Справа № 460/7100/20
Суддя: Довгополов Олександр Михайлович
Дата ухвалення: 2021-04-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2021 рокуЛьвівСправа № 460/7100/20 пров. № А/857/14867/20

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Довгополова О.М.,

суддів Святецького В.В., Ільчишин Н.В.,

з участю секретаря судового засідання Стельмаха П.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Рівненській області на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 20 жовтня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Рівненській області про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинення певних дій, -

суддя (судді) в суді першої інстанції Друзенко Н.В.,

час ухвалення рішення: не зазначено,

місце ухвалення рішення м. Рівне,

дата складання повного тексту рішення: 26 жовтня 2020 року,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Рівненській області про визнання протиправними дій щодо неправильного нарахування та не виплати йому індексації грошового забезпечення з 01.01.2014 по 16.11.2017, з встановленням базового місяця - січень 2008 року та зобов`язання донарахувати та виплатити йому індексацію з 01.01.2014 по 16.11.2017 з встановленням базового місяця - січень 2008 року.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 20 жовтня 2020 року позов задоволено повністю. Визнано протиправними дії Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Рівненській області щодо не правильного нарахування та щодо не виплати індексації грошових доходів ОСОБА_1 з 01.01.2014 по 16.11.2017 з встановленням базового місяця - січень 2008 року. Зобов`язано Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Рівненській області донарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошових доходів за період з 01.01.2014 по 16.11.2017 з встановленням базового місяця - січень 2008 року.

Рішення мотивоване тим, що позовні вимоги підлягали задоволенню, оскільки у період з 01.01.2014 по 16.11.2017 ОСОБА_1 виплачувалася індексація грошових доходів у занижених розмірах та невірно встановлено базовий місяць у зв`язку зі зміною розмірів грошового забезпечення.

Не погодившись із ухваленим судовим рішенням в частині встановлення базового місяця січень 2008 року, відповідач подав апеляційну скаргу, у якій, з посиланням на незаконність рішення в цій частині, просить його скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позов задовольнити частково.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що Головне управління погоджується з неповнотою виплати позивачу індексації грошового забезпечення в період з 01.01.2014 по16.11.2017, але заперечує визначення судом базового місяця для нарахування індексації січень 2008 року. Зазначає, що позивач при проходженні служби не був військовослужбовцем, а в період з 01.01.2014 по 16.11.2017 проходив службу цивільного захисту. Також зазначає, що позивач з січня 2008 року займав різні посади в Територіальному управлінні МНС України у Рівненській області, та відповідно розмір отримуваного грошового забезпечення міг бути чинником для зміни базового місяця в період з січня 2008 року по червень 2013 року.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі.

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (частина перша статті 308 КАС України).

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_1 проходив службу в Головному управлінні Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Рівненській області, де отримував грошове забезпечення.

Наказом начальника Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Рівненській області №287 від 16.11.2017 ОСОБА_1 був звільнений за станом здоров`я та знятий з усіх видів забезпечення (а.с.14).

Позивач звернувся до відповідача із заявою, в якій просив нарахувати й виплатити індексацію грошових доходів за період з 01.01.2014 по 16.11.2017, з врахуванням проведеної виплати, з встановленням базового місяця для індексації - січень 2008 року.

Листом від 12.08.2020 №6202-3840/6208 відповідач повідомив, що в період з 01.01.2014 по 16.11.2017 у Головному управлінні Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Рівненській області індексація грошових доходів не проводилась. Базовим місяцем для нарахування індексації грошових доходів був червень 2013 року.

Вважаючи таку відмову протиправною, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції щодо встановлення базового місяця індексації грошового забезпечення - січень 2008 року і вважає його таким, що не відповідає правильно застосованим нормам матеріального та процесуального права з огляду на наступне.

Відповідно до частин першої, другої та третьої статті 242 КАС України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить із того, що вимогами ч. 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Вимогами статті 9 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» (далі - Закон № 1282-XII) передбачено, що індексація грошових доходів населення здійснюється за місцем їх отримання за рахунок відповідних коштів.

Згідно п. 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078 (далі - Порядок № 1078) у разі підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків. Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення. Сума індексації у місяці підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу. Якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу.

Відтак, на підприємства, установи, організації незалежно від форм власності покладається обов`язок проводити індексацію заробітної плати (грошового забезпечення)

З аналізу приписів Закону № 1282-XII та Порядку № 1078 (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) вбачається, що обов`язок проводити індексацію заробітної плати (грошового забезпечення) та визначати суму індексації, зокрема розміру посадового окладу, базового місяця для обчислення індексації, покладено саме на підприємства, установи, організації незалежно від форм власності.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 15.10.2020 у справі № 240/11882/19, від 17.09.2020 у справі №420/1207/19.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що ЄСПЛ у п.36 по справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), №37801/97 від 1 липня 2003 року зазначив, що хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя (див. п.30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 року).

Судова колегія зазначає, що згідно з практикою ЄСПЛ, зокрема, в рішенні по справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, п. 29).

Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст. 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

З огляду на вищевикладене, доводи апеляційної скарги щодо встановлення базового місяця індексації грошового забезпечення - січень 2008 року є суттєвими і складають підстави для висновку про порушення судом норм матеріального і процесуального права, висновки, викладені у рішенні суду першої інстанції, не відповідають обставинам справи, через що судове рішення підлягає скасуванню в цій частині з прийняттям нового, яким у задоволенні адміністративного позову в цій частині слід відмовити.

Колегія суддів, керуючись статтею 317 Кодексу адміністративного судочинства України, якою неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, а також неправильне застосування норм матеріального права встановлено підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення, вважає за необхідне скасувати рішення суду першої інстанції.

Керуючись статтями 310, 315, 317, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Рівненській області задовольнити.

Рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 20 жовтня 2020 року у справі № 460/7100/20 скасувати в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_1 щодо встановлення базового місяця для обчислення індексації грошового забезпечення - січень 2008 року та прийняти в цій частині нову постанову, якою у задоволенні позову відмовити.

В решті рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 20 жовтня 2020 року у справі № 460/7100/20 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку виключно у випадках, передбачених частиною 4 статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя О. М. Довгополов
судді В. В. Святецький
Н. В. Ільчишин
Повне судове рішення складено 19.04.2021 р.