Справа № 826/7806/18
Суддя: Бужак Наталія Петрівна
Дата ухвалення: 2021-04-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 826/7806/18
У Х В А Л А

19 квітня 2021 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі судді-доповідача Бужак Н.П. та суддів Костюк Л.О., Кобаля М.І., перевіривши матеріали апеляційної скарги Військової частини НОМЕР_1 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 грудня 2019 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Міністерства оборони України, Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити дії,-

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Міністерства оборони України, Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити дії.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 грудня 2019 року адміністративний позов задоволено повністю.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, Військовою частиною НОМЕР_1 подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким в задоволені позовних вимог відмовити. Крім того, апелянтом подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Перевіривши матеріали справи, доводи клопотання, колегія суддів вважає за необхідне відмовити у відкритті апеляційного провадження з огляду на наступне.

Як вбачається із матеріалів справи, Військова частина НОМЕР_1 оскаржує рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 26 грудня 2019 року, тоді як апеляційну скаргу направлено на адресу суду 11 березня 2021 року, тобто з пропуском строку на апеляційне оскарження, що підтверджується штемпелем на копії поштового конверта.

У заяві про поновлення строку апелянт зазначає, що повний текст судового рішення ним отримано 27 січня 2020 року (вх. 70/104) та 20.02.2020 року подано апеляційну скаргу на оскаржуване рішення, яку ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 18.09.2020 року було повернуто апелянту (копію вказаної ухвали Військова частина НОМЕР_1 отримала 28.10.2020 року). Як зазначає відповідач, на момент звернення Військової частини НОМЕР_1 до суду з апеляційною скаргою в межах строків на апеляційне оскарження у апелянта були відсутні кошти на сплату судового збору, а тому вважає, що відповідно до ч. 2 ст. 295 КАС України строк на апеляційне оскарження має бути поновлено.

Окрім того, відповідач вважає, що у зв`язку із заходами, які впроваджувались на території держави з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби, період з 12 березня по 06 серпня 2020 року (147 днів) не повинен враховуватись в обчислення строку, а тому термін, встановлений ч.2 ст. 299 КАС України, може бути продовжений до 21 травня 2021 року (на 147 днів).

Також відповідач посилається на те, що у військовій частині тривалий час була відсутня посадова особа, яка відповідальна за претензійно-правову роботу.

Враховуючи наведене, апелянт вважає, що від нього не залежали (неналежне виконання своїх обов`язків представником військової частини у цій справі, поширення коронавірусної хвороби на території України та запровадження у зв`язку з цим карантинних обмежень, функціонуванням Збройних Сил України в умовах особливого періоду, тривалою відсутністю посадової особи у військовій частині, відповідальної за претензійно-позовну роботу) обстави пропуску строку на апеляційне оскарження.

Відповідно до частини другої статті 299 КАС України незалежно від поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у разі, якщо апеляційна скарга прокурора, суб`єкта владних повноважень подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім випадків подання апеляційної скарги суб`єктом владних повноважень у справі, про розгляд якої він не був повідомлений або до участі в якій не був залучений, якщо суд ухвалив рішення про його права та (або) обов`язки.

Колегія суддів наголошує, що вищезазначена норма статті є імперативною і не встановлює будь-яких винятків щодо можливості поновлення строку на апеляційне оскарження після спливу річного строку з дати оголошення рішення суду для суб`єкта владних повноважень.

Процесуальний строк, встановлений частиною другою статті 299 КАС України, є присічним та поновленню не підлягає.

Колегія суддів зазначає, що апеляційну скаргу подано з пропуском строку на апеляційне оскарження понад 1 рік, тому вважає за необхідне відмовити у відкритті апеляційного провадження з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 3 ст. 299 КАС України питання про відмову у відкритті апеляційного провадження суд апеляційної інстанції вирішує протягом п`яти днів після надходження апеляційної скарги або з дня закінчення строку на усунення недоліків.

Копія ухвали про відмову у відкритті апеляційного провадження надсилається учасникам справи у порядку, визначеному статтею 251 цього Кодексу. Скаржнику надсилається копія ухвали про відмову у відкритті апеляційного провадження разом з апеляційною скаргою та доданими до скарги матеріалами. Копія апеляційної скарги залишається в суді апеляційної інстанції.

Також Верховним Судом неодноразово висловлена позиція, зокрема у постановах, від 14 вересня 2020 року по справі № 405/7262/17(2-а/405/292/17), від 21 листопада 2019 року по справі №804/3200/18, 01 вересня 2020 року по справі №160/8398/18, що довготривала процедура сплати судового збору, не може бути визнана поважною причиною пропуску строку апеляційного оскарження та, як наслідок, не є підставою для порушення принципу правової визначеності щодо остаточного рішення.

Європейський суд з прав людини у пунктах 46, 47 рішення від 29.01.2016 року у справі Устименко проти України зазначив, що одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який передбачає дотримання принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатись перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами. Якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності.

При цьому, судом також враховуються висновки Європейського Суду з прав людини, викладені в рішенні по справі Лелас проти Хорватії, відповідно до яких держава, чиї органи влади не дотримувалися своїх власних внутрішніх правил та процедур, не повинна отримувати вигоду від своїх правопорушень та уникати виконання своїх обов`язків. Ризик будь-якої помилки, зробленої органами державної влади, повинна нести держава, а помилки не повинні виправлятися за рахунок зацікавленої особи, особливо якщо при цьому немає жодного іншого приватного інтересу.

У справі Рисовський проти України Європейський Суд з прав людини підкреслив особливу важливість принципу належного урядування, який передбачає, що в разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб.

Таким чином, виходячи з принципу належного урядування, державні органи загалом, і орган доходів і зборів зокрема, зобов`язані діяти в належний спосіб, а держава не повинна отримувати вигоду у вигляді поновлення судами строку на оскарження судових рішень та виправляти допущені органами державної влади помилки за рахунок приватної особи, яка діяла добросовісно.

Важливість існування та дотримання строків звернення з апеляційною скаргою також зумовлено і такими обставинами.

Одним із основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким кожна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий, лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами.

Водночас, суд звертає увагу, що поважними визнаються обставини, які є об`єктивно непереборними та не залежать від волевиявлення сторони і пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій. Такими обставинами є ті, що унеможливлюють вчасне звернення до суду з апеляційною скаргою.

З огляду на зазначене, клопотання відповідача є безпідставним та необґрунтованим, а тому не підлягає задоволенню.

Відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів 2, 4, 7 та 11 до Конвенції, визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

В рішенні Європейського суду з прав людини у справі Фрідлендер проти Франції зазначено, що розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі.

Однією з основоположних аспектів та складовою частиною верховенства права є правова визначеність, яка передбачає дотримання принципу res judicata (вирішена справа), тобто остаточності судового рішення.

Принцип res judicata визнано на міжнародному рівні та зафіксовано, в тому числі, у пункті 1 статті 44 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Обов`язковість остаточності судового рішення як основи принципу верховенства права Європейський суд з прав людини розглядав неодноразово.

23 жовтня 1996 p., заява № 17748/91, п. 38, принцип рівності сторін у процесі було застосовано у розумінні справедливого балансу між сторонами, який вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представити справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони.

Отже, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду яке тривалий час не набирає законної сили є ніщо іншим, як порушенням принципу верховенства права, а саме принципу res judicata (вирішена справа) та принципу правової визначеності. Таким чином, відсутність цієї умови призводить до постійного збереження стану невизначеності у публічно-правових відносинах.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 299, ч. 2 ст. 321, ч. 2 ст. 325, ст.ст. 328-331, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Військової частини НОМЕР_1 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 грудня 2019 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Міністерства оборони України, Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити дії.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та може бути оскаржена в касаційному порядку відповідно до ст.ст. 328-331 КАС України.

Суддя-доповідач: Бужак Н.П.

Судді: Костюк Л.О.

Кобаль М.І.