Справа № 360/12/21
Суддя: К.Є. Петросян
Дата ухвалення: 2021-04-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

08 квітня 2021 рокуСєвєродонецькСправа № 360/12/21

Луганський окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді- Петросян К.Є.,

за участю секретаря судового засідання - Вакуленка А.В.,

позивача - не прибув,

представника відповідача - Пономарьової А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Старобільської районної ради Луганської області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

05.01.2021 до Луганського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_2 (далі позивач) до Старобільської районної ради Луганської області (далі відповідач) про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії, в обґрунтування якого зазначено таке.

Позивач працював в органі місцевого самоврядування та звільнений з посади голови Старобільської районної ради Луганської області, у зв`язку з припиненням повноважень у грудні 2020 року.

В трудовій книжці позивача вчинено запис, що «повноваження голови Старобільської районної ради Луганської області припинено у зв`язку із припиненням повноважень депутатів районної ради 7 скликання, ч.2 ст. 55 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»» та як підставу вказано рішення районної ради від 11.12.2020 №1.

На думку позивача, при звільненні посадової особи зі служби в органах місцевого самоврядування у зв`язку з припиненням повноважень, на особу поширюються гарантії, передбачені КЗпП України, у тому числі щодо отримання вихідної допомоги, встановлені статтею 44 КЗпП України, якщо інше прямо не визначено спеціальним законом.

У зв`язку з наведеним позивач вважає, що у даному випадку запис про звільнення повинен мати посилання на пункт 5 частини першої статті 41 КЗпП України, оскільки ОСОБА_1 фактично звільнено у зв`язку з припиненням у нього повноважень, як посадової особи органу місцевого самоврядування.

Оскільки в спірних правовідносинах мало місце звільнення у зв`язку з припиненням повноважень у позивача, як посадової особи органу місцевого самоврядування, на думку ОСОБА_2 відповідач повинен сплати вихідну допомогу у розмірі не менше ніж шестимісячний середній заробіток, а також спричинену моральну шкоду, яку позивач оцінює в 50000,00 грн.

На підставі викладеного, просить суд:

- визнати протиправними дії Старобільської районної ради Луганської області щодо неповного викладення в трудовій книжці підстав звільнення ОСОБА_1 ;

- зобов`язати Старобільську районну раду Луганської області змінити формулювання причин звільнення ОСОБА_1 з посади голови Старобільської районної ради Луганської області в трудовій книжці шляхом викладення формулювання в новій редакції: «згідно з положеннями частини другої ст. 55 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» та пункту 5 частини першої статті 41 КЗпП України;

- визнати протиправними дії Старобільської районної ради Луганської області щодо невиплати позивачу вихідної допомоги в розмірі, передбаченому статтею 44 КЗпП України, а саме не менше ніж шестимісячний середній заробіток;

- зобов`язати Старобільську районну раду Луганської області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 вихідну допомогу в розмірі, передбаченому статтею 44 КЗпП України, а саме не менше ніж шестимісячний середній заробіток;

- стягнути з Старобільської районної ради Луганської області на користь ОСОБА_1 на відшкодування моральної шкоди 50000,00 грн.

Відповідачем через канцелярію суду 10.02.2021 надано відзив на позовну заяву, відповідно до якого останній заперечує проти позовних вимог ОСОБА_1 з огляду на таке (а.с.30-39).

Рішеннями Старобільської районної ради двадцять четвертого скликання від 12.04.2002 року № 1/2 «Про обрання голови Старобільської районної ради 24 скликання», Старобільської районної ради п`ятого скликання від 11.04.2006 року № 1/5 «Про обрання заступника голови Старобільської районної ради п`ятого скликання», Старобільської районної ради шостого скликання від 12.11.2010 року № 1/1 «Про обрання голови Старобільської районної ради шостого скликання» та Старобільської районної ради сьомого скликання від 12.11.2015 року № 1/1 «Про обрання голови Старобільської районної ради сьомого скликання» (копії рішень додаються) підтверджується факт, що позивач протягом вісімнадцяти років працював на виборних посадах в Старобільській районній раді.

Трудовий стаж та виплати заробітної плати позивачу Старобільською районною радою також підтверджуються витягом з реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування за формою ОК-7.

Відповідно до ч. 1 ст. 55 ЗУ «Про статус депутатів місцевих рад» голова районної, обласної, районної у місті (у разі її створення) ради обирається відповідною радою шляхом таємного голосування з числа її депутатів на строк повноважень ради. Отже, в даному випадку, на думку відповідача, головою районної ради може бути тільки депутат цієї районної ради.

11.12.2020 відбулася перша сесія Старобільської районної ради восьмого скликання, на засіданні якої було прийнято рішення № 1/1 «Про початок повноважень депутатів Старобільської районної ради восьмого скликання».

Отже, 11.12.2020 позивач закінчив свої повноваження депутата районної ради сьомого скликання, відповідно до чого й припинив повноваження голови районної ради, його було звільнено згідно з ч. 2 ст. 55 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні» та зроблено запис до трудової книжки: «Повноваження голови Старобільської районної ради припинено у зв`язку з припиненням повноважень депутата районної ради 7 скликання, ч. 2 ст. 55 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні».

Під час звільнення позивача районна рада керувалась Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні», та Законом України «Про статус депутатів місцевих рад», а також брала до уваги Методичні рекомендації щодо вирішення кадрових питань районних рад після місцевих виборів 25 жовтня 2020 року, видані на замовлення Міністерства розвитку громад та територій України за підтримки Ради Європи. У зв`язку з чим відпоідач вважає, що запис до трудової книжки позивача був зроблений правильно та у відповідності до чинного законодавства.

На думку відповідача, припинення повноважень голови районної ради, який є відповідно депутатом ради, регламентується саме спеціальними нормами права зокрема, Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні» та «Про статус депутатів місцевих рад».

Статтею 118 КЗпП України передбачено гарантії для працівників, обраних на виборні посади, після закінчення повноважень за виборною посадою: їм надається попередня робота (посада), за її відсутності інша рівноцінна робота (посада) на тому самому або, за згодою працівника, на іншому підприємстві, в установі, організації.

Аналогічна норма закріплена в абз. 1 ч. 2 ст. 33 ЗУ «Про статус депутатів місцевих рад» для депутатів місцевих рад, які працювали в раді на постійній основі. Відповідно до ч. З ст. 55 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні» голова ради працює в раді на постійній основі.

Право на одержання попередньої чи рівноцінної роботи виборні працівники мають за умови, якщо з виборної посади вони звільнилися після закінчення їх повноважень: як закінчення встановленого строку, на який працівник був обраний, так і в разі їх дострокового припинення. Шестимісячний термін обліковується з наступного дня після припинення повноважень зазначених осіб.

Якщо ж надати працівнику ані колишню, ані рівноцінну їй роботу (посаду) не має можливості, то на період працевлаштування за колишнім депутатом місцевої ради зберігається, але не більше шести місяців, середня заробітна плата, яку він одержував на виборній посаді в ради, що виплачується з відповідного місцевого бюджету (абз. 2 ч. 2 ст. 33 ЗУ «Про статус депутатів місцевих рад»).

У разі, коли колишній депутат місцевої ради до обрання на виборну посаду не перебував у трудових відносинах з підприємством, в даному випадку з районною радою, або самостійно забезпечував себе роботою, зазначені вище гарантії на нього не поширюються.

Також відповідно до абз. 2 ч. 2 ст. 33 ЗУ «Про статус депутатів місцевих рад» якщо депутат місцевої ради має право на пенсійне забезпечення, або йому призначена пенсія за віком, по інвалідності, у зв`язку із втратою годувальника, за вислугу років відповідно до закону, середня заробітна плата за ним не зберігається.

Згідно зі ст. 2 ЗУ «Про пенсійне забезпечення» за цим Законом призначаються: трудові пенсії за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років.

Відповідно до листа першого заступника начальника Старобільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Луганській області, позивач перебуває на обліку в Пенсійному фонді з 22.05.2018.

Згідно наданої позивачем копії пенсійного посвідчення № НОМЕР_1 йому надана пенсія по інвалідності 2 групи загальне захворювання, що підтверджується відповідно копією виписки з акта огляду медико-соціальною експертною комісією.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про пенсійне забезпечення» звернення за призначенням пенсії може здійснюватися у будь-який час після виникнення права на пенсію. При цьому пенсії за віком і по інвалідності призначаються незалежно від того, припинено роботу на час звернення за пенсією чи вона продовжується.

Відповідно до ст. 23 Закону України «Про пенсійне забезпечення» пенсії по інвалідності призначаються в разі настання інвалідності, що спричинила повну або часткову втрату здоров`я, внаслідок загального захворювання (в тому числі каліцтва, не пов`язаного з роботою, інвалідності з дитинства).

Позивач звертався до районної ради із заявами про видачу довідок про заробітну плату для обчислення пенсії по грудень 2020 року включно та про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби станом на грудень 2020 року.

Районною радою позивачеві були надані відповідні довідки. Зазначені документи надавалися позивачеві для звернення до Пенсійного фонду України стосовно оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії, що тільки підтверджує доводи відповідача стосовно того, що позивачеві не нарахована і не виплачена вихідна допомога відповідно до чинного законодавства.

Також зауважив, що позивач не звертався до районної ради стосовно неправильного звільнення, запису до трудової книжки та, відповідно, щодо виплати вихідної допомоги, що, на думку відповідача, підтверджує той факт, що позивача влаштовує позиція районної ради стосовно питання його звільнення.

Отже, за позивачем не зберігається середньомісячна заробітна плата, тому відповідно й районною радою вихідна допомога позивачеві не була нарахована та виплачена.

Також відповідач заперечує проти вимог позову в частині стягнення моральної шкоди, оскільки позивачем не було надано доказів, що середня вартість відпочинку становить саме 50000,00 грн. У зв`язку з тим, що позивача було звільнено відповідно до законодавства та йому не передбачена Законом вихідна допомога після звільнення, то, відповідно, на думку відповідача, трудових прав позивача не було порушено, а, отже, йому не було завдано моральної шкоди та страждань.

На підставі викладеного просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 в повному обсязі.

18.02.2021 позивачем через канцелярію суду подано відповідь на відзив, відповідно до якого зазначено, що голова ради та депутат такої ради мають різний статус, при цьому повноваження голови ради у встановлених законом випадках можуть бути припинені водночас з припиненням його повноважень як депутата ради, що у свою чергу мало місце у випадку звільнення позивача. Разом з тим, у відмінності від депутата місцевої ради, голова ради перебуває у трудових відносинах безпосередньо з відповідною радою.

За змістом частини четвертої статті 40 КЗпП України у виключний перелік випадків коли до правовідносин щодо звільнення не застосовуються норми КЗпП України не включено питання виплати вихідної допомоги при звільненні, а отже не заборонено застосування положень статті 44 КЗпП України, у тому числі відносно посадових осіб місцевого самоврядування.

Статтею 44 КЗпП України у свою чергу встановлено, що у разі розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу у випадку припинення повноважень посадових осіб (пункт 5 частини першої статті 41 КЗпП України), останні мають право на отримання вихідної допомоги у розмірі не менше ніж шестимісячний середній заробіток.

Враховуючи викладене, гарантії встановлені КЗпП України при звільненні працівника в частині виплати вихідної допомоги, на думку позивач, однаковою мірою стосуються й посадових осіб органів місцевого самоврядування (а.с.71-74).

Відповідачем 24.02.2021 подано через канцелярію суду заперечення, відповідно до яких зазначено, що згідно рішень Старобільської районної ради про обрання позивача на пораду голови ради протягом майже двадцяти років без переривання його трудової діяльності, що відповідно підтверджується записами у його трудовій книжці, попереднім місцем роботи позивача перед кожним обранням на посаду голови ради або заступника голови ради була відповідно Старобільська райрнна рада, з якою трудовий договір не припинявся.

Отже, в даному випадку крім Старобільської районної ради, в якій позивач працював протягом майже двадцяти років на виборній посаді без переривання своєї трудової діяльності, у позивача не було іншої роботи, з якої його відповідно було звільнено за п. 5 ст. 36 КЗпП України (у зв`язку із переходом на виборну посаду).

Другою обов`язковою умовою є дотримання 3-місячного строку після припинення повноважень, протягом якого депутат має право на повернення на попереднє місце своєї роботи.

В даному випадку повернення на попереднє місце своєї роботи є об`єктивно неможливим, бо на посаду голови Старобільської районної ради відповідно до рішення від 11.12.2020 № 1/2 «Про обрання голови Старобільської районної ради восьмого скликання» було обрано іншого депутата - Решетняка Романа Івановича , а іншої попередньої роботи позивач не мав, шо підтверджується і записами в його трудовій книжці, і відповідно рішеннями Старобільської районної ради попередніх скликань.

Депутату може бути надано й іншу рівноцінну роботу (посаду) на тому самому або навіть на іншому підприємстві (у разі відсутності попередньої роботи (посади)).

Третьою обов`язковою умовою, на думку відповідача, є неможливість надання відповідної роботи (посади) (а.с.82-96).

Ухвалою суду від 11.01.2021 позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху (а.с.14-15).

Ухвалою суду від 21.01.2021 прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи визначено в порядку загального позовного провадження (а.с.24-25).

Ухвалою суду від 24.02.2020 закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с.98-99).

У судову засідання позивач не прибув, заявою від 15.02.20221 просив розгляд справи здійснювати за його відсутності (а.с.66).

Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти позовних вимог ОСОБА_1 з підстав, наведених у відзиві на позовну заяву.

Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих сторонами доказів, оцінивши докази відповідно до вимог ст.ст.72-74 КАС України, суд прийшов до такого.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.18, 21-23).

Рішенням Старобільської районної ради від 12.11.2015 № 1/1, керуючись ч.1 ст.43, ч.1 ст.55 Закону України «Про місцеве самоврядування», ст. ст. 2, 3, ч.1 ст.10 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» ОСОБА_1 обраний головою Старобільської районної ради сьомого скликання (а.с.13).

11.12.2020 відбулася перша сесія Старобільської районної ради восьмого скликання, на засіданні якої було прийнято рішення № 1/1 «Про початок повноважень депутатів Старобільської районної ради восьмого скликання» (а.с.48-51).

До трудової книжки позивача внесено запис за № 20: «повноваження голови Старобільської районної ради припинено у зв`язку з припиненням повноважень депутата районної ради 7 скликання, ч.2 ст.55 Закону України «По місцеве самоврядування». Запис внесено на підставі рішення Старобільської ради восьмого скликання від 11.12.2020 № 1/1 (а.с.9-11).

Вважаючи протиправними дії відповідача щодо неповного викладення в трудовій книжці підстав звільнення ОСОБА_1 , а саме не зазначення причини звільнення «згідно з положенням частини другої статті 55 Закону України «Про місцеве самоврядування» та пункту 5 частини першої статті 41 КЗпП України, та як наслідок невиплати вихідної допомоги при звільненні в розмірі, передбаченому статтею 44 КЗпП України, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Вирішуючи адміністративну справу по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам (фактам), якими обґрунтовано вимоги і заперечення учасників справи, суд виходить з такого.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правовідносини стосовно яких виник спір, врегульовано положеннями законодавства України про працю з урахуванням особливостей Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» від 21.05.1997 № 280/97-ВР, Закону України «Про статус депутатів місцевих рад» від 11.07.2002 № 93-IV, Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» від 07.06.2001 № 2493-III.

Законом України «Про службу в органах місцевого самоврядування» від 07.06.2011 № 2493-III врегульовано правові, організаційні, матеріальні та соціальні умови реалізації громадянами України права на службу в органах місцевого самоврядування, визначає загальні засади діяльності посадових осіб місцевого самоврядування, їх правовий статус, порядок та правові гарантії перебування на службі в органах місцевого самоврядування.

Статтею 3 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» визначено, що посадами в органах місцевого самоврядування є:

виборні посади, на які особи обираються на місцевих виборах; виборні посади, на які особи обираються або затверджуються відповідною радою; посади, на які особи призначаються сільським, селищним, міським головою, головою районної, районної у місті, обласної ради на конкурсній основі чи за іншою процедурою, передбаченою законодавством України.

На посадових осіб місцевого самоврядування поширюється дія Закону України "Про запобігання корупції" та законодавства України про працю з урахуванням особливостей, передбачених цим Законом (частина третя статті 7 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування»).

Відповідно до абзацу 3 частини першої першої статті 10 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» прийняття на службу в органи місцевого самоврядування здійснюється: на посаду голови та заступників голови районної, районної у місті, обласної ради, заступника міського голови - секретаря Київської міської ради, секретаря сільської, селищної, міської ради, голови постійної комісії з питань бюджету обласної, Київської та Севастопольської міських рад шляхом обрання відповідною радою.

Згідно з частиною першою статті 20 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування», крім загальних підстав, передбачених Кодексом законів про працю України, служба в органах місцевого самоврядування припиняється на підставі і в порядку, визначених Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні».

Пунктом 3 частини першої статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачено, що виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання утворення виконавчого комітету ради, визначення його чисельності, затвердження персонального складу; внесення змін до складу виконавчого комітету та його розпуск.

Відповідно до частини 8 статті 45 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» повноваження місцевої ради, обраної на позачергових, повторних або перших виборах, закінчуються в день відкриття першої сесії ради, обраної на наступних (чергових або позачергових) виборах.

Згідно зі статтею 51 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» встановлено, що виконавчим органом сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради є виконавчий комітет ради, який утворюється відповідною радою на строк її повноважень. Після закінчення повноважень ради, сільського, селищного, міського голови, голови районної у місті ради її виконавчий комітет здійснює свої повноваження до сформування нового складу виконавчого комітету.

Кількісний склад виконавчого комітету визначається відповідною радою. Персональний склад виконавчого комітету сільської, селищної, міської ради затверджується радою за пропозицією сільського, селищного, міського голови, районної у місті ради - за пропозицією голови відповідної ради.

Виконавчий комітет ради утворюється у складі відповідно сільського, селищного, міського голови, районної у місті ради - голови відповідної ради, заступника (заступників) сільського, селищного, міського голови, голови районної у місті ради, керуючого справами (секретаря) виконавчого комітету, а також керівників відділів, управлінь та інших виконавчих органів ради, інших осіб. Міська рада утворює у складі виконавчого комітету ради орган з питань містобудування та архітектури.

За приписами частини першої статті 55 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» голова районної, обласної, районної у місті (у разі її створення) ради обирається відповідною радою шляхом таємного голосування з числа її депутатів на строк повноважень ради.

Голова ради здійснює свої повноваження до припинення ним повноважень депутата ради відповідного скликання, крім випадків, передбачених частинами четвертою та п`ятою цієї статті. Голова ради вважається звільненим з посади з дня припинення ним депутатських повноважень або повноважень голови (частина друга статті 55 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»).

Таким чином, голова районної ради обирається відповідною радою на строк повноважень ради та здійснює свої повноваження до припинення ним повноважень депутата ради відповідного скликання, оскільки посада голови районної ради є виборною та затверджується відповідною радою.

Аналогічна правова позиція неодноразово висловлювалась Верховним Судом, зокрема, у постанові від 13.06.2018 (справа № К/9901/22266/18) та постанові від 22.10.2019 (справа К/9901/21888/18).

Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_1 був обраний головою Старобільської районної ради сьомого скликання рішенням Старобільської районної ради від 12.11.2015 № 1/1.

В свою чергу, 11.12.2020 (перша сесія Старобільської ради восьмого скликання) припинено депутатські повноваження ОСОБА_1 , відповідно до чого припинено і повноваження голови районної ради, яким було обрано позивача.

Отже, Старобільською районною радою Луганської області правомірно внесено запис до трудової книжки позивача щодо підстав його звільнення у відповідності до частини другої статті 55 Закону України «Про місцеве самоврядування», а саме: повноваження голови Старобільської районної ради припинено у зв`язку з припиненням повноважень депутата районної ради 7 скликання на підставі рішення Старобільської ради восьмого скликання від 11.12.2020 № 1/1.

Таким чином, при звільненні позивача Старобільська районна рада Луганської області діяла на підставі, в межах своїх повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією України, а тому підстави для задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 щодо зміни формулювання причин його звільнення з посади голови Старобільської районної ради Луганської області із зазначенням також пункту 5 частини першої статті 41 КЗпП України, відсутні.

Оскільки позивач був прийнятий на службу в органи місцевого самоврядування шляхом обрання відповідною радою і звільнення з посади відбулося у зв`язку із закінченням строку повноважень Старобільської районної ради сьомого скликання, суд дійшов висновку, що звільнення позивача з посади не є таким, що виникли з ініціативи власника або уповноваженого ним органу у відповідності до пункту 5 частини першої статті 41 КЗпП України.

З огляду на те, що відсутні підстави для зміни формулювання причин звільнення позивача з посади, позовні вимоги ОСОБА_1 в частині визнання протиправними дій відповідача щодо невиплати вихідної допомоги у розмірі, передбаченому статтею 44 КЗпП України та відповідно зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити вихідну допомогу позивачу, також не підлягають задоволенню.

За наведених вище підстав є також безпідставними вимоги позову щодо стягнення з Старобільської районної ради Луганської області на користь ОСОБА_1 моральної шкоди в розмірі 50000,00 грн, оскільки за наслідками розгляду справи судом не встановлено порушення прав позивача при його звільненні.

Згідно зі статтею 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Частиною першою та другою статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності свого рішення та докази, надані позивачем, суд дійшов висновку, що за наведених у позовній заяві мотивів і підстав у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 слід відмовити.

Згідно з пунктом 30 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v." від 27.09.2001 рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

Окрім того, судом враховується, що відповідно до пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського Суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й відрізних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Питання по судових витратах не вирішується, оскільки позивач звільнений від їх сплати у встановленому порядку.

Керуючись статтями 2, 8, 9, 19, 20, 32, 77, 132, 139, 205, 241-246, 250, 257 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Старобільської районної ради Луганської області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії,- відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд.

Повний текст рішення суду складено та підписано 16 квітня 2021 року.

Суддя К.Є. Петросян