Справа № 144зп-21/160
Суддя: Турлакова Наталія Василівна
Дата ухвалення: 2021-04-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

15 квітня 2021 року Справа №144зп-21/160

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Турлакова Н.В., розглянувши у місті Дніпро в порядку письмового провадження клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору за подання заяви про забезпечення адміністративного позову до пред`явлення позову до суду, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Дніпропетровського окружного адміністративного суду засобами електронного зв`язку в системі "Електронний суд" із заявою про забезпечення позову до подання позовної заяви, у якій просить:

1) зупинити дію наказу Управління освіти Департаменту гуманітарної політики Дніпровської міської ради №5 від 22.03.21 "Про прийом дітей до перших класів закладів загальної середньої освіти м. Дніпра у 2021/2022 навчальному році";

2) заборонити - Комунальному закладу освіти "Спеціалізована школа № 115" Дніпровської міської ради; - Комунальному закладу освіти "Середня загальноосвітня школа № 64" Дніпровської міської ради; - Комунальному закладу освіти "Середня загальноосвітня школа № 114" Дніпровської міської ради; - Комунальному закладу освіти "Середня загальноосвітня школа № 116" Дніпровської міської ради; - Комунальному закладу освіти "Середня загальноосвітня школа № 117" Дніпровської міської ради; - Комунальному закладу загальної середньої освіти "Ліцей № 142 імені П`єра де Кубертена" Дніпровської міської ради використовувати в роботі наказ Управління освіти Департаменту гуманітарної політики Дніпровської міської ради № 5 від 22.03.21 "Про прийом дітей до перших класів закладів загальної середньої освіти м. Дніпра у 2021/2022 навчальному році" лист Управління освіти Департаменту гуманітарної політики № 7/1-72 від 12.03.21 в частині використання в роботі листа Управління освіти Департаменту гуманітарної політики Дніпровської міської ради від 12.03.21 № 7/1-72.

15.04.2021р. о 12.06.2021р. до Дніпропетровського окружного адміністративного суду засобами електронного зв`язку в системі "Електронний суд" надійшло клопотання про звільнення від сплати судового збору, у якому, посилаючись на те, що заявник є членом багатодітної малозабезпеченої сім`ї, просить звільнити її від сплату судового збору відповідно до ст.8 Закону України "Про судовий збір, ч.1 ст.133 Кодексу адміністративного судочинства України.

Зі змісту доданих до клопотання документів вбачається, що заявник є членом багатодітної сім`ї, матеріальне становище якої частково підтверджується відомостями з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків, тому вищенаведені обставини впливають на можливості заявника сплатити судовий збір у розмірі та у спосіб, визначений Законом України "Про судовий збір".

Відповідно до ч.1 ст.133 Кодексу адміністративного судочинства України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до сплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

Разом з тим, відповідно до ст. 8 Кодексу адміністративного судочинства України, усі учасники адміністративного процесу є рівними перед законом і судом.

Згідно ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Також суд зосереджує увагу на тому, що відповідно до ч.1 ст.133 КАС України, зменшення розміру належних до оплати судових витрат чи звільнення від їх оплати повністю або частково, рівно як і відстрочення або розстрочення сплати судових витрат на визначений строк є правом, а не обов`язком суду.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначаються Законом України "Про судовий збір".

Статтею 8 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов, зокрема: розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Оцінюючи фінансове становище особи, яка звертається до суду з вимогою про звільнення її від сплати судового збору, суд повинен встановити наявність у такої особи реального доходу (розмір заробітної плати, стипендії, пенсії, прибутку тощо), рухомого чи нерухомого майна, цінних паперів, можливості розпорядження ними без значного погіршення фінансового становища (пункт 44 рішення Європейського суду з прав людини від 25.07.2005 у справі "Княт проти Польщі" ("Kniat v. Poland"), заява №71731/01; пункти 63- 64 рішення Європейського суду з прав людини від 26.07.2005 у справі "Єдамскі та Єдамска проти Польщі" ("Jedamski and Jedamska v. Poland"), заява №73547/01).

Така позиція була висловлена Великою Палатою Верховного Суду в ухвалі від 10 травня 2019 року в справі №9901/166/19.

Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд в ухвалах від 17.10.2019р. у справі № 215/3786/18, від 21.10.2019р. справа № 215/1025/19, від 16.10.2019р. справа № 160/7077/19, від 18.11.2019 року у справі №215/56/17(2-а/215/14/19) та ухвалі від 27.11.2019 року у справі №215/2630/19.

Суд також звертає увагу на практику Європейського суду з прав людини, за якою вимога сплатити судовий збір не порушує право заявників на доступ до правосуддя, оскільки судовий збір є певним законним обмежувальним заходом, який є формою регулювання доступу до суду, а також попередження подання необґрунтованих та безпідставних позовів та перенавантаження судів. Таке обмеження не може розглядатись як таке, що саме по собі суперечить пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка ратифікована згідно із Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР та набрала чинності для України 11 вересня 1997 року, який гарантує кожному право на розгляд його справи судом.

ЄСПЛ також вказав, що інтереси справедливого здійснення правосуддя можуть виправдовувати накладення фінансових обмежень на доступ особи до суду. Положення пункту 1 статті 6 Конвенції про виконання зобов`язання забезпечити ефективне право доступу до суду не означає просто відсутність втручання, але й може вимагати вчинення позитивних дій у різноманітних формах з боку держави; не означає воно й беззастережного права на отримання безкоштовної правової допомоги з боку держави у цивільних спорах і так само це положення не означає надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах (Рішення ЄСПЛ у справі «Креуз проти Польщі» («Kreuz v.Poland») від 19 червня 2001 року, пункт 59). Вимога про сплату державного мита є стримуючою мірою для потенційних позивачів від пред`явлення безрозсудних і необґрунтованих позовів.

Оцінюючи фінансове становище особи, яка звертається до суду з вимогою про звільнення її від сплати судового збору, зменшення його розміру, надання відстрочки чи розстрочки в його сплаті, національні суди повинні встановлювати наявність у такої особи реального доходу (розмір заробітної плати, стипендії, пенсії, прибутку тощо), рухомого чи нерухомого майна, цінних паперів, можливості розпорядження ними без значного погіршення фінансового становища (Рішення ЄСПЛ «Kniat v.Poland» від 26 липня 2005 року, пункт 44; Рішення ЄСПЛ «Jedamski and Jedamska v.Poland» від 26 липня 2005 року.

Отже, чинним законодавством визначено право суду, а не обов`язок щодо відстрочки, розстрочки, зменшення розміру судового збору або звільнення заявника від сплати судового збору. У кожному конкретному випадку суд встановлює можливість особи сплатити судовий збір на підставі поданих нею доказів щодо її майнового стану за своїм внутрішнім переконанням.

Вказане кореспондується із приписами національного законодавства, зокрема, ст. 8 Закону України «Про судовий збір», ст.133 КАС України.

Частиною 3 статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

У зв`язку із цим, при здійсненні правосуддя суди повинні вирішувати питання, пов`язані із судовими витратами (зокрема, щодо відстрочення та розстрочення судових витрат, зменшення їх розміру або звільнення від їх сплати), у чіткій відповідності процесуального закону, Закону України «Про судовий збір».

Згідно з частиною 1 статті 4 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Частиною 2 зазначеної статті передбачено, що ставка судового збору за подання до адміністративного суду заяви про забезпечення доказів або позову складає 0,3 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (681,00 грн.)

Проте враховуючи майновий стан сторони та вимоги чинного законодавства, а саме ст.8 Закону України «Про судовий збір», ч.1 ст.133 КАС України суд вважає за можливе зменшити розмір належної до сплати суми судового збору позивачем за подання заяви про забезпечення позову до 200 грн., та відстрочити його сплату до ухвалення судового рішення за наслідками поданого клопотання.

Таким чином суд приходить до висновку, що клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору за подання заяви про забезпечення адміністративного позову до пред`явлення відповідного позову до суду у порядку, визначеному ст.150 Кодексу адміністративного судочинства України підлягає частковому задоволенню, а саме шляхом зменшення та відстрочення сплати суми судового збору до розгляду по суті заявленої позивачем заяви про забезпечення позову.

Отже, з урахуванням зменшення та відстрочення позивачу розміру судового збору, їй слід сплатити після розгляду по суті поданої заяви судовий збір у розмірі 200,00 грн., на наступні реквізити: отримувач коштів - ГУК у Дн-кiй обл/Чечел.р/ 22030101, код отримувача (код за ЄДРПОУ) - 37988155, банк отримувача - Казначейство України(ел. адм. подат.), код банку отримувача (МФО): 899998, рахунок отримувача UA4004632, код класифікації доходів бюджету- 22030101, із зазначенням номера справи.

Керуючись ст. 8 Закону України "Про удовий збір", ст. 133, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

Клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору за подання заяви про забезпечення адміністративного позову до пред`явлення позову до суду - задовольнити частково.

Зменшити позивачу розмір належних до оплати судових витрат до 200,00 грн та відстрочити сплату суми судового збору до розгляду по суті заявленої позивачем заяви про забезпечення позову.

В задоволенні іншої частини клопотання - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку за правилами, встановленими статтями 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.В. Турлакова