Справа № 420/3699/21
Суддя: Вовченко О.А.
Дата ухвалення: 2021-04-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/3699/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2021 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Вовченко O.A., розглядаючи за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про скасування рішення та зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду 11 березня 2021 року надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, в якій позивач просить суд:

1. Визнати протиправними дії Головного управління ПФУ в Одеській області та скасувати рішення від 12.02.2021 № 2898/8 щодо відмови у переведенні позивача з пенсії за вислугу років, призначену згідно Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» на пенсію за віком на підставі п.п. 10, 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну службу» відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-XII у зв`язку з недостатністю страхового стажу та не зарахуванням стажу роботи (служби) на виборних посадах заступника Лиманського селищного голови, керуючого справами (секретаря) виконавчого комітету Лиманської селищної ради Роздільнянського району Одеської області, стажу (вислуги) військової служби у Збройних Силах до стажу державної служби;

2. Зобов`язати Головне управління ПФУ в Одеській області зарахувати період роботи (служби) позивача на виборних посадах заступника селищного голови, керуючого справами (секретаря) виконавчого комітету Лиманської селищної ради Роздільнянського району Одеської області з 14.07.2008 по 01.05.2016 (дату набрання чинності Закону № 889-VIII), тобто 7 років 10 місяців 16 днів, до стажу державної служби;

3. Зобов`язати Головне управління ПФУ в Одеській області зарахувати позивачу до стажу державної служби період проходження строкової військової служби в Збройних Силах з 05.11.1975 по 11.11.1978 (3 роки 7 днів) та військової служби у Збройних Силах за контрактом з 27.06.1983 по 01.10.2002 (19 років 3 місяці 4 днів), з урахування обчислених пільгових періодів військової служби (один рік за один рік 6 місяців), загальною вислугою 25 років 3 місяці 29 днів;

4. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати позивачу до страхового стажу періоди роботи (служби, навчання):

- 04.11.1979 - 02.04.1980 Одеський автошляховий технікум Міншляхбуду УРСР - 7 (сім) місяців;

- 27.06.1983 - 27.06.1989 військова служба у Збройних Силах за контрактом - 6 (шість) років;

- 29.04.1976 - 11.11.1978, 17.07.1983 - 06.03.1987 - пільгове обчислення вислуги років у Збройних Силах - 3 роки 0 місяців 17 днів;

5. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду в Одеській області перевести позивача з пенсії за вислугу років, призначену згідно Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби» на пенсію за віком на підставі п.п. 10, 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну службу» відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-ХІІ, шляхом призначення позивачу пенсії державного службовця;

6. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України з Одеській області провести обчислення пенсії відповідно до п. 4 Порядку призначення пенсій деяким категоріям осіб, затвердженого Постановою КМУ № 622 від 14.09.2016 із розрахунку 60% заробітної плати за останнім місцем роботи в Лиманській селищній раді, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та почати виплату пенсії з 04.02.2021 року (дату звернення із заявою). Здійснити нарахування і виплату позивачу пенсії державного службовця відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» №3723-ХІІ на підставі довідок про складові заробітної плати від 22.12.2020 № 1755, від 22.12.2020 № 1756 та від 19.02.2021 №502, які видані Лиманською селищною радою Роздільнянського району Одеської області (останнім місцем роботи).

Ухвалою від 16 березня 2021 року прийнято до розгляду позовну заяву ОСОБА_1 , відкрито провадження у адміністративній справі та визначено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що звернувся до Роздільнянського відділу обслуговування громадян №16 (сервісного центру) Головного управління Пенсійного фонду України з Одеській області із заявою для призначення йому пенсії як державному службовцю, однак відповідачем йому рішенням №2898/8 відмовлено, оскільки до стажу державної служби не враховано період роботи в ОМС з 14.07.2008 року по 01.05.2016 року. Також не враховано періоди військової служби в Збройних Силах з 05.11.1975 по 11.11.1978 та з 27.06.1983 по 01.10.2002. Позивач вважає таке рішення відповідача протиправним.

05 квітня 2021 року до суду від відповідача за вх. №16961/21 надійшов відзив на позов (а.с.102-104), в якому відповідач зазначає, що із позовними вимогами Головне управління не погоджується. Вказує, що страховий стаж позивача становить 33 роки 11 місяців 6 днів, стаж роботи на державній службі відсутній. До стажу, що дає право на призначення пенсії державному службовцю не зараховані періоди: з 14.07.2008 по 11.12.2020 на посадах заступника селищної голови, керуючого справами сільської ради, оскільки зазначена робота здійснюється відповідно до Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування». Також не враховані періоди військової служби позивача з 05.11.1975 по 11.11.1978, та з 27.06.1989 по 01.10.2002, оскільки це не передбачено діючим законодавством. Таким чином рішенням Головного управління від 12.02.2021 № 2898/8 ОСОБА_1 було відмовлено у перерахунку пенсії, у вигляді переведення на пенсію державного службовця, у зв`язку з відсутністю підстав.

Враховуючи викладене, відповідач просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

14 квітня 2021 року до суду від позивача за вх. №18911/21 надійшла відповідь на відзив.

Вивчивши матеріали справи, ознайомившись з позовною заявою та доданими до неї доказами, відзивом на позов відповідача та відповіддю на відзив позивача, дослідивши обставини, якими обґрунтовуються вимоги та перевіривши їх наданими з боку учасників справи доказами, суд встановив наступне.

Як зазначено позивачем у позовній заяві та не заперечується відповідачем, ОСОБА_1 з 01.10.2002 року призначено пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

04 лютого 2021 року позивач подав до Роздільнянського відділу обслуговування громадян №16 (сервісного центру) Головного управління Пенсійного фонду України з Одеській області заяву про переведення його з пенсії за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» на пенсію відповідно до Закону України «Про державну службу».

До вказаної заяви позивачем додано наступні документи: довідку про присвоєння ідентифікаційного номеру; заяву про призначення/перерахунок пенсії; паспорт; трудову книжку; військовий квиток; диплом про навчання; довідки про заробітну плату.

12 лютого 2021 року відповідачем прийнято рішення №2898/8 «Про відмову в перерахунку пенсії» (а.с.9) наступного змісту: «…З 1 травня 2016 року набув чинності Закон України «Про державку службу» від 10.12.2015 №889-VIII, яким визначено право на пенсійне забезпечення державних службовців відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» №3723-ХІІ від 16.12.1993 року.

Пенсії відповідно до Закону№889-VIII у порядку, визначеному для осіб, які мають не менше як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців (стаття 37 Закону №3723-ХІІ) призначаються особам, які:

- на день набрання чинності Закону №889-VІІІ займають посади державної служби та мають не менше як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців визначених статтею 25 Закону №3723-ХІІ та актами Кабінету Міністрів України, або на день набрання чинності Законом №889-VIII мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби незалежно від факту роботи на державній службі станом на 1 травня 2016 року.

- мають страховий стаж: чоловіки 35 років, жінки-30 років.

В результаті прорахунку стажу гр. ОСОБА_1 його страховий стаж склав 33 роки 11 місяців 6 днів.

Стаж роботи на державній службі відсутній, так як робота на посаді заступника селищного голови, керуючого справами (секретаря) сільської ради в період з 14.07.2008 р. по 11.12.2020 р. не зараховується до стажу, що дає право на пенсію державного службовця, оскільки за цією посадою встановлено ранг посадової особи органів місцевого самоврядування, а не державного службовця.

…Відповідно наданих документів гр. ОСОБА_1 , права на призначення пенсії за Законом України «Про державку службу» відсутнє…».

Вирішуючи спірні правовідносини, суд зазначає наступне.

Відповідно до записів у трудовій книжці позивача (а.с.15-17, 91-100) та його військового квитка НОМЕР_1 (а.с.18, 71), він у періоди:

- з 05.11.1975 року по 11.11.1978 року та з 27.06.1983 року по 01.10.2002 року проходив службу у Збройних Силах;

- з 14.07.2008 року по 11.12.2020 року працював у Лиманській селищній раді Роздільнянського району Одеської області на посадах заступника Лиманського селищного голови, керуючого справами (секретаря) виконавчого комітету Лиманської селищної ради та заступника Лиманського селищного голови з питань діяльності виконавчих органів ради.

Також, відповідно до диплому НОМЕР_2 (а.с.73-74) ОСОБА_1 навчався у Одеському автошляховому технікумі Міншляхбуду УРСР у період з 01.09.1974 року по 20.02.1980 року за спеціальністю «будівництво та експлуатація автомобільних шляхів» та отримав кваліфікацію техніка-будівельника.

Вирішуючи позовні вимоги позивача в частині визнання протиправними дії Головного управління ПФУ в Одеській області та скасування рішення від 12.02.2021 № 2898/8, зобов`язання Головного управління ПФУ в Одеській області зарахувати період роботи (служби) позивача на виборних посадах заступника селищного голови, керуючого справами (секретаря) виконавчого комітету Лиманської селищної ради Роздільнянського району Одеської області з 14.07.2008 по 01.05.2016 та період проходження строкової військової служби в Збройних Силах з 05.11.1975 по 11.11.1978 та військової служби у Збройних Силах за контрактом з 27.06.1983 по 01.10.2002, з урахування обчислених пільгових періодів військової служби (один рік за один рік 6 місяців), загальною вислугою 25 років 3 місяці 29 днів, до стажу державної служби, та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду в Одеській області перевести позивача з пенсії за вислугу років, призначену згідно Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби» на пенсію за віком на підставі п.п. 10, 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну службу» відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну служб» від 16.12.1993 № 3723-ХІІ, шляхом призначення позивачу пенсії державного службовця, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до положень частини 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно із частиною 1 статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 року № 3723-XII на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Пунктом 2 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 року № 889-VIII передбачено, що Закон України «Про державну службу» від 16.12.1993 року № 3723-ХІІ втратив чинність, крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 розділу XI Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 року № 889-VIII.

Відповідно до пункту 10 розділу XI Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 року № 889-VIII державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Положеннями пункту 12 розділу XI Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 року № 889-VIII встановлено, що для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Згідно з пунктом 8 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 10.12.2015 року № 889-VIII «Про державну службу» стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.

Отже, в даному випадку слід керуватися Порядком обчислення стажу державної служби, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 3 травня 1994 року № 283.

Вказані висновки узгоджуються з висновками, викладеними у постанові Верховного Суду від 22.05.2020 року по справі №263/9612/16-а.

Відповідно до пункту 2 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 283 від 03.05.1994 року (була чинною до 01.05.2016 року) до стажу державної служби зараховується робота (служба), зокрема, на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених у статті 14 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування», а також на інших посадах, не зазначених у цій статті, віднесених Кабінетом Міністрів України до відповідної категорії посад в органах місцевого самоврядування.

Згідно з пунктом 4 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 229 від 25.03.2016 року, до стажу державної служби зараховуються час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених Законом України «Про службу в органах місцевого самоврядування».

Згідно з приписами статті 14 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування»:

- до четвертої категорії посад в органах місцевого самоврядування, належать, зокрема, посади заступників директорів департаментів міських (міст обласного і республіканського в Автономній Республіці Крим значення) рад, міських (міст районного значення) голів, селищних і сільських голів;

- до п`ятої категорії посад в органах місцевого самоврядування, належать, зокрема, посади заступників міських (міст районного значення), сільських, селищних голів з питань діяльності виконавчих органів ради;

- до шостої категорії посад в органах місцевого самоврядування, належать, зокрема, посади керуючих справами (секретарів) виконавчих комітетів міських (міст районного значення), сільських, селищних рад, керівників структурних підрозділів виконавчого апарату районних та секретаріатів районних у містах Києві та Севастополі рад та їх заступників, керівників управлінь, відділів та інших структурних підрозділів виконавчих органів міських (міст районного значення), районних у містах рад та їх заступників, помічників голів, радників, консультантів, начальників секторів, головних бухгалтерів, спеціалістів управлінь, відділів, інших структурних підрозділів виконавчих органів міських (міст обласного значення та міста Сімферополя) рад.

Відтак, на підставі вищевикладеного суд доходить висновку, що період роботи позивача з 14.07.2008 року по 11.12.2020 року у Лиманській селищній раді Роздільнянського району Одеської області на посадах заступника Лиманського селищного голови, керуючого справами (секретаря) виконавчого комітету Лиманської селищної ради та заступника Лиманського селищного голови з питань діяльності виконавчих органів ради, тобто в органах місцевого самоврядування на посадах, передбачених у статті 14 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування», підлягає зарахуванню до стажу державної служби.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» встановлено, що час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Таким чином, періоди проходження позивачем військової служби у Збройних Силах з 05.11.1975 року по 11.11.1978 року та з 27.06.1983 року по 01.10.2002 року також повинен зараховуватись до стажу державної служби.

Відтак, з викладеного вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , станом на момент звернення до відповідача 25.02.2020 року досягнув віку 64 роки, та відповідно до розрахунку стажу від 16.03.2021 року (а.с.53) має страховий стаж 38 років 1 місяць 29 днів.

При цьому, відповідно до вищевикладених висновків суду, стаж державної служби позивача станом на 01.05.2016 року (день набрання чинності Законом України «Про державну службу» від 10.12.2015 року № 889-VIII) становить 30 років 1 місяць.

Відтак, суд доходить висновку, що позивач має право на переведення з пенсії за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» на пенсію за віком згідно із Законом України «Про державну службу».

Отже, позовні вимоги позивача в цій частині підлягають задоволенню шляхом:

- визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 12.02.2021 року № 2898/8 «Про відмову в перерахунку пенсії»;

- зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу державної служби періоди служби у Лиманській селищній раді Роздільнянського району Одеської області з 14.07.2008 року по 01.05.2016 року та проходження військової служби в Збройних Силах з 05.11.1975 року по 11.11.1978 року та з 27.06.1983 року по 01.10.2002 року;

- зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області перевести з 04.02.2021 року ОСОБА_1 з пенсії за вислугу років, призначену згідно Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» на пенсію за віком шляхом призначення пенсії державного службовця на підставі п.п. 10, 12 розділу XI Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 року № 889-VIII, відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 року № 3723-ХІІ.

Щодо вимог позивача в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати позивачу до страхового стажу періоди роботи (служби, навчання): 04.11.1979 - 02.04.1980 Одеський автошляховий технікум Міншляхбуду УРСР - 7 (сім) місяців; 27.06.1983 - 27.06.1989 військова служба у Збройних Силах за контрактом - 6 (шість) років; 29.04.1976 - 11.11.1978, 17.07.1983 - 06.03.1987 - пільгове обчислення вислуги років у Збройних Силах - 3 роки 0 місяців 17 днів, суд зазначає наступне.

Відповідно до п.8 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінетів Міністрів України від 12.08.1993 року № 637 (далі - Порядок № 637), час навчання у вищих навчальних, професійних навчально-виховних закладах, навчальних закладах підвищення кваліфікації та перепідготовки кадрів, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі підтверджується дипломами, посвідченнями, свідоцтвами, а також довідками та іншими документами, що видані на підставі архівних даних і містять відомості про періоди навчання. За відсутності в документах таких відомостей для підтвердження часу навчання приймаються довідки про тривалість навчання в навчальному закладі у відповідні роки за умови, що в документах є дані про закінчення повного навчального періоду або окремих його етапів.

Як зазначалось вище, відповідно до диплому НОМЕР_2 (а.с.73-74) ОСОБА_1 навчався у Одеському автошляховому технікумі Міншляхбуду УРСР у період з 01.09.1974 року по 20.02.1980 року (а не по 02.04.1980 року, як зазначає позивач) за спеціальністю «будівництво та експлуатація автомобільних шляхів» та отримав кваліфікацію техніка-будівельника.

В той же час, з наданого відповідачем до суду розрахунку стажу позивача, здійсненого на підставі його звернення 04.02.2021 року (а.с.61) вбачається, що позивачу враховано у страховий стаж період навчання з 01.09.1974 року по 04.11.1975 року та з 12.11.1978 року по 13.05.1979 року.

Однак, в оскаржуваному рішенні та у відзиві на позов відповідачем не надано жодного обґрунтування неврахування усього періоду навчання позивача.

Також щодо вимоги позивача зарахувати до страхового стажу період з 27.06.1983 року по 27.06.1989 року (військова служба у Збройних Силах) суд зазначає, що вказаний період було зараховано відповідачем до страхового стажу позивача.

Щодо вимоги позивача зарахувати до страхового стажу період з 29.04.1976 року по 11.11.1978 року та з 17.07.1983 року по 06.03.1987 року у пільговому обчисленні вислуги років у Збройних Силах - 3 роки 0 місяців 17 днів, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.

Суд зазначає, що Закон України «Про пенсійне забезпечення», Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», Закони України «Про державну службу» від 10.12.2015 року № 889-VIII та від 16.12.1993 року № 3723-ХІІ не передбачають, що при призначенні пенсії за віком до страхового стажу особи зараховується вислуга років, в тому числі у пільговому обчисленні.

Вислуга років враховується при призначенні пенсії згідно Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» громадянам України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом.

Тобто, при призначенні пенсії за віком за Законом України «Про державну службу» від 16.12.1993 року № 3723-ХІІ враховується страховий стаж особи та стаж її служби на посадах державної служби (до яких входить строк проходження особою військової служби, а не календарна та пільгова вислуга років) або посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, а не вислуга років, яка має ключове значення при призначенні особі пенсії за вислугу років.

При цьому, позивач бажає отримувати пенсію за віком як державного службовця, а відтак позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Відтак, з урахуванням вимог ст.9 КАС України суд для ефективного захисту прав, свобод, інтересів позивача вважає за доцільне вийти за межі позовних вимог та задовольнити вищевказану вимогу позивача частково шляхом визнання протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо неврахування частини періоду навчання ОСОБА_1 у Одеському автошляховому технікумі Міншляхбуду УРСР у період з 04.11.1979 року по 20.02.1980 року та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати частину періоду навчання ОСОБА_1 у Одеському автошляховому технікумі Міншляхбуду УРСР з 04.11.1979року по 20.02.1980 року.

Щодо вимоги позивача про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України з Одеській області провести обчислення пенсії відповідно до п. 4 Порядку призначення пенсій деяким категоріям осіб, затвердженого Постановою КМУ № 622 від 14.09.2016 із розрахунку 60% заробітної плати за останнім місцем роботи в Лиманській селищній раді, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та почати виплату пенсії з 04.02.2021 року (дату звернення із заявою). Здійснити нарахування і виплату позивачу пенсії державного службовця відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» №3723-ХІІ на підставі довідок про складові заробітної плати від 22.12.2020 № 1755, від 22.12.2020 № 1756 та від 19.02.2021 №502, які видані Лиманською селищною радою Роздільнянського району Одеської області (останнім місцем роботи), суд зазначає наступне.

Відповідно до частини першої статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно п.8 ч.1 ст.4 Кодексу адміністративного судочинства позивач - особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано позов до адміністративного суду, а також суб`єкт владних повноважень, на виконання повноважень якого подано позов до адміністративного суду.

Відповідно до частини першої статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

За змістом наведених норм судовому захисту підлягають лише порушені права, свободи та інтереси особи.

Аналогічна позиція викладена і в постановах Верховного Суду, зокрема від 25 квітня 2018 року у справі №711/7586/16-а, від 25 липня 2019 року у справі №807/85/18, від 26.02.2020 року у справі №807/2213/15.

Тобто, в порядку адміністративного судочинства захисту підлягають тільки права, порушення яких вже відбулося, а не ті, які можуть бути порушені майбутньому.

Оскільки станом на момент звернення позивача до суду з даним адміністративним позовом та прийняття даного рішення позивачу пенсію за віком як державному службовця не призначено, її відсотковий розмір та складові заробітної плати не визначалися та такі питання не вирішувались, а відтак суд вважає вказані вимоги передчасними та такими, що задоволенню не підлягають.

Решта доводів та заперечень сторін висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту.

Оцінюючи правомірність дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у ст.2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури.

Частиною 1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Частиною 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно із ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до ч.1, ч.5 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене у сукупності, адміністративний позов підлягає задоволенню частково.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивач у позовній заяві просить суд стягнути з відповідача на його користь судові витрати.

З матеріалів справи вбачається, що, позивачем за подачу даного адміністративного позову сплачено судовий збір у розмірі 908,00 грн. (а.с.8).

Зважаючи на вищевикладене, суд дійшов висновку про стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на користь ОСОБА_1 судового збору у розмірі 908,00 грн.

Керуючись ст.ст. 173, 195, 241, 248, 256, 294 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 12.02.2021 року № 2898/8 «Про відмову в перерахунку пенсії».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу державної служби періоди служби у Лиманській селищній раді Роздільнянського району Одеської області з 14.07.2008 року по 01.05.2016 року та проходження військової служби в Збройних Силах з 05.11.1975 року по 11.11.1978 року та з 27.06.1983 року по 01.10.2002 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області перевести ОСОБА_1 з пенсії за вислугу років, призначену згідно Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», на пенсію за віком шляхом призначення пенсії державного службовця на підставі п.п. 10, 12 розділу XI Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 року № 889-VIII, відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 року № 3723-ХІІ з 04.02.2021 року.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо неврахування частини періоду навчання ОСОБА_1 у Одеському автошляховому технікумі Міншляхбуду УРСР у період з 04.11.1979 року по 20.02.1980 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати частину періоду навчання ОСОБА_1 у Одеському автошляховому технікумі Міншляхбуду УРСР з 04.11.1979 року по 20.02.1980 року.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 908,00 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Одеський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_3 ).

Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області (вул.Канатна, 83, м.Одеса, 65107, ).

Суддя О.А. Вовченко