Справа № 580/402/21
Суддя: В.О. Гаврилюк
Дата ухвалення: 2021-04-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2021 року справа № 580/402/21
м. Черкаси
Черкаський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Гаврилюка В.О.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення часників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом Головного центру підготовки особового складу Державної прикордонної служби України імені генерал-майора Ігоря Момота (військова частина НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Черкаській області про визнання протиправним та скасування рішення,

встановив:

Головний центр підготовки особового складу Державної прикордонної служби України імені генерал-майора Ігоря Момота (далі ВЧ НОМЕР_1 , позивач) подав, в якому просить визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДПС у Черкаській області (далі Головне управління, відповідач) про застосування до Головного центру підготовки особового складу Державної прикордонної служби України імені генерал-майора Ігоря Момота (військова частина НОМЕР_1 ) штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску від 09 жовтня 2020 року № .

В обґрунтування позовних вимог зазначено те, що в грудні 2019 року позивачем сплачено єдиний соціальний внесок нарахований на заробітну плату працівників за грудень 2019 року на суму 416802,65 грн, однак вказані кошти були помилково перераховані за реквізитами, які призначені для зарахування єдиного соціального внеску на грошове забезпечення військовослужбовців.

У зв`язку з вказаною помилкою та з метою її виправлення позивач підготував і направив до Головного управління лист від 21.01.2020 з проханням зарахувати кошти за реквізитами, які призначені для зарахування єдиного соціального внеску, нарахованого на заробітну плату працівників.

Відповідь від Головного управління на вказаний лист позивачеві не надійшла, однак відповідач застосував штрафні санкції за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску.

Позивач вважає нарахування штрафних санкцій неправомірним, адже допущена позивачем помилка не свідчить про несплату необхідної суми єдиного внеску у визначений законодавством строк та не спричинила настання жодних негативних наслідків або збитків бюджету вцілому. Крім того, позивач вжив необхідних заходів для спрямування сплачених коштів за належністю.

Ухвалою судді Черкаського окружного адміністративного суду від 05.02.2021 позовну заяву залишено без руху та встановлено позивачеві строк, протягом якого можуть бути усунуті недоліки, вказані в даній ухвалі.

19 лютого 2021 року представник позивача подав до суду заяву про поновлення пропущеного процесуального строку для подання позовної заяви та про відкриття провадження у адміністративній справі.

Ухвалою судді Черкаського окружного адміністративного суду від 24.02.2021 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у адміністративній справі, вирішено здійснити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

22 березня 2021 року до суду надійшов письмовий відзив на адміністративний позов, в якому відповідач просив в задоволенні позову відмовити повністю, зазначивши при цьому, що сплата на невідповідний рахунок і несплата єдиного внеску є тотожними поняттями, адже, якщо платник податків в банківському платіжному документі на сплату єдиного внеску зазначив неправильний рахунок, то кошти не надійдуть до відповідного (належного) рахунку, і як наслідок, це призведе до того, що на одному рахунку утвориться недоїмка, а на іншому переплата, оскільки інтегрована карта платника податку за різними рахунками ведеться окремо.

Головне управління наголошує, що позивач через власну недбалість допустив помилку при зазначенні реквізитів під час сплати єдиного внеску. Позивач зобов`язаний був перевірити реквізити рахунків, проте даного обов`язку не виконав, що у свою чергу, свідчить про те, що він мав реальну можливість для дотримання правил та норм законодавства, однак не вжив достатніх заходів за для цього.

Головне управління зазначає, що таким чином факт порушення є доведеним, а оскаржуване рішення правомірним.

05 квітня 2021 року представник позивача подав до суду відповідь на відзив, в якій зазначив, що допущена позивачем помилка не свідчить про несплату необхідної суми єдиного внеску у визначений законодавством строк та не спричинила настання жодних негативних наслідків або збитків для відповідного бюджетного та держави в цілому, оскільки страхові кошти в подальшому у будь-якому разі підлягали перерахуванню на єдиний казначейський рахунок. До того ж, згодом така помилка була виявлена платником, який вжив відповідні заходи щодо спрямування коштів за належності.

Розгляд справи по суті відповідно до частини 3 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) розпочато через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, повно, всебічно, об`єктивно дослідивши надані у справі докази, надавши їм юридичну оцінку, суд дійшов до такого висновку.

Суд встановив, що позивачем, на виконання вимог Закону України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, за 2019 рік було перераховано єдиного соціального внеску на загальну суму 22194400,00 грн.

В грудні 2019 року позивачем відповідно до платіжного доручення № 3123 від 24.12.2019 року було сплачено єдиний соціальний внесок нарахований на заробітну плату працівників за грудень 2019 року на суму 416802,65 грн. Оплата була проведена Головним управлінням Державної казначейської служби України в Черкаській області 26 грудня 2019 року, про що свідчить банківська виписка по рахунку від 26 грудня 2019 року.

Вищевказані кошти були помилково перераховані за реквізитами, які призначені для зарахування єдиного соціального внеску нарахованого на грошове забезпечення військовослужбовців.

У зв`язку з допущенням технічної помилки та з метою її виправлення, позивачем було підготовлено та направлено до ГУ ДФСУ у Черкаській області лист від 21 січня 2020 року № 11/133 з проханням зарахувати дане перерахування за реквізитами, які призначені для зарахування єдиного соціального внеску нарахованого на заробітну плату працівників.

Однак, відповідач застосував штрафні санкції за порушення, передбачені частиною десятою та пунктом 2 частини одинадцятої статті 25 Закону України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та 15 жовтня 2020 року надіслав рішення від 09 жовтня 2020 року № про застосування до позивача штрафних санкцій в розмірі 62479,90 грн та нарахування пені в розмірі 3427,34 грн, за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування).

В свою чергу, позивач не визнав дії відповідача щодо застосування штрафних санкцій законними, так як не вбачав в своїй діяльності фактів несвоєчасної сплати грошових зобов`язань та відповідно до абзацу 2 частини 14 статті 25 Закону України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування скористався своїм правом на досудове врегулювання спору шляхом подання скарги від 21 жовтня 2020 року № 11/2893 до Державної податкової служби України. Одночасно з поданням скарги позивачем було письмово повідомлено листом від 21 жовтня 2020 року № 11/2894 відповідача про подання скарги.

03 грудня 2020 року позивач отримав рішення Державної податкової служби України від 01 грудня 2020 року за № 13506/5/99-00-06-03-01-05 про залишення скарги без розгляду в зв`язку з тим, що скарга була підписана т.в.о. начальника Головного центру Кобзарем Олександром без підтверджуючих документів на право підпису в інтересах Головного центру, що є порушенням вимог пункту 5 розділу І Порядку розгляду контролюючими органами скарг на вимоги про сплату недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та на рішення про нарахування пені та накладення штрафу, затвердженого наказом Міністерства фінансів України 09 грудня 2015 № 1124, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 03 лютого 2016 року за № 178/28308 (далі Порядок № 1124). Сама скарга не була розглянута по суті Державною податковою службою України.

В зв`язку з не розглядом скарги позивача по суті, позивач керуючись статтею 1 Розділу III Порядку № 1124 скористався поданням повторної скарги від 07 грудня 2020 року № 3439 на скасування рішення № з додаванням підтверджуючих документів на право підписання первинної скарги від 21 жовтня 2020 року за вихідним номером 11/2893. Одночасно з поданням повторної скарги позивачем було письмово повідомлено листом від 07 грудня 2020 року № 11/3440 відповідача про подання повторної скарги.

05 січня 2021 року позивач отримав рішення Державної податкової служби України від 30 грудня 2020 року за № 14928/5/99-00-06-02-01-05 про залишення повторної скарги без розгляду. Повторна скарга позивача не була розглянута в зв`язку з пропуском строку на її оскарження.

З метою захисту своїх прав позивач звернуся до суду з проханням скасувати рішення № .

Під час вирішення спору по суті суд зазначає таке.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначає Закон України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування від 08 липня 2010 року № 2464-VI (далі Закон № 2464).

Пунктом 2 частини 1 статті 1 вищевказаного Закону закріплено, що єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб та членів їхніх сімей на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 4 Закону № 2464 платниками єдиного внеску є роботодавці підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.

Платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок (пункт 1 частини 2 статті 6 Закону № 2464).

В силу положень частин 5, 6, 7 статті 9 Закону №2464 сплата єдиного внеску здійснюється у національній валюті шляхом внесення відповідних сум єдиного внеску на рахунки органів доходів і зборів, відкриті в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, для його зарахування.

Для зарахування єдиного внеску в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, та його територіальних органах відкриваються в установленому порядку небюджетні рахунки відповідному органу доходів і зборів.

Єдиний внесок сплачується шляхом перерахування платником безготівкових коштів з його банківського рахунку.

Відповідно до частини 8 статті 9 Закону № 2464 платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4 і 5 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця.

Платники єдиного внеску, зазначені у пункті 4 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний рік, до 10 лютого наступного року, крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування, які сплачують єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок.

Згідно з пунктом 1 частини 10 статті 9 цього Закону днем сплати єдиного внеску вважається, у разі перерахування сум єдиного внеску з рахунку платника на відповідні рахунки органу доходів і зборів - день списання банком або центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, суми платежу з рахунку платника незалежно від часу її зарахування на рахунок податкового органу.

Крім цього пунктом 22.4 статті 22 Закону України Про платіжні системи та переказ коштів в Україні від 05 квітня 2001 року № 2346-III визначено, що при використанні розрахункового документа ініціювання переказу для платника вважається завершеним з дати надходження розрахункового документа на виконання до банку платника.

Пунктами 6 та 7 частини 1 статті 13 Закону № 2464 передбачено, що податкові органи мають право стягувати з платників несплачені суми єдиного внеску та застосовувати фінансові санкції, передбачені цим Законом.

За змістом частини 10 та пункту 2 частини 11 статті 25 Закону № 2464 на суму недоїмки нараховується пеня з розрахунку 0,1 відсотка суми недоплати за кожний день прострочення платежу.

Податковий орган застосовує до платника єдиного внеску штрафні санкції за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску накладається штраф у розмірі 20 відсотків своєчасно не сплачених сум.

В той же час податки і збори та інші доходи державного бюджету зараховуються безпосередньо на єдиний казначейський рахунок і не можуть акумулюватися на рахунках органів, що контролюють справляння надходжень бюджету (за винятком установ України, які функціонують за кордоном). Податки і збори та інші доходи державного бюджету визнаються зарахованими до державного бюджету з дня зарахування на єдиний казначейський рахунок (частини 4 та 5 статті 45 Бюджетного кодексу України).

Розділом 1 Положення про єдиний казначейський рахунок, затвердженого Наказом Державного казначейства України 26 червня 2002 року № 122 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 18 липня 2002 року за № 594/6882 (далі - Положення), встановлено, що єдиний казначейський рахунок (далі - ЄКР) - це консолідований рахунок, відкритий Державному казначейству України в Національному банку України для обліку коштів та здійснення розрахунків у системі електронних платежів Національного банку України.

ЄКР консолідує кошти державного та місцевих бюджетів, фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування, коштів інших клієнтів, обслуговування яких здійснюється органами Державного казначейства України та регламентується законодавством (пункт 2.1 розділу 2 Положення).

За змістом розділу 3 Положення функціонування ЄКР забезпечує, зокрема, зарахування податків і зборів (обов`язкових платежів) та інших надходжень, передбачених законодавством, до державного та місцевих бюджетів.

Суд встановив, що позивач на підставі платіжного доручення № 3223 від 24 травня 2019 року, тобто у строк, встановлений частиною 8 статті 9 Закону № 2464, позивачем сплачено єдиний внесок за листопад 2019 року в сумі 416802,65 грн, проте помилково на розрахунковий рахунок UA2022301, призначений для зарахування єдиного соціального внеску, нарахованого на грошове забезпечення військовослужбовців.

Вказана помилка була виявлена позивачем та з метою її виправлення підготовлено та направлено до ГУ ДФСУ у Черкаській області лист від 21 січня 2020 року № 11/133 з проханням зарахувати дане перерахування за реквізитами, які призначені для зарахування єдиного соціального внеску нарахованого на заробітну плату працівників.,

Допущена ВЧ 9930 помилка не свідчить про несплату необхідної суми єдиного внеску у визначений законодавством строк та не спричинила настання жодних негативних наслідків або збитків для відповідного бюджету та держави в цілому, оскільки страхові кошти в подальшому у будь-якому разі підлягали перерахуванню на єдиний казначейський рахунок. До того ж, згодом така помилка була виявлена платником, який вжив відповідні заходи щодо спрямування коштів за належністю.

За наведеного суд вважає, що здійснення помилки під час перерахування платником суми грошового зобов`язання з єдиного внеску у строк, встановлений Законом № 2464, має кваліфікуватися як дія, хоча й помилкова, а тому не може слугувати підставою для притягнення платника до відповідальності за несплату або несвоєчасну сплату єдиного внеску.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у своїй постанові від 11 квітня 2019 року у справі № 822/3323/17.

Враховуючи викладене, суд доходить висновку про протиправність рішення Головного управління від 09 жовтня 2019 року № про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску.

Відповідно до частин 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд при вирішенні спору враховує приписи статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до якої у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є обґрунтованими, а вимоги такими, що належить задовольнити.

Під час вирішення питання про розподіл судових витрат, суд враховує таке.

Згідно статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Відповідно до частини 1 статті 139 вказаного Кодексу при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Зважаючи на те, що позовні вимоги ВЧ НОМЕР_1 підлягають задоволенню, то всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Черкаській області.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 9, 14, 73-77, 139, 242 246, 255, 295, підпунктом 15.5 пункту 15 частини 1 розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

вирішив:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДПС у Черкаській області від 09 жовтня 2020 року № про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Черкаській області на користь Головного центру підготовки особового складу Державної прикордонної служби України імені генерал-майора Ігоря Момота (військова частина НОМЕР_1 ) судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 2270 (дві тисячі двісті сімдесят) грн 00 коп.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд у строк, встановлений статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України з урахуванням вимог пункту 3 розділу VI Прикінцеві положення цього Кодексу.

Учасники справи:

1) позивач Головний центр підготовки особового складу Державної прикордонної служби України імені генерал-майора Ігоря Момота (військова частина НОМЕР_1 ) (19601, Черкаська область, селище Оршанець, вул. Підполковника Красніка, 1, РНОКПП НОМЕР_2 );

2) відповідач Головне управління ДПС у Черкаській області (18002, м. Черкаси, вул. Хрещатик, 235, ).

Рішення складене у повному обсязі та підписане 16.04.2021.

Суддя В.О. Гаврилюк