаті на загальну суму 27335,20 грн.

Не погодившись з обмеженням розміру суддівської винагороди, позивач звернулася до суду з позовом.

За наслідками перегляду справи суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити таке.

Визначаючи межі перегляду справи, суд апеляційної інстанції виходить з того, що рішення суду першої інстанції оскаржено позивачем, оскаржено в частині незадоволених позовних вимог, а тому судом апеляційної інстанції надається оцінка рішення суду першої інстанції, на предмет його законності та обґрунтованості, в частині вирішених позовних вимог у задоволенні яких було відмовлено.

У цьому зв`язку суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зауважити, що вимоги про «стягнення» заборгованості з виплати суддівської винагороди та «зобов`язання нарахувати та виплатити» суддівську винагороду (з урахуванням вимог статті 135 Закону № 1402-VIII) є двома різними способами захисту порушеного права (що, окрім іншого, передбачає відмінний механізм їх виконання/реалізації).

У спірному випадку позивачем заявлено як вимогу про зобов`язання відповідача нарахувати суддівську винагороду у відповідності до вимог частин 2, 3 статті 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» так і вимогу про стягнення з відповідача недоплаченої суддівської винагороди.

Суд апеляційної інстанції погоджується з тим, що право вибору заявляти ті чи інші вимоги належить позивачу. В той же час, саме суд, який розглядає спір по суті, наділений повноваженнями щодо обрання із декілька можливих способів захисту права, одного, який відповідає сутті спірним відносинам та який найбільш ефективно відновить порушене право.

У спірному випадку, суд першої інстанції, визнавши право позивача на суддівську винагороду саме у розмірі, який визначено статтею 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», також встановив, що у спірному періоді позивачу суддівська винагорода не була нарахована відповідачем у визначених Законом України «Про судоустрій і статус суддів» розмірах.

Отже за умови того, що відповідачем суддівська винагорода у визначених Законом розмірах нарахована не була, а повноваженнями щодо нарахування суддівської винагороди наділений відповідач, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що належним способом захисту права у спірному випадку є зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу суддівську винагороду у відповідності до вимог частин 2, 3 статті 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Підсумовуючи викладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що судом першої інстанції правильно обрано спосіб захисту порушеного права, який відповідає як суті спірних відносин так і забезпечує поновлення права позивача на виплату суддівської винагороди у розмірі, що визначений Законом України «Про судоустрій і статус суддів».

З цих підстав суд апеляційної інстанції приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги позивача та скасування рішення суду першої інстанції, в частині визначеного способу захисту порушеного права.

На підставі викладеного, керуючись п.1 ч.1 ст.315, ст.ст.316, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30 листопада 2020 року у справі №160/11797/20- без змін.

Постанова набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках та строки, визначені ст.ст.328, 329 КАС України.

Повне судове рішення складено 15.04.2021р.

Головуючий - суддя Я.В. Семененко

суддя Н.А. Бишевська

суддя І.Ю. Добродняк