Справа № 380/2840/21
Суддя: Сакалош Володимир Миколайович
Дата ухвалення: 2021-04-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа№380/2840/21
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
м.Львів
16 квітня 2021 року

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді Сакалоша В.М.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити дії, -

встановив:
На розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) (79010, м. Львів, вул. Личаківська, 74), в якій позивач просить суд:

- визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) щодо виплати ОСОБА_1 надбавки за кваліфікацію за період 2012 - 2018 років в розмірі 50% від законодавчо встановленого розміру;

- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_1 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 , з урахуванням виплачених сум, надбавку за кваліфікацію з липня 2012 року по грудень 2013 року у розмірі, визначеному у додатку №2.5 до постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 № 1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу» 1-й клас - 8 відсотків посадового окладу, з грудня 2016 року по березень 2018 року у розмірі, визначеному у додатку № 25 до постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 № 1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу» класна кваліфікація «Майстер» - 11 відсотків посадового окладу;

- визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) в частині виплати ОСОБА_1 із часу набуття права на виплату винагороди за тривалість безперервної 20-ти річної календарної військової служби (23.11.2011) та 25- ти річної календарної військової служби (23.11.2016) у розмірі 50% від встановленого розміру, замість визначених законодавством 1,5 та 2 посадових окладів та окладів за військовим званням;

- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_1 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 винагороду за тривалість безперервної 20-ти річної календарної військової служби, виходячи із грошового забезпечення станом на 23.11.2011, / розмірі 1,5 посадових окладів та окладів за військовим званням, з урахуванням виплачених сум та винагороду за тривалість безперервної 25-ти річної календарної військової служби, виходячи із грошового забезпечення станом на 23.11.2016, у розмірі 2 посадових окладів та окладів за військовим званням, з урахуванням виплачених сум;

- визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 допомоги на оздоровлення, у червні 2016 року та червні 2017 року у розмірі 7159,13 грн. та 7316,75 грн. відповідно, передбаченої п. 1 ст. 10-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» без врахування у складі місячного грошового забезпечення для обрахунку вказаних виплат щомісячної додаткової грошової винагороди передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 № 889;

- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_1 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 недоплачену допомогу на оздоровлення у червні 2016 року та червні 2017 року з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 № 889, з відрахуванням раніше проведених виплат.

В обґрунтуванні позовних вимог позивач зазначив, що наказом начальника Західного регіонального управління (І категорії) Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_2 ) № 10/02/2019 було звільнено з військової служби в запас та наказом №133-ОС виключено із списків особового складу та усіх видів забезпечення. Позивач стверджує, що відповідно до отриманих документів щодо грошового забезпечення позивача слідує, що під час проходження військової служби та звільнення з неї відповідачем невірно виплачена матеріальна допомога на оздоровлення та інші додаткові види грошового забезпечення.

Щодо неправомірної виплатити додаткових видів грошового забезпечення позивач зазначає, що відповідач не в повному обсязі виплатив надбавку за кваліфікацію за період з 2012-2018 роки. Також ОСОБА_1 зазначає, що не в повному обсязі виплачувалась винагорода за безперервну службу за вислугу років військової служби 20 років, виплата допомоги на оздоровлення та деякі інші грошові забезпечення, право на яке набув позивач під час проходження військової служби. Позивач стверджує, що йому виплачено грошове забезпечення не у повному обсязі, тому звернувся з даним позовом до суду.

Відповідач у встановлений судом строк подав відзив на позов у якому просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог. Зазначає, що на момент виключення позивача із списку особового складу загону та всіх видів забезпечення та на день закінчення військової служби 22.05.2019 року, позивач не звертався до ВЧ НОМЕР_1 щодо проведення перерахунку якихось виплат. Свої заперечення обґрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_1 ) є установою, що фінансується з державного бюджету і як розпорядник бюджетних коштів може брати бюджетні зобов`язання та провадити видатки лише в межах бюджетних асигнувань встановлених кошторисом. Вказує, що відповідно до п. 8 Інструкції № 73, винагорода не включається до складу грошового забезпечення з якого здійснюється обчислення одноразових додаткових видів грошового забезпечення та інших одноразових виплат, тому твердження позивач про невірний обрахунок допомоги на оздоровлення не заслуговують уваги. Щодо виплати надбавки за кваліфікацію за період 2012-2018 років в розмірі 50% зазначає, що позивач з 06.10.2014 по 25.07.2015 р.р. не проходив військову службу в ІНФОРМАЦІЯ_3 (не перебував на грошовому забезпеченні). Щодо інших видів грошового забезпечення відповідач вказує, що ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_1 ) діяв лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачено Конституцією України та законами України, а тому позовні вимоги вважає необґрунтованими та такими, що не підлягають до задоволення.

Представник позивача у встановлений судом строк подав відповідь на відзив, у якій зазначив, що позовні вимоги є законними та обґрунтованими і підлягають задоволенню у повному обсязі, а заперечення відповідача викладені у відзиві на позовну заяву не ґрунтуються на положеннях законодавства.

Ухвалою судді від 09.03.2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження.

З`ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, заперечення відповідача та дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, суд, даючи правову оцінку спірним правовідносинам, виходив з наступного.

Судом встановлено ,що відповідно до наказу начальника Західного регіонального управління (І категорії) Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_2 ) від 10/05/2019 №196-ОС майора ОСОБА_1 звільнено з військової служби в запас згідно підпункту «а» пункту 2 частини 5 статті 26 ( у зв`язку із закінченням строку контракту) Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 (військова частина НОМЕР_1 ) від 22.05.2019 №133-ОС виключено із списків особового складу, усіх видів забезпечення ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до посвідчення серії НОМЕР_3 від 23.07.2015 року ОСОБА_1 набув статусу учасника бойових дій з правом на пільги, встановлені законодавством України.

Представник позивача ОСОБА_2 звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) із запитом про надання інформації та документів з питань грошового забезпечення ОСОБА_1 з яких вбачається, що як під час проходження військової служби так і звільнення із неї, у меншому ніж законодавчо визначеному розмірі виплачена матеріальна допомога на оздоровлення у 2016-2017 роках та інші додаткові види грошового забезпечення.

Виходячи із карток грошового забезпечення ОСОБА_1 за 2011-2019 роки позивачу виплачено в меншому ніж належало розмірі надбавку за класифікую.

Відповідно до витягу із послужного списку ОСОБА_1 , позивач призваний на військову службу із 23.11.1991 та проходив таку безперервно до дати виключення із списків особового складу згідно наказу Львівського прикордонного загону від 22.05.2019 №133-ос. Станом на 23.11.2011 безперервна календарна вислуга років військової служби позивача становила 20 років, а тому для військовослужбовців, які безперервно проходили військову службу встановлено одноразовий додатковий вид грошового забезпечення. Із огляду на архівну відомість особистої карти грошового забезпечення ОСОБА_1 за 2016 рік у листопаді розмір його посадового окладу становив 1050 грн. та розмір окладу за військовим званням 125 грн. (виплачено 1175грн.), відповідно не доплачено 1175 грн.

Згідно архівних відомостей особистих карток грошового забезпечення ОСОБА_1 за 2016-2018 роки, позивачу щомісячно виплачувалась додаткова грошова винагорода встановлена для військовослужбовців Державної прикордонної служби України із січня 2016 року згідно поставнови Кабінету Міністів України від 22.09.2010 року № 889 «Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил України, Державної прикордонної служби. Внутрішніх військ МВС та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту МНС». Однак, як видно із архівних відомостей особистих карток грошового забезпечення ОСОБА_1 при здійсненні розрахунку та виплаті грошової допомоги на оздоровлення до розрахунку місячного грошового забезпечення для виплат вказаної грошової допомоги на оздоровлення не включено щомісячну додаткову грошову винагороду.

Позивач вважає, що має право на отримання відповідних виплат, що зумовили звернення позивача до суду з цим позовом.Спірні правовідносини виникли у зв`язку із порушенням, на думку позивача, порядку нарахування та виплати йому грошового забезпечення.

Даючи правову оцінку спірним правовідносинам, судом враховано наступні обставини справи та норми чинного законодавства.

Суд виходив з наступного щодо вимог позивача:

- визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) щодо виплати ОСОБА_1 надбавки за кваліфікацію за період 2012 - 2018 років в розмірі 50% від законодавчо встановленого розміру;

- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_1 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 , з урахуванням виплачених сум, надбавку за кваліфікацію з липня 2012 року по грудень 2013 року у розмірі, визначеному у додатку №2.5 до постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 № 1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу» 1-й клас - 8 відсотків посадового окладу, з грудня 2016 року по березень 2018 року у розмірі, визначеному у додатку № 25 до постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 № 1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу» класна кваліфікація «Майстер» - 11 відсотків посадового окладу;

- визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) в частині виплати ОСОБА_1 із часу набуття права на виплату винагороди за тривалість безперервної 20-ти річної календарної військової служби (23.11.2011) та 25- ти річної календарної військової служби (23.11.2016) у розмірі 50% від встановленого розміру, замість визначених законодавством 1,5 та 2 посадових окладів та окладів за військовим званням;

- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_1 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 винагороду за тривалість безперервної 20-ти річної календарної військової служби, виходячи із грошового забезпечення станом на 23.11.2011, розмірі 1,5 посадових окладів та окладів за військовим званням, з урахуванням виплачених сум та винагороду за тривалість безперервної 25-ти річної календарної військової служби, виходячи із грошового забезпечення станом на 23.11.2016, у розмірі 2 посадових окладів та окладів за військовим званням, з урахуванням виплачених сум;

Частиною 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Згідно з ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Постановою Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 за №1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу» затверджено, зокрема, додаткові види грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу в розмірах, які знайшли відображення в додатках 25-28 до цієї постанови.

Пунктом 2 Постанови №1294 визначено, що виплата грошового забезпечення військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу здійснюється в порядку, що затверджується Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Міністерством транспорту та зв`язку, Міністерством з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи, Службою безпеки, Адміністрацією Державної прикордонної служби, Управлінням державної охорони, Службою зовнішньої розвідки, Державним департаментом з питань виконання покарань (далі - державні органи), а пунктом 11 зазначеної постанови надано вказівку Міністерству праці та соціальної політики, Міністерству фінансів, іншим державним органам (до яких віднесено й Міністерство оборони) упорядкувати у тримісячний строк перелік і розміри виплати додаткових видів грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу.

Наведені приписи дають підстави вважати, що Кабінет Міністрів України делегував, зокрема, Адміністрації Державної прикордонної служби України упорядкувати перелік, розміри та порядок виплати додаткового грошового забезпечення військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу.

Водночас, в пункті 7 Постанови № 1294 вказано, що до упорядкування додаткових видів грошового забезпечення, визначених згідно з додатками 25-28, їх виплата провадиться в межах затвердженого фонду грошового забезпечення в обсязі до 50 відсотків установленого згідно із зазначеними додатками розміру, крім щомісячних виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу льотного та наземного складу авіації, плаваючого складу, військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, які виконують водолазні роботи, проходять службу в аеромобільних військах та частинах спеціального призначення, та виплати одноразової винагороди військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, які знешкоджують вибухові предмети.

На виконання пункту 2 Постанови № 1294 наказом Адміністрації Державної прикордонної служби України від 20.05.2008 за №425 затверджено Інструкцію про порядок виплати грошового забезпечення Державної прикордонної служби України, відповідно до якої визначено порядок та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України (до складу якого входять й додаткові види грошового забезпечення), а також самі додаткові види грошового забезпечення, серед яких й надбавка за кваліфікацію (пункт 3.13.1), яка виплачується особам офіцерського складу, особам рядового, сержантського та старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом.

Отже, Адміністрацією Державної прикордонної служби України вищевказаною Інструкцією було упорядковано перелік додаткових видів грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, до складу яких входить й надбавка за кваліфікацію та за безперервну службу.

За таких обставин, суд вважає протиправними дії відповідача щодо виплати надбавки ОСОБА_1 за кваліфікацію за період з 2012-2018 р.р. в розмірі 50% та за безперервну військову службу за 20 річний строк безперервної служби та 25 річний строк, законодавчо встановленого розміру, оскільки наказом Адміністрації Державної прикордонної служби України від 20.05.2008 за №425 упорядковано виплати додаткових видів грошового забезпечення.

Вказані дії, на думку суду, призвели до недоплати надбавки за класну кваліфікацію «Майстра», надбавки за безперервну військову службу яка в свою чергу, як додатковий вид грошового забезпечення військовослужбовців була упорядкована у встановленому законом порядку, а відтак, така виплата повинна здійснюватися у повному обсязі.

Таким чином, суд приходить до висновку, що в даному випадку ефективним способом захисту позивача буде визнати дії відповідача щодо виплати ОСОБА_1 надбавку за кваліфікацію за період з 2012- 2918 р.р. в розмірі, визначеному у додатку № 25 до постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 № 1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу» в таких розмірах,які передбачені законодавством та дії відповідача щодо виплати ОСОБА_1 винагороди за тривалість безперервної військової служби в таких випадках,як передбачає законодавство за безперервну військову службу 20 років станом на 23.11.2011 року та 25 років - станом на 23.11.2016 року.

Застосування вищезгаданих правових норм у наведений спосіб відповідає висновку, викладеному у постанові Верховного Суду від 31.01.2018 у справі №808/8403/13-а.

Щодо настуних позовних вимог суд зазначає:

- визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 допомоги на оздоровлення, у червні 2016 року та червні 2017 року у розмірі 7159,13 грн. та 7316,75 грн. відповідно, передбаченої п. 1 ст. 10-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» без врахування у складі місячного грошового забезпечення для обрахунку вказаних виплат щомісячної додаткової грошової винагороди передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 № 889;

- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_1 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 недоплачену допомогу на оздоровлення у червні 2016 року та червні 2017 року з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 № 889, з відрахуванням раніше проведених виплат.

Частиною 2 статті 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» передбачено, що військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які звільняються зі служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. У разі звільнення з військової служби за віком, у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, а також у зв`язку з настанням особливого періоду та небажанням продовжувати військову службу військовослужбовцем-жінкою, яка має дитину (дітей) віком до 18 років одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби виплачується за наявності вислуги 10 років і більше.

Постановою Кабінету Міністрів України № 889 від 22.09.2010 встановлено щомісячну додаткову грошову винагороду для окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Національної гвардії та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій.

На час встановлення, винагорода мала виплачуватися військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), які займали посади плаваючого та льотного складу Збройних Сил, Державної прикордонної служби та льотного складу внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ (пункт 1 постанови КМУ № 889 від 22.09.2010 р.).

Відповідно до п. 2 цієї постанови граничні розміри, порядок та умови виплати винагороди, передбачені пунктом 1, визначаються Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ та Адміністрацією Державної прикордонної служби за погодженням з Міністерством праці та соціальної політики і Міністерством фінансів у межах затвердженого фонду грошового забезпечення.

В подальшому, постановою КМУ № 704 від 16.09.2015, яка набрала чинності з 01.01.2016 розширено перелік категорій військовослужбовців та інших осіб, яким відповідно до пункту 1 цієї постанови встановлювалася винагорода.

Вказаною постановою до пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 22 вересня 2010 року № 889 зміни не вносилися.

Відповідно до пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 22 вересня 2010 року № 889 «Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Національної гвардії та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій» та з метою впорядкування виплати щомісячної грошової винагороди військовослужбовцям Державної прикордонної служби України наказом Міністерства внутрішніх справ № 73 від 02.02.2016 р., зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 11.02.2016 р. за № 217/28347, затверджено Інструкцію про розміри і порядок виплати додаткової грошової винагороди військовослужбовцям Державної прикордонної служби України (далі - Інструкція № 73 від 02.02.2016 р.).

Отже, вищезазначена інструкція прийнята відповідно до п. 2 постанови КМУ № 889 від 22.09.2010 та відповідно до ч. 4 ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Відповідно до п. 1 Інструкції № 73 від 02.02.2016 ця Інструкція визначає порядок та умови виплати особам офіцерського складу, особам рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом (далі - військовослужбовці) та займають посади в Держприкордонслужбі, регіональних управліннях Держприкордонслужби, в загонах морської охорони, органах охорони державного кордону (прикордонних загонах, окремих контрольно-пропускних пунктах, авіаційних частинах), в розвідувальному органі Держприкордонслужби, навчальних закладах, науково- дослідних установах, підрозділах спеціального призначення та органах забезпечення Держприкордонслужби (далі - органи Держприкордонслужби), щомісячної додаткової грошової винагороди (далі - винагорода).

Згідно з п. 8 Інструкції № 73 від 02.02. 2016 винагорода не включається до складу грошового забезпечення, з якого здійснюється обчислення одноразових додаткових видів грошового забезпечення та інших одноразових виплат.

Відповідно до пп. 2 п. 2 Інструкції № 73 від 02.02. 2016 виплата винагороди здійснюється в таких розмірах й таким військовослужбовцям - військовослужбовцям (крім зазначених у підпункті 1 цього пункту) - до 60 відсотків місячного грошового забезпечення. Розміри винагороди для органів Держприкордонслужби з урахуванням виконання покладених завдань, особливостей умов проходження служби військовослужбовцями встановлюються наказами Адміністрації Держприкордонслужби в межах видатків на грошове забезпечення, передбачених для Держприкордонслужби у Державному бюджеті України на відповідний рік.

Пунктом 9 Інструкції № 73 від 02.02.2016 передбачено, що начальник (командир) органу Держприкордонслужби має право зменшувати розміри винагороди.

Таким чином, винагорода немає фіксованого розміру та залежить від видатків на грошове забезпечення, а підпунктом 2 пункту 2 Інструкції передбачено лише граничний розмір такої винагороди.

Пунктом 6 Інструкції № 73 від 02.02.2016 передбачено, що винагорода виплачується військовослужбовцям за місцем штатної служби за минулий місяць одночасно з виплатою грошевого забезпечення за поточний місяць на підставі наказу начальника (командира) органу Держприкордонслужби; начальникам (командирам) органів Держприкордонслужби - на підставі наказів вищих начальників.

Водночас, відповідно до п. 28.3. Інструкції про організацію фінансового господарства в органах Державної прикордонної служби України, затвердженої наказом Адміністрації Державної прикордонної служби України № 155 від 28.02.2006, та до п. 4.7.2. наказу начальника Львівського прикордонного загону № 208-од від 05.12.2016 «Про облікову політику та організацію бухгалтерського обліку у Львівському прикордонному загоні на 2017 рік» строки виплати грошового забезпечення військовослужбовцям - з 15 по 20 число за звітний місяць.

Отже, порядок виплати грошової винагороди та грошового забезпечення також відрізняється.

Системний аналіз положень статей 9, 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», постанови Кабінету Міністрів України від 22 вересня 2010 року № 889 «Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Національної гвардії та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій», Інструкції про розміри і порядок виплати додаткової грошової винагороди військовослужбовцям Державної прикордонної служби України, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ № 73 від 02.02.2016, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 11.02.2016 за № 217/28347, військової служби дає підстави стверджувати, що винагорода не входить до структури і складу грошового забезпечення військовослужбовців, з якого нараховується й виплачується одноразова грошова допомога на підставі ч. 2 ст. 15 Закону № 2011- XII. Винагорода має окремий, особливий і разовий вираз виплати, позаяк виплачується тільки тим категоріям військовослужбовцям, перелік яких наведений у цій постанові, і тоді, коли у фонді грошового забезпечення наявні (передбачені) кошти для їх виплати; вона (винагорода) виплачується як доповнення до суми грошового забезпечення та немає фіксованого розміру. Виплата цієї винагороди ставиться в залежність від порядку та умов, що нормативно встановлені розпорядником коштів, відповідно до яких, зокрема, щомісячна її виплата можлива, коли військовослужбовець перебуває на військовій службі.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 01.03.2018 у справі № 761/17387/17.

Отже, позовні вимоги про визнання протиправними дій та ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) в частині виплати ОСОБА_1 допомоги на оздоровлення у червні 2016 та червні 2017 років передбаченої п. 1 ст. 10-1 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей без врахуванням у складі місячного грошового забезпечення для обрахунку вказаних виплат щомісячної додаткової грошової винагороди передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 № 889 та стягнення з ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 недоплачену допомогу на оздоровлення у червні 2016 та червні 2017 років з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 № 889 задоволенню не підлягають.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України та ч. 2 ст. 2 КАС України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з вимогами ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

За наслідком розгляду справи, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити частково.

Щодо судових витрат, то суд зазначає, що оскільки позивач звільнений від сплати судового збору відповідно до п. 13 ч.1ст. 5 Закону України Про судовий збір і такий фактично не сплачувався, відсутні підстави для вирішення питання про відшкодування судового збору.

Керуючись ст.ст. 19, 22, 25,72-77, 90, 139, 241-246, 250, пп. гіп, 15.5 п. 15 розділу VII Перехідні положення КАС України, суд -

в и р і ш и в :
Адміністративний позов задовольнити частково.

- визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) щодо виплати ОСОБА_1 надбавки за кваліфікацію за період 2012 - 2018 років в розмірі 50% від законодавчо встановленого розміру;

- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_1 ) ( АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ: НОМЕР_4 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_5 ), з урахуванням виплачених сум, надбавку за кваліфікацію з липня 2012 року по грудень 2013 року у розмірі, визначеному у додатку №2.5 до постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 № 1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу» 1-й клас - 8 відсотків посадового окладу, з грудня 2016 року по березень 2018 року у розмірі, визначеному у додатку № 25 до постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 № 1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу» класна кваліфікація «Майстер» - 11 відсотків посадового окладу;

- визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) в частині виплати ОСОБА_1 із часу набуття права на виплату винагороди за тривалість безперервної 20-ти річної календарної військової служби (23.11.2011) та 25- ти річної календарної військової служби (23.11.2016) у розмірі 50% від встановленого розміру, замість визначених законодавством 1,5 та 2 посадових окладів та окладів за військовим званням;

- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_1 ) ( АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ: НОМЕР_4 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 ( ІПН: НОМЕР_5 ) винагороду за тривалість безперервної 20-ти річної календарної військової служби, виходячи із грошового забезпечення станом на 23.11.2011, розмірі 1,5 посадових окладів та окладів за військовим званням, з урахуванням виплачених сум та винагороду за тривалість безперервної 25-ти річної календарної військової служби, виходячи із грошового забезпечення станом на 23.11.2016, у розмірі 2 посадових окладів та окладів за військовим званням, з урахуванням виплачених сум;

У задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Судовий збір з відповідача не стягувати.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Сакалош В.М.