Справа № 755/16881/20
Суддя: Гаврилова О. В.
Дата ухвалення: 2021-04-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" квітня 2021 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Гаврилової О.В.,

за участю ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в приміщенні Дніпровського районного суду м. Києва адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до інспектора Управління патрульної поліції Рівненської області Максимчук Юлії Анатоліївни, Управління патрульної поліції в Рівненській області Департаменту патрульної поліції, третя особа - Департамент патрульної поліції Національної поліції України, про визнання протиправними дій інспектора щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення на місці зупинки транспортного засобу, -

в с т а н о в и в:

До Дніпровського районного суду м. Києва звернувся представник ОСОБА_2 - адвокат Олексієнко М.М. з адміністративним позовом до інспектора Управління патрульної поліції Рівненської області Максимчук Юлії Анатоліївни, третя особа - Департамент патрульної поліції Національної поліції України, про визнання протиправними дій інспектора щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення на місці зупинки транспортного засобу.

Згідно заявлених вимог позивач просить суд: визнати протиправною та скасувати постанову серії ДП18 857437 від 28 жовтня 2020 року, винесену інспектором УПП Рівненської області Максимчук Ю.А., якою притягнено ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за порушення ч.1 ст.126 КУпАП та накладено штраф в розмірі 425,00 грн.

Вимоги позовної заяви мотивовано тим, що 28 жовтня 2020 року, приблизно

о 14 годині 00 хвилин в Рівненській області по трасі М-06 (Київ-Чоп) в напрямку м.Будапешт, ОСОБА_2 , керуючи автомобілем «Nissan», державний номерний знак НОМЕР_1 , був зупинений поліцейським за нібито перевищення швидкості руху. Відповідачем винесена постанова ДП18 №857437 за порушення ч.1 ст.126 КУпАП. З даною постановою позивач не погоджується, оскільки вважає, що правил дорожнього руху він не порушував, доказів правопорушення не було надано позивачу. Крім того, позивача звинувачено у порушені п.12.4 Правил дорожнього руху, проте постанова була винесена за порушення п.2.1 Правил дорожнього руху, у зв`язку з чим вважає дану постанову незаконною та такою, що підлягає скасуванню. Вважає, що без наявності доказів про порушення Правил дорожнього руху України інспектор поліції не має право вимагати пред`явлення документів у особи, яка на його думку причетна до здійснення правопорушення.

Ухвалою Дніпровського районного суду м.Києва від 20 листопада 2020 року відкрито провадження в даній адміністративній справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін та призначено судове засідання.

04 лютого 2021 року від представника Департаменту патрульної поліції - Немеришини В.О. на електронну адресу суду надійшов відзив на адміністративний позов, та 09 лютого 2021 року на адресу суду засобами поштового зв`язку надійшов відзив на адміністративний позов аналогічного змісту, в якому зазначено, що постановою серії

ДП 18 №857437 від 28 жовтня 2020 року ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності, оскільки він рухаючись на 350 км автодороги М-06 «Київ-Чоп», керуючи транспортним засобом «Nissan Rogue», державний номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись зі швидкістю 84 км/год, при цьому перевищив встановлене обмеження швидкості руху в населеному пункті «Грушвиця Друга», позначеному дорожніми знаками 5.45, 5.46 на 34 км/год. Швидкість вимірювалась лазерним вимірювачем швидкості руху транспортних засобів TruCam LTI 20/20 000658, а також не пред`явив для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушив п.12.4, п.2.4 Правил дорожнього руху України, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 122, ч.1 ст.126 КУпАП. Вважає необґрунтованим посилання позивача на відсутність належних та допустимих доказів, які підтверджують факт правопорушення, оскільки законність та правомірність використання поліцейським взводу №2 роти №4 батальйону УПП в Рівненській області ДПП Максимчук Ю.А. 21 жовтня 2020 року лазерного вимірювача швидкості TruCam LTI 20/20 ТС 000658 не є спірним та підтверджується змістом копій свідоцтва про перевірку приладу №22-01/17653, виданого ДП «Укрметртестстандарт» від 11 грудня 2019 року та чинного до 11 грудня 2020 року з максимальною допустимою похибкою при вимірюванні швидкості в ручному та автоматичному режимі +/- 2 км/год, сертифікату від 29 серпня 2012 року

№UA-МІ/1-2903-2012, експертного висновку лазерного вимірювача від 27 вересня

2018 року №04/02/03-3008. Поліцейським вівся відеозапис на портативний відеореєстратор, який закріплений на форменому одязі, про що містяться відмітка у постанові (ВК-0132, ВК-00086, ВК-00036), проте відеозапис з портативного відеореєстратора не зберігся, адже згідно п.3 розділу VIII наказу №1026 від 18 грудня 2018 року «Про затвердження Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису» - строк зберігання відеозаписів становить 30 діб. Зазначає, що зміст оскаржуваної постанови в повній мірі відповідає вимогам ст. 283 КУпАП.

Ухвалою Дніпровського районного суду м.Києва від 11 березня 2021 року залучено до участі в даній справі співвідповідача - Управління патрульної поліції в Рівненській області Департаменту патрульної поліції.

Представник позивача ОСОБА_2 - адвокат Олексієнко М.М. в судовому засіданні позов підтримав у повному обсязі та просив скасувати оскаржувану постанову, подав письмові пояснення, долучені до матеріалів справи та надав у судовому засіданні усні пояснення аналогічні доводам, викладеним у позовній заяві та письмових поясненнях. Зазначив, що відповідачем було складено постанову за порушення ч.1

ст.126 КУпАП, проте на місці позивачеві не було надано доказів вчинення ним правопорушення, що позбавляло інспектора права вимагати пред`явлення документів. Вказав, що постанова не відповідає вимогам закону, оскільки містить фабулу двох правопорушень, проте за кожне правопорушення повинна бути складена окрема постанова - за аналогією з протоколом про адміністративне правопорушення. Також пояснив, що відзив подано не відповідачем а третьою особою, тому вважає відзив та долучені до нього документи недопустимими доказами. Вказав на відсутність доказів здійснення фіксування в ручному режимі та зазначив, що в постанові дописано правопорушення за ч.1 ст.122 КУпАП, при цьому інспектором на місці повідомлялось про вчинення правопорушення за ч.1 ст.126 КУпАП. Підтвердив, що на відеозаписі, долученому до позовної заяви, за кермом зображений саме позивач.

Відповідач інспектор Управління патрульної поліції Рівненської області Максимчук Ю.А., представник співвідповідача Управління патрульної поліції в Рівненській області Департаменту патрульної поліції та представник третьої особи Департаменту патрульної поліції Національної поліції України в судове засідання не з`явились, причини неявки суду не повідомили.

Відповідно до ч. 3 ст. 268 КАС України неприбуття в судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи в судах першої та апеляційної інстанцій.

За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності нез?явившихся учасників справи.

Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, приходить до наступного.

Відповідно до ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема, визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Згідно із п.1 ч. 1 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

За нормою п.1 ч. 1 ст. 20 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні: адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Рішення відповідача - постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є правовим актом індивідуальної дії.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення.

Неправомірні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, прийняті з порушенням прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, можуть бути оскаржені в порядку адміністративного судочинства. Це право передбачено ч. 2 ст.55 Конституції України та статтею 6 КАС України.

Статтею 7 КУпАП гарантовано, що ніхто не може бути підданим заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Правила дорожнього руху відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (ПДР України). Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків. Кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила.

Судом встановлено, що 21 жовтня 2020 року інспектором Скородумову Г.В. вручено повідомлення про запрошення до підрозділу патрульної поліції на 28 жовтня 2020 року о 09 годині 00 хвилин, для розгляду вчиненого ним адміністративного правопорушення (а.с.86).

28 жовтня 2020 року інспектором Управління патрульної поліції Рівненської області Максимчук Ю.А. винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ДП18 №857437, про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122,

ч. 1 ст.126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі

425,00 грн (а.с. 87).

Виходячи зі змісту оскаржуваної постанови, 21 жовтня 2020 року, о 14 годині

57 хвилин, на автомобільній дорозі М-06 Київ - Чоп, 350 км, водій, керуючи транспортним засобом «Nissan Rogue», державний номерний знак НОМЕР_1 , рухався зі швидкістю 84 км/год, при цьому перевищив встановлене обмеження швидкості руху в населеному пункті «Грушвиця Друга», позначеному дорожніми знаками 5.45, 5.46 на

34 км/год. Швидкість вимірювалась лазерним вимірювачем швидкості руху транспортних засобів TruCam LTI 20/20 000658, а також не пред`явив для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушив п.12.4, п.2.4 Правил дорожнього руху України.

Згідно ч.1 ст.122 КУпАП передбачена відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Згідно ч.1 ст.126 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством

У відповідності до змісту ч.1 ст.222 КУпАП справи про адміністративні правопорушення за ч.1 ст.122, ч.1 ст. 126 КУпАП, розглядають органи Національної поліції та накладають стягнення.

Згідно ч. 2 ст. 36 КУпАП якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень

Нормою статті 289 КУпАП передбачено, що скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Оскаржувана постанова складена 28 жовтня 2020 року, адміністративний позов направлено до суду 06 листопада 2020 року.

За таких обставин позивач звернувся до суду із позовом у строки, передбачені статтею 289 КУпАП.

Нормою частини 1 статті 6 Закону України «Про Національну поліцію» закріплено, що поліція у своїй діяльності керується принципом верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Згідно частини 1 статті 7 цього Закону під час виконання своїх завдань поліція забезпечує дотримання прав і свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, а також міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і сприяє їх реалізації.

Частиною 1 статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначені основні повноваження поліції. Поліція відповідно до покладених на неї завдань, зокрема, виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, вживає у межах своєї компетенції заходів для їх усунення; вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення; вживає заходів, спрямованих на усунення загроз життю та здоров`ю фізичних осіб і публічній безпеці, що виникли внаслідок учинення кримінального, адміністративного правопорушення; у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання; регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням ПДР його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня

2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до положень статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня

2001 року №1306.

Відповідно до п.2 ч. 1 ст. 32 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в документах, якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення.

Згідно змісту п.2.1. Правил дорожнього руху водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі, серед іншого, посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії; реєстраційний документ на транспортний засіб; чинний страховий поліс (страховий сертифікат "Зелена картка") про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів або чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса (на електронному або паперовому носії), відомості про який підтверджуються інформацією, що міститься в єдиній централізованій базі даних, оператором якої є Моторне (транспортне) страхове бюро України.

Відповідно до п. 2.4 Правил дорожнього руху на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також: пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1; дати можливість перевірити номери агрегатів і комплектність транспортного засобу; дати можливість оглянути транспортний засіб відповідно до законодавства за наявності на те законних підстав, у тому числі провести з використанням спеціальних пристроїв (приладів) зчитування інформації із самоклейної мітки радіочастотної ідентифікації про проходження обов`язкового технічного контролю транспортним засобом, а також перевірку технічного стану транспортних засобів, які відповідно до законодавства підлягають обов`язковому технічному контролю.

Пунктом 12.4 Правил дорожнього руху передбачено, що в населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год. Загальне обмеження швидкості 50 км/год стосується населених пунктів, позначених дорожніх знаком

5.45 «Початок населеного пункту». Дія цього обмеження скасовується знаком

5.46 «Кінець населеного пункту».

Згідно положень ч.1, 2 ст.72 КАС України, д оказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. (ч.1, 2 ст.73 КАС України)

Як визначено, статтею 74 КАС України, суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. (ст.75 КАС України)

Статтею 76 КАС України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Як убачається з фото, зроблених за допомогою пристрою TruCАM, серійний номер TCO00658 (а.с.71), який отримав сертифікат затвердження типу засобів вимірювальної техніки від 29 серпня 2012 року №UA-MI/І-2903-2012 (а.с.74) та пройшов повірку, чинну до 11 грудня 2020 року, що підтверджується свідоцтвом про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки №22-01/17653 (а.с.72), транспортний засіб Nissan, державний номерний знак НОМЕР_1 , рухався по автомобільній дорозі М-06

Київ - Чоп, 350 км, в межах населеного пункту зі швидкістю 84 км/год, в зоні де встановлено швидкісна межа до 50 км/год, відстань від приладу вимірювання швидкості до транспортного засобу становила 299,4 м.

З листа Міністерства економічного розвитку і торгівлі України вбачається, що засоби вимірювальної техніки TruCАM LTI 20/20, які були введенні в експлуатацію до моменту виключення типу ЗВТ з Державного реєстру ЗВТ, дозволяється застосовувати за умови позитивних результатів їх повірки. (а.с.76-78)

Що стосується доводів представника позивача в судовому засіданні про те, що відзив подано не відповідачем а третьою особою, у зв`язку з чим вважає відзив та долучені до нього документи недопустимими доказами, суд зазначає наступне.

Треті особи, які не заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору, мають право подати письмові пояснення щодо позову (ч.1 ст.176 КАС України).

Також ст.44 КАС України визначено, що учасники справи мають право подавати докази.

Відзив відповідача на позовну заяву та/або письмові пояснення третьої особи щодо позову не є доказами в розумінні ст.72 КАС України.

При цьому неправильне зазначенні назви поданих третьою особою письмових пояснень не може бути підставою для визнання долучених документів недопустимими доказами в розумінні ст. 74 КАС України.

Тому суд приймає надані третьою особою докази, як належні та допустимі в даній справі.

Враховуючи вищевикладене, суд не погоджується з доводами представника позивача щодо відсутності доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП та, як наслідок, неправомірності дій інспектора щодо вимоги надати документи.

Крім того, судом встановлено, що інспектором Управління патрульної поліції Рівненської області Максимчук Ю.А. дотримані всі вимоги статей 268, 278 КУпАП.

Так як убачається з дослідженого в судовому засіданні відеозапису, долученого до позовної заяви, інспектором Управління патрульної поліції Рівненської області Максимчук Ю.А. названо своє прізвище, посаду, спеціальне звання та пред`явлено на вимогу позивача службове посвідчення, позивачу повідомлено причину зупинки, пред`явлено вимогу щодо надання документів, роз`яснено його права, надано право скористатися правовою допомогою адвоката, яким позивач скористався, також позивача ознайомлено з доказами вчинення ним правопорушення, передбаченого ч.1

ст.122 КУпАП, отриманими за допомогою TruCАM, на вимогу позивача надано вказаний прилад для огляду, позивачем перевірено наявність пломбування приладу, його номер, надано для огляду сертифікат. Крім того, позивачеві роз`яснено інспектором порядок використання TruCАM. Також позивачеві було роз`яснено про порушення ним п.12.4 Правил дорожнього руху. Проте позивач в свою чергу відмовився пред`явити для перевірки документи, заперечуючи проти достовірності доказів TruCАM, вимагав надання інших доказів, в тому числі й доказів того, що саме він керував транспортним засобом, заявив клопотання про відкладення розгляду справи.

Проте, як встановлено в судовому засіданні та вбачається з даного відеозапису, за кермом автомобіля знаходився саме позивач, що свідчить про те, що 21 жовтня 2020 року саме він керував автомобілем «Nissan», державний номерний знак НОМЕР_1 , а не інші особи, що перебували в салоні (жінка або дитина).

Також з долученого до позовної заяви відеозапису вбачається, що після відмови позивача пред`явити документи, його повідомлено інспектором про те, що внаслідок порушення ним п.2.4, 12.4 Правил дорожнього руху, передбачена відповідальність за ч.1 ст.122, ч.1 ст.126 КУпАП, роз`яснено про застосування положень ст.36 КУпАП, задоволено клопотання позивача про відкладення розгляду справи та повідомлено під розписку про дату, час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення щодо нього.

Таким чином, вказаним доказом спростовуються й твердження представника позивача про те, що позивача було повідомлено лише про вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП.

Зміст оскаржуваної постанови відповідає вимогам ст. 283, 284 КУпАП, а посилання представника позивача в судовому засіданні на наявність в постанові дописувань про правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП спростовуються змістом цієї постанови.

Отже, постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ДП18 №857437 від 28 жовтня 2020 року, про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності, складена повноважною особою, за своєю формою та змістом відповідає нормам чинного законодавства, адміністративне стягнення накладено в межах санкцій, передбачених ч.1 ст.122, ч.1 ст. 126 КУпАП, вина позивача у вчиненні вказаних адміністративних правопорушень доведена належними, допустимими та достатніми доказами, при притягненні позивача до адміністративної відповідальності та накладенні адміністративного стягнення дотримані положення ч.2 ст. 36 КУпАП, приймаючи вказану постанову інспектор Управління патрульної поліції Рівненської області Максимчук Ю.А. діяла на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, у зв`язку з чим відсутні підстави для скасування оскаржуваної постанови з огляду на її правомірність.

Враховуючи викладені обставини в їх сукупності, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення адміністративного позову ОСОБА_2 .

У відповідності до положень ст. 139 КАС України суд відносить судові витрати за рахунок позивача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 7, 9, 36, 122, 126, 222, 251, 268, 278, 280, 283, 284 КУпАП, Законом України «Про Національну поліцію», статтями 5, 19, 20, 72, 77, 90, 241-246, 271, 286 КАС України, -

у х в а л и в:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) до інспектора Управління патрульної поліції Рівненської області Максимчук Юлії Анатоліївни (місцезнаходження: 33028, м.Рівне, вул. Степана Бандери, 14-А), Управління патрульної поліції в Рівненській області Департаменту патрульної поліції (місцезнаходження: 33028, м. Рівне, вул. Степана Бандери, 14 А), третя особа - Департамент патрульної поліції Національної поліції України (місцезнаходження: 03048, м.Київ, вул. Федора Ернста, 3), про визнання протиправними дій інспектора щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення на місці зупинки транспортного - відмовити.

Відповідно до ст. 286 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду може бути оскаржене протягом десяти днів з дня його проголошення до Шостого апеляційного адміністративного суду через Дніпровський районний суд м. Києва.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до п.п. 15.5 п.15 Розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Копії повного рішення суду видати учасникам справи, які були присутні у судовому засіданні, негайно після проголошення рішення. Учасникам справи, які не були присутні під час проголошення, невідкладно надіслати копію рішення суду.

Суддя :