Справа № 400/4552/20
Суддя: Мороз А. О.
Дата ухвалення: 2021-04-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Миколаїв.

16 квітня 2021 р.справа № 400/4552/20
Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі судді Мороза А.О., в спрощеному позовному провадженні, в письмовому провадженні, розглянув адміністративну справу

за позовомОСОБА_1 , АДРЕСА_1

до відповідачаУправління Міністерства внутрішніх справ України в Миколаївській області, вул. Декабристів, 5, м. Миколаїв, 54001

провизнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (надалі - позивачка або ОСОБА_1 ) звернулась з позовом до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Миколаївській області (надалі - відповідач або УМВС України в Миколаївській області), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивачки ОСОБА_2 , в якому просить суд:

1) визнати протиправними дії УМВС України в Миколаївській області, які полягають у ненарахуванні позивачці компенсації, передбаченої Законом України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати";

2) зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачці компенсацію за несвоєчасну виплату грошового забезпечення в сумі 30 152,13 грн.

Крім того, позивачка просить суд встановити судовий контроль за виконанням рішення в даній справі у відповідності до ст. 382 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України), а саме зобов`язати відповідача подати звіт про виконання судового рішення.

Позовна заява залишалась без руху, у зв`язку з її невідповідністю вимогам ст. 160 КАС України (а. с. 10-11).

На усунення недоліків, позивачка подала нову позовну заяву, в якій третя особа відсутня (а. с. 14-16).

В обґрунтування своїх вимог ОСОБА_1 зазначила, що згідно з рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 9 січня 2019 р. у справі № 1440/2277/18, УМВС України в Миколаївській області повинно було нарахувати та виплатити їй грошове забезпечення за період з 21 травня 2015 р. до 15 серпня 2018 р. Фактична виплата відповідачем грошового забезпечення відбулась лише в жовтні 2020 р. Законом України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати", передбачено виплату грошової компенсації за затримку виплати грошового забезпечення більше ніж на місяць. За розрахунком позивачки, сума такої компенсації складає 30 152,13 грн.

Відповідач подав відзив, в якому позов не визнав та просив відмовити в його задоволенні. Не заперечуючи затримку виплати ОСОБА_1 грошового забезпечення, відповідач зазначив, що воно виплачено на підставі рішення суду, після набрання ним законної сили, а тому, на його думку, відсутні підстави для нарахування компенсації за Законом України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" (а. с. 33-39).

Позивачка подала відповідь на відзив, в якому не погодилась з доводами відзиву, вважає, що вони ґрунтуються на хибному тлумаченні законодавства, що регулює спірні правовідносини (а. с. 44-46).

Справа призначена до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.

В ухвалі про відкриття провадження в адміністративній справі, суд звернув увагу сторін, що у зв`язку з запровадженням в Миколаївському окружному адміністративному суді заходів спрямованих на запобігання поширенню COVID-19, судове засідання у справі не призначатиметься. Одночасно, суд роз`яснив, що з метою дотримання принципу відкритості та гласності судового процесу, за клопотанням однієї з сторін, суд може призначити судове засідання після послаблення протиепідемічних заходів. За відсутності такого клопотання, суд розгляне справу в письмовому провадженні (а. с. 27-28).

Учасники справи заяв і клопотань щодо призначення судового засідання не подавали, у зв`язку з чим справа розглянута в письмовому провадженні.

Вирішуючи спір, суд враховує наступне.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 9 січня 2019 р. № 1440/2277/18, залишеним без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 6 березня 2020 р.:

- визнано протиправною бездіяльність УМВС України в Миколаївській області, яка полягає у ненарахуванні та невиплаті ОСОБА_1 грошового забезпечення за період з 21 травня 2016 р. до 15 серпня 2018 р.;

- зобов`язано УМВС України в Миколаївській області провести нарахування та виплату відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 7 листопада 2007 р. № 1294 "Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" та наказу Міністерства внутрішніх справ України від 31 грудня 2007 р. № 499 "Про впорядкування структури та умов грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ" ОСОБА_1 грошового забезпечення за період з 21 травня 2016 р. до 12 грудня 2016 р.;

- зобов`язано УМВС України в Миколаївській області провести нарахування та виплату відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2015 р. № 988 "Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції" та наказу Міністерства внутрішніх справ України від 6 квітня 2016 р. № 260 "Про затвердження Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання" ОСОБА_1 грошового забезпечення за період з 13 грудня 2016 р. до 15 серпня 2018 р.;

- визнано протиправною бездіяльність УМВС України в Миколаївській області, яка полягає у невиплаті ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористану у 2018 р. відпустку (рішення судів доступні за посиланням в Єдиному державному реєстрі судових рішень https://reyestr.court.gov.ua/Review/79086614, https://reyestr.court.gov.ua/Review/88062216).

За твердженнями позивачки, грошове забезпечення за вказаним рішенням суду фактично виплачено їй в жовтні 2020 р.

Відповідач підтвердив цей факт та зазначив, що на підставі рішення суду нарахував ОСОБА_1 грошове забезпечення в загальній сумі 130 815,30 грн., яке було виплачено 26 червня 2020 р. в сумі 88 461,81 грн. і 16 жовтня 2020 р. в сумі 42 352,49 грн.

Відповідно до ст. 78 ч. 1 КАС України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

Відповідно до ст. 2 ч. 1 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати", компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру, в тому числі грошове забезпечення (ст. 2 ч. 2 абз. 5 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати").

Згідно з ст. 3 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати", сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).

Виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць (ст. 4 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати").

Аналогічні за змістом приписи містить Порядок проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 р. № 159 (надалі - Порядок № 159).

Таким чином, єдиною умовою виплати компенсації, є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів, в даному випадку грошового забезпечення позивачки.

При цьому, виплата компенсації проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування: самим підприємством, установою чи організацією добровільно чи на виконання судового рішення.

Відповідач повинен був нарахувати та виплатити позивачці компенсацію не пізніше жовтня 2020 р. - в тому місяці, коли відбулась виплата останньої частини присудженого грошового забезпечення.

Таке тлумачення відповідає правовим висновкам Верховного Суду України, викладених у постановах від 18 листопада 2014 р. у справі № 21-518а14, від 11 липня 2017 р. у справі № 21-2003а16, а також Верховного Суду у постановах від 6 лютого 2018 р. у справі № 681/423/15-а, від 20 лютого 2018 р. у справі № 522/5664/17, від 21 червня 2018 р. у справі 523/1124/17 щодо розгляду адміністративного спору в рамках подібних правовідносин.

У межах вироблених Європейським Судом з прав людини підходів до тлумачення поняття "майно", а саме в контексті ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, це поняття охоплює як "наявне майно", так і активи включаючи право вимоги, з посиланням на які заявник може стверджувати, що він має принаймні законні очікування стосовно ефективного здійснення свого "права власності". Суд робить висновок, що певні законні очікування заявників підлягають правовому захисту, та формує позицію для інтерпретації вимоги як такої, що вона може вважатися "активом": вона повинна мати обґрунтовану законну підставу, якою, зокрема є чинна норма закону, тобто встановлена законом норма щодо виплат (пенсійних, заробітної плати, винагороди, допомоги) на момент дії цієї норми є "активом", на який може розраховувати громадянин як на свою власність (Maltzan (Freiherr Von) and others v. Germany № 71916/01, № 71917/01 та № 10260/02).

З урахуванням викладеного, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити.

При цьому, суд звертає увагу позивачки, що ненарахування і невиплата компенсації є бездіяльністю відповідача, а не протиправними діями, як зазначено в позовних вимогах.

З приводу вимоги про нарахування і виплати конкретно визначеної суми компенсації, суд зазначає наступне.

Із змісту Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" та Порядку № 159 слідує, що обрахунок конкретного розміру компенсації, яка підлягає виплаті, є компетенцією відповідача, а тому саме на відповідача покладено обов`язок визначити суму компенсації.

Відповідно до приписів ст. 382 КАС України, встановлення судового контролю є правом суду, яке реалізується ним зважаючи на конкретні обставини справи. В даному спорі суд не вбачає необхідності встановлювати судовий контроль, так як відсутні підстави вважати що рішення суду не буде виконано відповідачем.

Відповідно до ст. 139 ч. 1 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачка сплатила судовий збір в розмірі 840,80 грн., що підтверджується квитанцією № 16467 (а. с. 8), який підлягає присудженню позивачці в повному обсязі за рахунок бюджетних асигнувань УМВС України в Миколаївській області.

Керуючись ст. ст. 2, 19, 139, 241-246 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Миколаївській області (вул. Декабристів, 5, м. Миколаїв, 54001, ) задовольнити.

2. Визнати протиправною бездіяльність Управління Міністерства внутрішніх справ України в Миколаївській області (вул. Декабристів, 5, м. Миколаїв, 54001, ), яка полягає у ненарахуванні та невиплаті ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) компенсації на підставі Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати".

3. Зобов`язати Управління Міністерства внутрішніх справ України в Миколаївській області (вул. Декабристів, 5, м. Миколаїв, 54001, ) провести нарахування та виплату ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) компенсації на підставі Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати".

4. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління Міністерства внутрішніх справ України в Миколаївській області (вул. Декабристів, 5, м. Миколаїв, 54001, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) судові витрати у виді судового збору в розмірі 840,80 грн. (вісімсот сорок гривень вісімдесят копійок).

5. Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи в порядку, визначеному ст. 255 КАС України. Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду через Миколаївський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення, з урахуванням вимог розділу VI п. 3 "Прикінцеві положення" КАС України.

Суддя А. О. Мороз