Справа № 200/2566/21-а
Суддя: Міронова Галина Михайлівна
Дата ухвалення: 2021-04-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2021 року справа №200/2566/21-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді-доповідача Міронової Г.М., суддів Сіваченка І.В., Казначеєва Е.Г., розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 15 березня 2021 р. (ухвала складена та підписана 15 березня 2021 року у м. Слов`янськ) у справі № 200/2566/21-а (головуючий І інстанції суддя Аляб`єв І.Г.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

10.03.2021 ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (далі - відповідач), в якому просив визнати протиправним та скасувати рішення відповідача від 19.03.2020 щодо відмови йому в перерахунку пенсії за вислугу років за результатами розгляду заяви, зареєстрованої 17.03.2020 № 2511 та доданих до неї документів; зобов`язати відповідача здійснити з 13.12.2019 року перерахунок та виплату пенсії за вислугу років без обмеження її граничного розміру з розрахунку 90% від суми місячної заробітної плати згідно довідки про розмір заробітної плати, що враховується для перерахунку пенсії, виданої 12.03.2020 прокуратурою Донецької області; виплату різниці суми між нарахованою після перерахунку та фактично отриманою пенсією здійснити разово та однією сумую (а.с. 1-4, 16-19).

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 15 березня 2021 року справу № 200/2566/21-а передано на розгляд до Окружного адміністративного суду м. Києва (а.с. 31-32).

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу суду першої інстанції від 15 березня 2021 і направити справу для продовження розгляду до Донецького окружного адміністративного суду (а.с. 35-39).

В обґрунтування апеляційної скарги вказує на те, що відповідно до п. 1 ст. 25 КАС України адміністративні справи з приводу оскарження індивідуальних актів, а також дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які прийняті (вчинені, допущені) стосовно конкретної фізичної чи юридичної особи (їх об`єднань), вирішуються за вибором позивача адміністративним судом за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання (перебування, знаходження) цієї особи-позивача або адміністративним судом за місцезнаходженням відповідача, крім випадків, визначених цим Кодексом.

Згідно з ч. 2 цієї статті у разі невизначеності цим Кодексом територіальної підсудності адміністративної справи така справа розглядається адміністративним судом за вибором позивача.

Тобто, вважає, що наведеною нормою визначена альтернативна територіальна підсудність за вибором позивача. Крім того, вільне обрання місця проживання (перебування) є правом позивача.

Зазначає, що місцем його реєстрації є м. Донецьк, а згідно з довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 17.07.2017, він перемістився з тимчасово окупованої території м. Донецька до м. Києва.

З урахуванням наведеного, що його місцем реєстрації є м. Донецьк, а місцем тимчасового проживання - м. Київ, він має право на вибір адміністративного суду, до якого звернутися за захистом свого порушеного права за одним із зареєстрованих у встановленому законом порядку місць проживання.

Вважає, що у цьому випадку має бути застосовано правило про пріоритет норми з найбільш сприятливим для особи тлумаченням, посилається на рішення апеляційного суду та постанову Верховного Суду від 14.03.2018 у справі № 753/18267/17.

Позивач і представник відповідача у судове засідання не прибули, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Від позивача засобами електронного зв`язку надійшла заява про розгляд справи за його відсутності.

Згідно ст. 311 КАС України справу розглянуто у письмовому провадженні.

За приписами ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Правилами частини першої статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

За змістом ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

За унормуванням ч. 1 ст. 25 КАС України адміністративні справи з приводу оскарження індивідуальних актів, а також дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які прийняті (вчинені, допущені) стосовно конкретної фізичної чи юридичної особи (їх об`єднань), вирішуються за вибором позивача адміністративним судом за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання (перебування, знаходження) цієї особи-позивача або адміністративним судом за місцезнаходженням відповідача, крім випадків, визначених цим Кодексом.

З матеріалів справи вбачається, що місцем проживання (перебування, знаходження) позивача є м. Київ, що підтверджує довідка про взяття на облік особи, переміщеної з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції від 17.07.2017 року за № (а.с.9).

Позовні вимоги також заявлені до відповідача, місцем знаходження якого є місто Київ.

Позивач не позбавлений права скористатися належною правовою допомогою як внутрішньо переміщена особа у м. Києві.

Дійсно, в ст. 3 Законі України Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні (далі - Закон № 1382) надано поняття таким термінам:

свобода пересування - право громадянина України, а також іноземця та особи без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, вільно та безперешкодно за своїм бажанням переміщатися по території України у будь-якому напрямку, у будь-який спосіб, у будь-який час, за винятком обмежень, які встановлюються законом;

вільний вибір місця проживання чи перебування - право громадянина України, а також іноземця та особи без громадянства, які на законних підставах перебувають на території України, на вибір адміністративно-територіальної одиниці, де вони хочуть проживати чи перебувати;

місце перебування - адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік;

місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини.

З урахуванням правового визначення вищенаведених понять суд відзначає, що позивач дійсно скористався положеннями Закону № 1382. Але довід позивача щодо вільного вибору місця проживання не може бути прийнятним для вирішення питання розгляду цієї справи належним судом з огляду на положення статті 6 Закону № 1382, яка передбачає, що громадянин України зобов`язаний протягом тридцяти календарних днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати своє місце проживання.

Як вже зазначалось раніше, позивач має статус внутрішньо переміщеної особи і його дії регламентуються в тому числі і законом Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб (Закон № 1706).

Стаття 4 Закону № 1706 передбачає: Факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 цього Закону.

У частині 1 статті 5 Закону № 1706 занотовано, що довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи засвідчує місце проживання внутрішньо переміщеної особи на період наявності підстав, зазначених у статті 1 цього Закону.

Адресою фактичного місця проживання внутрішньо переміщеної особи може бути адреса відповідного місця компактного поселення внутрішньо переміщених осіб (адреса містечка із збірних модулів, гуртожитку, оздоровчого табору, будинку відпочинку, санаторію, пансіонату, готелю тощо).

За приписами частини 3 ст. 7 Закону № 1707 громадянин пенсійного віку, особа з інвалідністю, дитина з інвалідністю та інша особа, яка перебуває у складних життєвих обставинах, яких зареєстровано внутрішньо переміщеними особами, мають право на отримання соціальних послуг відповідно до законодавства України за місцем реєстрації фактичного місця проживання такої внутрішньо переміщеної особи.

З огляду на викладене, позовна заява ОСОБА_1 підлягає розгляду Окружним адміністративним судом м Києва.

Посилання позивача на постанову Верховного Суду від 14.03.2018 у справі № 753/18267/17 до уваги судом не приймаються, оскільки обставини у справі № 200/2566/21-а та у справі № 753/18267/17 не є тотожними.

Крім того, у відповідності до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Приписами п. 2 ч. 1 ст. 29 КАС України встановлено, що суд передає адміністративну справу на розгляд іншого адміністративного суду, якщо: при відкритті провадження у справі суд встановить, що справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Питання про передачу адміністративної справи, крім випадків, визначених пунктами 4-6 частини першої цієї статті, розглядається судом у порядку письмового провадження або, за ініціативою суду, в судовому засіданні. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені, не перешкоджає розгляду цього питання.

Передача адміністративної справи з одного суду до іншого на підставі відповідної ухвали, яка підлягає оскарженню, здійснюється не пізніше наступного дня після закінчення строку на оскарження такої ухвали, а в разі подання апеляційної скарги - після залишення її без задоволення (ч. 5, 8 ст. 29 КАС України).

Правилами ч. 1 ст. 30 КАС України закріплено: спори між адміністративними судами щодо підсудності не допускаються.

Адміністративна справа, передана з одного адміністративного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 29 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження адміністративним судом, до якого вона надіслана (ч. 2 ст. 30 КАС України).

З урахуванням вищевикладеного, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що необхідним є передача справи на розгляд до Окружного адміністративного суду міста Києва.

Суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції порушень процесуального права при вирішенні питання не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, установленим законом.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи та судове рішення ухвалено з додержанням норм процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування ухвали суду не вбачається.

Керуючись ст. ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 15 березня 2021 р. - залишити без задоволення.

Ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 15 березня 2021 р. у справі № 200/2566/21-а - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирзає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повне судове рішення складено 19 квітня 2021 року.

Головуючий суддя Г.М. Міронова

Судді І.В. Сіваченко

Е.Г. Казначеєв