Справа № 300/528/21
Суддя: Чуприна О.В.
Дата ухвалення: 2021-04-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" квітня 2021 р. справа № 300/528/21

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Чуприни О.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання протиправними дій щодо проведення перерахунку розміру призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 54%, відмови в проведенні перерахунку на підставі довідки №51 від 28.01.2021 та виплаті щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 90%, а також зобов`язання провести перерахунок і виплату довічного грошового утримання судді у відставці з 19.02.2020 в розмірі 90% від суддівської винагороди, з урахуванням раніше виплачених сум, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (надалі по тексту також - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся в суд з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (надалі по тесту також - відповідач, Головне управління ПФУ в області, орган пенсійного фонду) про визнання протиправними дій щодо проведення перерахунку розміру призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 54%, відмови в проведенні перерахунку на підставі довідки №51 від 28.01.2021 та виплаті щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 90%, а також зобов`язання провести перерахунок і виплату довічного грошового утримання судді у відставці з 19.02.2020 в розмірі 90% від суддівської винагороди, з урахуванням раніше виплачених сум.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначив, що рішенням Вищої Ради Правосуддя від 15.10.2019 за №2745/0/15-19 його звільнено з посади судді Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області у зв`язку з поданням заяви про відставку. Наказом в.о. голови Коломийського міськрайонного суду від 11.11.2019 за №258-к позивача відраховано зі штату суду. ОСОБА_1 з 12.11.2019 призначено щомісячне довічне грошове утримання згідно Закону України "Про судоустрій і статус суддів" №1402-VІІІ від 02.06.2016 (надалі по тексту також - Закон №1402-VІІІ), виходячи з 80% посадового окладу судді місцевого суду на рівні 15 прожиткових мінімумів для працездатних осіб та доплати за вислугу років у розмірі 60% посадового окладу. Підставою для нарахування розміру довічного грошового утримання за період з 12.11.2019 по 31.12.2019 була довідка Територіального управління Державної судової адміністрації України в Івано-Франківській області (надалі по тексту також - ТУ ДСА в Івано-Франківській області) про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, яку видано у відношенні до позивача 05.12.2019 за №300. В подальшому на підставі іншої довідки ТУ ДСА в Івано-Франківській області від 24.01.2020 за №54, орган пенсійного фонду згідно рішення №57 від 18.02.2020 перерахував з 01.01.2020 раніше призначене грошове утримання позивача і визначив його у розмірі 40 358,40 гривень. Як стверджує позивач, постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 11.01.2021, скасовано рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 14.09.2020 у справі №300/912/20 та прийнято нове, яким позов задоволено частково. Зокрема, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області здійснити ОСОБА_1 з 19.02.2020 перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці згідно з довідкою ТУ ДСА в Івано-Франківській області №208 від 16.03.2020 та зарахувати в стаж, який дає право на відставку, обчислення та отримання довічного грошового утримання судді у відставці: половину строку навчання за денною формою в Львівському державному університеті ім. І Франка, що становить 2 роки 5 місяців; період роботи в галузі права: з 01.09.1995 по 26.01.1998 на посаді помічника голови Коломийського міськрайонного суду - 2 роки 4 місяці 26 днів та період роботи з 04.02.2002 по 12.08.2002 на посаді начальника юридичного бюро агропромислового ремонтно-виробничого підприємства "Техніка" - 6 місяців 9 днів. Позивач, 29.01.2021 звернувся до відповідача із заявою про проведення перерахунку довічного грошового утримання судді на підставі нової довідки ТУ ДСА в Івано-Франківській області від 28.01.2021 за №51 від 28.01.2021, в якій посадовий оклад діючого судді зазначено із врахуванням регіонального коефіцієнту "1.1". Також 07.02.2021 позивач подав до відповідача клопотання про добровільне виконання постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 11.01.2021. В свою чергу, органом пенсійного фонду проведено перерахунок грошового утримання на підставі довідки ТУ ДСА в Івано-Франківській області №208 від 16.03.2020 у розмірі 54% (замість 90%) розміру суддівської винагороди із врахуванням суддівського стажу 22 роки. При цьому відповідач, провівши такий перерахунок, окрім зарахованого стажу, не врахував стаж роботи позивача на посаді помічника та старшого помічника прокурора м. Коломиї, який складає 3 роки 11 місяців 22 дні, про який зазначено у мотивувальній частині вище коментованого рішення суд апеляційної інстанції, як такий, що попередньо врахований відповідачем. За доводами позивача його стаж, який дає право на обчислення довічного грошового утримання становить більше 26 років, а тому дає право на отримання довічного грошового утримання в розмірі 90% діючого розміру суддівської винагороди. З урахуванням вказаного просив позов задовольнити в повному обсязі.

Івано-Франківським окружним адміністративним судом ухвалою від 22.02.2021, відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) (а.с.40-41).

Позивач направив поштовим зв`язком пояснення від 25.02.2021, із долученням додаткових доказів, які надійшли на адресу суду 02.03.2021 (а.с.48-66).

В свою чергу, відповідач на виконання вимог ухвали від 22.02.201 подав суду 09.03.2021, через канцелярію, письмові пояснення від 04.03.2021 за №0900-0802-8/7520, а також скористався правом на подання відзиву на позовну заяву від 09.03.2021 за №0900-0802-8/7767, який надійшов на адресу суду 12.03.2021 із відповідними письмовими доказами (а.с.67-79, 80-128). Відповідач не погоджується з доводами ОСОБА_1 , викладеними у позовній заяві, та вказує на їх безпідставність і необґрунтованість з огляду на наступні обставини. Зокрема зазначено, що ОСОБА_1 з 12.11.2019 призначено щомісячне довічне грошове утримання згідно пункту 25 розділу XII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016 за №1402-VІII в розмірі 36 883,20 гривень (80% від 46 104,00 гривень) при страховому стажі 29 років 12 днів, в тому числі, стаж на посаді судді - 17 років 3 місяці. При цьому стаж роботи позивача, що дає право на одержання довічного грошового утримання становив 21 рік 2 місяці, а саме: з 27.01.1998 по 18.01.2002 - робота на посадах помічника прокурора та старшого помічника прокурора м. Коломиї прокуратури Івано-Франківської області; з 13.08.2002 по 17.05.2011 - робота па посаді судді Снятинського районного суду; з 18.05.2011 по 11.11.2019 - робота на посаді судді Коломийського міськрайонного суду. Надалі, рішенням Конституційного Суду України від 18 лютого 2020 року № 2-р/2020 визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення пункту 25 розділу XII Прикінцеві та перехідні положення Закону №1402-VIІІ зі змінами, щодо права на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, судді, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого кваліфікаційного оцінювання або конкурсу. Таким чином з 19 лютого 2020 року судді, які вийшли у відставку, мають право на розрахунок щомісячного довічного грошового утримання на підставі положень Закону України №1402-VIII. Відповідно до частини 3 стані 142 Закону №1402-VIII щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два. На виконання постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 11.01.2021 ОСОБА_1 з 19.02.2020 здійснено перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці. Дораховано в суддівський стаж при перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці періоди: 2 роки 5 місяців - половина строку навчання за денною формою у Львівському державному університеті ім. І Франка; 2 роки 4 місяці 26 днів - період роботи на посаді помічника голови Коломийського міськрайонного суду (01.09.1995-26.01.1998); 6 місяців 9 днів - період роботи на посаді начальника юридичного бюро агропромислового ремонтно-виробничого підприємства "Техніка" (04.02.2002- 12.08.2002). З врахуванням рішення суду, суддівський стаж позивача для обчислення щомісячного довічного грошового утримання склав 22 роки 7 місяців 5 днів, що відповідає 54 %. Стосовно позовних вимог позивача про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання на підставі довідки №51 від 28.01.2021, то відповідач стверджує що статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2021 рік" установлено у 2021 році прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня - 2 270,00 гривень. Разом з тим, у вищевказаній статті запроваджено нову правову категорію під назвою "прожитковий мінімум для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді з 1 січня" у розмірі 2 102,00 гривні. У зв`язку із вказаними обставинами Пенсійний фонд України звернувся за роз`ясненням до Міністерства соціальної політики з даного питання. Після отримання відповіді буде вирішуватись питання про проведення перерахунку щомісячного грошового утримання суддів у відставці з 01.01.2021, зокрема ОСОБА_1 згідно довідки, виданої Територіальним управлінням Державної судової адміністрації в Івано-Франківській області №51 від 28.01.2021. Відповідач просив відмовити в задоволенні позовних вимог.

Від позивача 22.03.2021 надійшли додаткові пояснення щодо обставин справи від 18.03.2021, в якому заперечив доводи відповідача, викладені у відзиві на позов (а.с.130-132).

Відповідач 31.03.2021 подав, через канцелярію, заперечення щодо пояснень позивача від 26.03.2021 за №0900-0802-7/10910 (а.с.133-136).

Позивач направив додаткові пояснення від 13.04.2021, які надійшли на адресу суду із відповідними письмовими доказами 16.04.2021 (а.с.140-141, 142-144). За змістом коментованих пояснень, позивач заперечив доводи відповідача, наведені у письмовому запереченні від 26.03.2021, зокрема щодо виконання відповідачем рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 14.09.2020 в частині негайного виконання в межах суми стягнення за один місяць в розмірі 90% суддівської винагороди діючого судді відповідно до довідки ТУ ДСА в Івано-Франківській області №208 від 16.03.2020 та 20% надбавки як особі, що проживає в населеному пункту, яка має статус гірського. Додатково вказав, що регіональний коефіцієнт є складовою частиною посадового окладу судді, а не доплатою, а отже повинен враховуватися при визначенні розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Розглянувши у відповідності до вимог статті 263 КАС України справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), вивчивши доводи адміністративного позову та письмових пояснень, відзиву на позовну заяву, дослідивши і оцінивши зібрані по справі докази, в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального права, які врегульовують спірні правовідносини, судом встановлено наступні обставини.

ОСОБА_1 Указом Президента України від 13 серпня 2002 року №712/2002 призначений на посаду судді Снятинського районного суду Івано-Франківської області (https://zakon.rada.gov.ua/laws/show/712/2002#Text), а постановою Верховної Ради України від 22 травня 2008 року №300-VІ обраний суддею місцевого Снятинського районного суду Івано-Франківської області безстроково (https://zakon.rada.gov.ua/laws/show/300-17#Text).

Указом Президента України від 2 квітня 2011 року №344/2011 переведений на посаду судді Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області (https://zakon.rada.gov.ua/laws/show/344/2011#Text).

Вказані обставини підтверджуються поясненнями позивача та не заперечується відповідачем.

Згідно записів у трудовій книжці позивача НОМЕР_1 від 01.09.1995 (а.с.105-109), ОСОБА_1 з 13.08.2002 зарахований на посаду судді Снятинського районного суду Івано-Франківської області (запис №8), 22.05.2008 позивач обраний суддею безстроково (запис №13), 18.05.2011 позивач призначений на посаду судді Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області за переведенням із Снятинського районного суду Івано-Франківської області (запис №16).

Рішенням Вищої ради правосуддя від 15.10.2019 за №2745/0/15-19 ОСОБА_1 звільнено з посади судді Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області у зв`язку з поданням заяви про відставку (а.с.96-97).

Відомості із наявного в матеріалах справи наказу в.о. голови Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 11.11.2019 за №258-ос (а.с.98) вказують про відрахування ОСОБА_1 зі штату Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області з 11.11.2019 на підставі рішення Вищої Ради Правосуддя від 15.10.2019, про що вчинено відповідний запис (№19) у трудовій книжці позивача (а.с.109).

Поряд із вказаним, як слідує із матеріалів справи, ОСОБА_1 , до обрання на посаду судді (13.08.2002), з 04.08.1990 по 28.06.1995 навчався на юридичному факультеті Львівського державного університету імені І. Франка, в період з 01.09.1995 по 26.01.1998 працював на посаді помічника голови Коломийського районного суду (запис №1, 2 трудової книжки), з 27.01.1998 по 18.01.2002 - на посадах помічника прокурора та старшого помічника прокурора м. Коломиї прокуратури Івано-Франківської області (запис №№3, 4, 5 трудової книжки), з 04.02.2002 по 12.08.2002 - на посаді начальника юридичного бюро агропромислового ремонтно-виробничого підприємства "Техніка" (запис №6, 7 трудової книжки) (а.с.25-27, 99-100).

За змістом розрахунку стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, здійсненого Коломийським міськрайонним судом Івано-Франківської області, стаж ОСОБА_1 становить 28 років 5 місяців і 24 дні (а.с.99-100), а саме:

1. половина навчання на юридичному факультеті Львівського державного університету імені І. Франка (з 04.08.1990 по 28.06.1995) - 2 роки 5 місяців 0 днів;

2. навчання на військовій кафедрі Львівського державного університету імені І. Франка, зарахованого як строкова військова служба (з 01.09.1992 по 28.07.1994) - 1 рік 10 місяців 26 днів;

3. стаж роботи в галузі права - з 2 роки 11 місяців 5 днів, а саме: помічник голови Коломийського районного суду (з 01.09.1995 по 26.01.1998) - 2 роки 4 місяці 26 днів; начальник юридичного бюро агропромислового ремонтно-виробничого підприємства "Техніка" (з 04.02.2002 по 12.08.2002) - 6 місяців і 9 днів;

4. робота в прокуратурі Івано-Франківської області :

- на посаді помічника прокурора (з 27.01.1998 по 23.07.2001) - 3 роки 5 місяців 27 днів;

- на посаді старшого помічника прокурора 24.07.2001 по 18.01.2002;

- стаж роботи на посаді судді в Снятинському районному суді Івано-Франківської області (з 13.08.2002 по 17.05.2011) - 8 років 9 місяців 5 днів;

- стаж роботи на посаді судді в Коломийському міськрайонному суді Івано-Франківської області (з 18.05.2011 по 15.10.2019) - 8 років 4 місяці 28 днів.

На підставі зави про призначення пенсії від 23.02.2020 за №79/1075/6, до якої долучено в тому числі трудову книжку позивача, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області з 12.11.2019 призначено ОСОБА_1 довічне грошове утримання відповідно до Закону України "Про судоустрій і статус суддів" №1402-VІІІ від 02.06.2016, виходячи з 80% посадового окладу судді місцевого суду на рівні 15 прожиткових мінімумів для працездатних осіб та доплати за вислугу років у розмірі 60% посадового окладу (а.с.86, 110).

Підставою для нарахування розміру довічного грошового утримання за період з 12.11.2019 по 31.12.2019 була довідка ТУ ДСА в Івано-Франківській області про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, яка видана 05.12.2019 №300 (а.с.101а).

В подальшому підставою для перерахунку розміру призначеного довічного грошового утримання з 01.01.2020, у зв`язку зі зміною розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, була видана 24.01.2020 ТУ ДСА в Івано-Франківській області довідка за №54 (а.с.101).

У коментованих довідках посадовий оклад судді місцевого суду вказаний в розмірі 15 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

На підставі вищевказаної довідки №300 орган пенсійного фонду своїм рішенням №57 від 12.02.2020 призначив позивачу довічне грошове утримання з 12.11.2019 по 16.12.2019 в розмірі 36 883,20 гривень, а з 16.12.2019 в розмірі 44 259,84 гривень, враховуючи надбавку 20% як жителю населеного пункту, що має статус гірського.

Разом з тим, з урахуванням довідки №54, виданої 24.01.2020 ТУ ДСА в Івано-Франківській області, орган пенсійного фонду своїм рішенням №57 від 18.02.2020 перерахував з 01.01.2020 раніше призначене позивачу довічне грошове утримання і визначив його в розмірі 40 358,40 гривень (а.с.110).

27.07.2017 позивач за результатами кваліфікаційного оцінювання проведеного в рамках конкурсу до Верховного Суду, оголошеного Вищою кваліфікаційною комісією суддів України 07.11.2016, підтвердив здатність здійснювати правосуддя та відповідність займаній посаді, про що зазначено у вищевказаних довідках ТУ ДСА в Івано-Франківській області №300 і №54 (а.с.100, 100а).

Таке призначення і наступні перерахунки розміру щомісячного довічного утримання судді у відставці стало підставою для ініціювання позивачем звернення до суду.

Встановлюючи обставини спірних правовідносин з`ясовано, що рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 14.09.2020 у справі № 300/912/20 задоволено позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, Територіального управління Державної судової адміністрації в Івано-Франківській області. Зокрема:

- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставні в розмірі 90 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, розмір якої зазначеної у вищевказаній довідні №208 від 16.03.2020, виданої Територіальним управлінням Державної судової адміністрації в Івано-Франківській області, без обмеження граничного розміру, з урахуванням раніше виплачених сум;

- зобов`язано здійснити перерахунок та виплатити ОСОБА_1 щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці з нарахуванням 20% надбавки, як особі, що проживає у населеному пункті, що має статус гірського, починаючи з 16.12.2019; зараховано ОСОБА_1 в стаж, який дає право на відставку, обчислення та отримання довічного грошового утримання судді у відставці: половину строку навчання за денною формою в Львівському державному університеті ім. І Франка, що становить 2 роки 5 місяців; період строкової військової служби у виді навчання на військовій кафедрі за програмою офіцерів запасу - 1 рік 10 місяців 26 днів; період роботи на посаді помічника голови Коломийського міськрайонного суду - 2 роки 4 місяці 26 днів; повний стаж роботи на посаді помічника та старшого помічника прокурора - разом 3 роки 11 місяців 22 дні; період роботи на посаді начальника юридичного бюро агропромислового ремонтно-виробничого підприємства "Техніка" - 6 місяців 9 днів (http://reestr.court.gov.ua/Review/91565057).

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 11.01.2021 скасовано рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 14.09.2020 у справі №300/912/20 та прийнято нове, яким позов задоволено частково. Зокрема:

- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області здійснити ОСОБА_1 з 19.02.2020 перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці згідно з довідкою ТУ ДСА в Івано-Франківській області №208 від 16.03.2020 та зарахувати в стаж, який дає право на відставку, обчислення та отримання довічного грошового утримання судді у відставці: половину строку навчання за денною формою в Львівському державному університеті ім. І Франка, що становить 2 роки 5 місяців; період роботи в галузі права: з 01.09.1995 по 26.01.1998 на посаді помічника голови Коломийського міськрайонного суду - 2 роки 4 місяці 26 днів та період роботи з 04.02.2002 по 12.08.2002 на посаді начальника юридичного бюро агропромислового ремонтно-виробничого підприємства "Техніка" - 6 місяців 9 днів.

Постанова Восьмого апеляційного адміністративного суду від 11.01.2021 у справі №300/912/20 набрала законної сили 11.01.2021 (http://reestr.court.gov.ua/Review/94294855).

Позивач 29.01.2021 звернувся до відповідача із заявою встановленої форми про проведення перерахунку довічного грошового утримання судді на підставі нової довідки ТУ ДСА в Івано-Франківській області від 28.01.2021 за №51, в якій посадовий оклад діючого судді зазначено із врахуванням регіонального коефіцієнту "1.1" (а.с.24, 119).

Крім того, ОСОБА_1 , за допомогою Вебпорталу електронних послуг Пенсійного фонду України 07.02.2021 подав до відповідача клопотанням про добровільне виконання постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 11.01.2021 (а.с.15-16).

Відповідач, листом від 12.02.2021 за №661-726/П-02/8-0900/21 надав відповідь на вказані звернення позивача, якою повідомив що на виконання постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 11.01.2021, органом пенсійного фонду зараховано до стажу роботи, який дає право на відставку, обчислення та отримання довічного грошового утримання судді у відставці: 2 роки 5 місяців - половина строку навчання за денною формою у Львівському державному університеті ім. І Франка; 2 роки 4 місяці 26 днів - період роботи на посаді помічника голови Коломийського міськрайонного суду (01.09.1995-26.01.1998); 6 місяців 9 днів - період роботи на посаді начальника юридичного бюро агропромислового ремонтно-виробничого підприємства "Техніка" (04.02.2002-12.08.2002). З врахуванням рішення суду, суддівський стаж позивача для обчислення щомісячного довічного грошового утримання, за доводами органу пенсійного фонду, склав 22 роки 7 місяців 5 днів, що відповідно становить 54% суддівської винагороди працюючого судді. Стосовно проведення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання на підставі довідки №51 від 28.01.2021, то відповідач зазначив про запровадження у статті 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2021 рік" нової правової категорії під назвою "прожитковий мінімум для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді з 1 січня", у зв`язку із чим Пенсійний фонд України звернувся за роз`ясненням до Міністерства соціальної політики України з даного питання. Тільки після отримання відповіді буде вирішуватись питання про проведення перерахунку щомісячного грошового утримання суддів у відставці з 01.01.2021, зокрема ОСОБА_1 згідно довідки, виданої Територіальним управлінням Державної судової адміністрації в Івано-Франківській області №51 від 28.01.2021 (а.с.74-76).

ОСОБА_1 вважаючи протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області щодо проведення перерахунку розміру призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 54%, без врахування усього законно набутого стажу, який дає право на перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 90%, а також відмови в проведенні перерахунку та виплаті щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 90% на підставі останньої довідки №51 від 28.01.2021, виданої Територіальним управлінням Державної судової адміністрації України в Івано-Франківській області, звернувся до суду, з метою захисту свого порушеного права.

Надаючи правову оцінку публічно-правовим відносинам, суд виходить із наступних підстав та мотивів.

У відповідності до вимог пункту 3 частини 1 статті 244 КАС України, визначаючи яку правову норму слід застосувати до спірних правовідносин суд зазначає, що при вирішенні даної справи керується нормами Законів та підзаконних нормативно-правових актів в тій редакції, яка чинна на момент виникнення чи дії конкретної події, обставини і врегулювання відповідних відносин.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Так, Законом, що визначає організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні є Закон України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016 за №1402-VIII (надалі по тексту також - Закон №1402-VІІІ).

Відповідно до пункту 25 Розділу XII Прикінцеві та перехідні положення Закону №1402 право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначений на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом, та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого кваліфікаційного оцінювання або конкурсу.

В інших випадках, коли суддя іде у відставку після набрання чинності цим Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону України "Про судоустрій і статус суддів". За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону.

Як слідує із змісту довідки Територіального управління Державної судової адміністрації в Івано-Франківській області від 24.01.2020 за №54 (а.с.22) та пояснень позивача, ОСОБА_1 27.07.2017 за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді.

При цьому, згідно рішення Вищої Ради Правосуддя від 15.10.2019 за №2745/0/15-19, ОСОБА_1 звільнено з посади судді Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області,

Вказана обставина свідчить про те, що позивач не працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого кваліфікаційного оцінювання.

Таким чином, позивач, на час звільнення, набув право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному абзацом 2 пункту 25 Розділу XII Прикінцеві та перехідні положення Закону №1402-VІІІ, та відповідно відповідачем призначено ОСОБА_1 з 12.11.2019 щомісячне довічне грошове утримання згідно вказаної норми Закону №1402-VІII, виходячи із 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону України "Про судоустрій і статус суддів".

Як пояснив відповідач при призначенні позивачу довічного грошового утримання до стажу, що дає право на одержання довічного грошового утримання, враховано періоди роботи: з 27.01.1998 по 18.01.2002 - на посадах помічника прокурора та старшого помічника прокурора м. Коломиї прокуратури Івано-Франківської області; з 13.08.2002 по 17.05.2011 - па посаді судді Снятинського районного суду; з 18.05.2011 по 11.11.2019 - на посаді судді Коломийського міськрайонного суду. Такий стаж роботи ОСОБА_1 становив 21 рік і 2 місяці.

На виконання постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 11.01.2021 ОСОБА_1 враховано до стажу, що дає право на одержання довічного грошового утримання періоди: 2 роки 5 місяців - половина строку навчання за денною формою у Львівському державному університеті ім. І Франка; 2 роки 4 місяці 26 днів - період роботи на посаді помічника голови Коломийського міськрайонного суду (01.09.1995-26.01.1998); 6 місяців 9 днів - період роботи на посаді начальника юридичного бюро агропромислового ремонтно-виробничого підприємства "Техніка" (04.02.2002-12.08.2002).

З врахуванням рішення суду, стаж позивача для обчислення щомісячного довічного грошового утримання після проведеного перерахунку склав 22 роки 7 місяців 5 днів.

Тобто, з наведеного слідує, що відповідач при призначенні позивачу довічного грошового утримання первинно врахував до стажу, що дає право на одержання довічного грошового утримання періоди роботи з 27.01.1998 по 18.01.2002 (3 роки 11 місяців 22 дні) - на посадах помічника прокурора та старшого помічника прокурора м. Коломиї прокуратури Івано-Франківської області. Втім при проведенні перерахунку коментований період не врахований відповідачем до спеціального стажу позивача, що не заперечується відповідачем (а.с.15, 71).

При цьому, в обґрунтування правомірності таких дій відповідач зазначив, що період роботи позивача з 27.01.1998 по 18.01.2002 на посадах помічника прокурора та старшого помічника прокурора м. Коломиї прокуратури Івано-Франківської області підлягає зарахуванню до страхового стажу для визначення права на призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Суд критично оцінює такі доводи органу пенсійного фонду з огляду на такі аргументи та правове регулювання спірних правовідносин.

Відповідно до частини 1 статті 137 Закону №1402-VIII (в редакції звільнення позивача із посади судді) до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді: 1) судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України, судді Конституційного Суду України; 2) члена ВРП, Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; 3) судді в судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.

5 серпня 2018 року набрав чинності Закон України від 12 липня 2018 року №2509-VIII "Про внесення змін до Закону України "Про судоустрій і статус суддів" у зв`язку з прийняттям Закону України "Про Вищий антикорупційний суд", яким статтю 137 Закону №1402-VIII доповнено частиною другою, згідно з якою до стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді.

На підставі абзацу 4 пункту 34 розділу XII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №1402-VIII (доповнено згідно із Законом України "Про Вищу раду правосуддя" №1798-VIII від 21.12.2016) судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).

Таким чином, виходячи із фактичних обставин спірних правовідносин, обчислюючи стаж роботи на посаді судді у відставці ОСОБА_1 слід виходити із наступного:

- по перше, стаж роботи на посаді судді визначається відповідно до законодавства, що діяло на день його призначення та/або обрання;

- по друге, як додатковий інший стаж роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді.

Такі підстави для зарахування можуть бути у відношенні і лише до одного стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), яким у даній справі є стаж проходження служби в органах прокуратури.

Так, згідно із змістом частини 1 статті 43 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" №2862-XII від 15.12.1992 (надалі по тексту також - Закон №2862-XII), чинного на день призначення ОСОБА_1 на посаду судді, кожен суддя за умови, що він працював на посаді судді не менше 20 років, має право на відставку, тобто на звільнення його від виконання обов`язків за власним бажанням або у зв`язку з закінченням строку повноважень.

До стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов`язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років. (частина 4 статті 43 Закону №2862-ХІІ).

Відповідно до роз`яснення поняття "прокурор", яке міститься в статті 56 Закону України "Про прокуратуру" (в редакції, чинній на час роботи позивача в органах прокуратури) під поняттям "прокурор" слід розуміти: Генеральний прокурор України та його заступники, підпорядковані прокурори та їх заступники, старші помічники і помічники прокурора, начальники управлінь і відділів, їх заступники, старші прокурори і прокурори управлінь і відділів, які діють у межах своєї компетенції.

Системний аналіз статті 137 Закону №1402-VIII (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) у її взаємозв`язку з абзацом 4 пункту 34 розділу XII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №1402-VIII дає підстави вважати, що в обох випадках суддям до стажу роботи на посаді судді, що дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання (крім роботи на посадах суддів судів України), підлягає зарахуванню

- стаж роботи на посадах прокурорів за умови наявності основного стажу роботи на посаді судді не менше 10 років (частина 4 статті 43 Закону №2862-ХІІ);

- додатковий стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді, в тому числі здобутий на посадах прокурорів (з абзац 4 пункту 34 розділу XII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №1402-VIII).

До такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постановах від 17.09.2020 у справі №9901/302/19 (провадження №11-882заі19) і від 08.10.2020 у справі №9901/537/19, а також Верховний Суд у постанові від 09.11.2018 у справі 686/24597/16-а (провадження №К/9901/33776/18, № К/9901/33775/18)

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина 5 статті 242 КАС України).

Як встановлено судом із матеріалів справи та підтверджується розрахунком стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, здійсненого Коломийським міськрайонним судом Івано-Франківської області, стаж ОСОБА_1 на посаді судді становить більше 17 років (а.с.25-27).

Оскільки стаж роботи позивача на посаді судді становив більше 10 років, до стажу роботи, який дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання судді, автоматично в силу вимог абзацу 4 пункту 34 розділу XII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №1402-VIII враховується також стаж на посадах помічника прокурора та старшого помічника прокурора.

У вимірі встановлених обставин справи та нормативного регулювання спірних правовідносин суд вказує про необхідність зарахування до стажу роботи позивача на посаді судді також його стажу роботи на посадах помічника прокурора та старшого помічника прокурора м. Коломиї прокуратури Івано-Франківської області з 27.01.1998 по 18.01.2002 (3 роки 11 місяців 22 дні), відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання), в силу вимог частини 4 статті 43 Закону №2862-XII.

За приписами статей 21, 22 Конституції України права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними; при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Частиною 1 статті 126 Конституції України визначено, що незалежність і недоторканість суддів гарантується Конституцією і законами України.

Конституційний Суд України у своєму Рішенні від 11.10.2005 за №8-рп/2005 зазначив, що право судді, який перебуває у відставці, на пенсійне або щомісячне довічне грошове утримання є гарантією незалежності працюючих суддів. Щомісячне довічне грошове утримання - це особлива форма соціального забезпечення суддів, зміст якої полягає у гарантованій державою щомісячній звільненій від сплати податків грошовій виплаті, що слугує забезпеченню їх належного матеріального утримання, в тому числі після звільнення від виконання обов`язків судді. Надання судді матеріального захисту є гарантією забезпечення його незалежності. Разом з тим, будь-яке зниження рівня гарантій незалежності суддів суперечить конституційній вимозі неухильного забезпечення незалежного правосуддя.

У мотивувальній частині Рішення від 14.12.2011 за №18-рп/2011 Конституційний Суд України вказав на неможливість звуження змісту та об`єму гарантій незалежності суддів, а відповідно, матеріального та соціального забезпечення.

У Рішенні Конституційного Суду України від 03.06.2013 за №3-рп/2013 (справа щодо змін умов виплати пенсій і щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці) зазначено, що визначені Конституцією та законами України гарантії незалежності суддів є невід`ємним елементом їх статусу, поширюються на всіх суддів України та є необхідною умовою здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом. Такими гарантіями є надання їм за рахунок держави матеріального забезпечення (суддівська винагорода, пенсія, щомісячне довічне грошове утримання тощо) та надання їм у майбутньому статусу судді у відставці. Право судді у відставці на пенсійне або щомісячне довічне грошове утримання є гарантією належного здійснення правосуддя і незалежності працюючих суддів та дає підстави висувати до суддів високі вимоги, зберігати довіру до їх компетентності і неупередженості. Щомісячне довічне грошове утримання судді спрямоване на забезпечення гідного його статусу життєвого рівня, оскільки суддя обмежений у праві заробляти додаткові матеріальні блага, зокрема обіймати будь-які інші оплачувані посади, виконувати іншу оплачувану роботу. Конституційний принцип незалежності суддів означає, в тому числі, конституційно обумовлений імператив охорони матеріального забезпечення суддів від його скасування чи зниження досягнутого рівня без відповідної компенсації як гарантію недопущення впливу або втручання у здійснення правосуддя.

Пунктом 6.1 Європейської хартії про закон "Про статус суддів" від 10.07.1998 передбаченого, що рівень винагороди суддям за виконання ними своїх професійних обов`язків має бути таким, щоб захистити їх від тиску, що може спричинити вплив на їхні рішення або взагалі поведінку суддів і таким чином вплинути на їхню незалежність та неупередженість.

Згідно із пунктом 54 Рекомендації CM/Rес (2010)12 від 17.11.2010 Комітету Міністрів Ради Європи оплата праці суддів повинна відповідати їх професії та виконуваним обов`язкам, а також бути достатньою, щоб захистити їх від дії стимулів, через які можна впливати на їхні рішення. Мають існувати гарантії збереження належної оплати праці на випадок хвороби, відпустки по догляду за дитиною, а також гарантії виплат у зв`язку з виходом на пенсію, які мають відповідати попередньому рівню оплати їх праці.

З огляду на викладене, конституційний статус судді зумовлює обов`язок держави гарантувати достатнє матеріальне забезпечення судді як під час здійснення ним своїх повноважень (суддівська винагорода), так і в майбутньому у зв`язку з досягненням пенсійного віку чи внаслідок припинення повноважень і набуття статусу судді у відставці - щомісячне довічне грошове утримання. Статус судді та його елементи, зокрема, матеріальне забезпечення судді після припинення його повноважень, є не особистим привілеєм, а виступає засобом забезпечення незалежності працюючих суддів і надається для гарантування верховенства права та в інтересах осіб, які звертаються до суду та очікують неупередженого правосуддя.

Такі ж правові висновки сформував Верховний Суд у постановах від 09.11.2018 у справах №713/1064/17, №686/24597/16-а, №686/1938/17, №766/7021/17, №686/24597/16-а, від 11.12.2018 у справі №522/5168/17, №426/14458/16 від 07.09.2020.

Досліджуючи доводи позивача щодо протиправного проведення відповідачем перерахунку розміру призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 54%, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

У відповідності до частини 4 статті 142 Закону №1402-VIII, у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.

Згідно з частиною 5 статті 142 Закону №1402-VIII пенсія або щомісячне довічне грошове утримання судді виплачується незалежно від заробітку (прибутку), отримуваного суддею після виходу у відставку. Щомісячне довічне грошове утримання суддям виплачується органами Пенсійного фонду України за рахунок коштів Державного бюджету України.

Отже, правовою підставою для перерахунку раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці є факт зміни грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді.

Відповідно до частини 3 статті 135 Закону №1402-VIII базовий розмір посадового окладу судді становить:

1) судді місцевого суду - 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року;

2) судді апеляційного суду, вищого спеціалізованого суду - 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року;

3) судді Верховного Суду - 75 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.

Разом з цим, Прикінцевими та перехідними положеннями Закону №1402-VIII були передбачені певні особливості визначення розміру суддівської винагороди та щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці.

Так, повертаючись до правового регулювання спірних правовідносин суд в котре наголошує, що відповідно до пункту 25 Розділу XII Прикінцеві та перехідні положення Закону №1402-VIII право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначений на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом, та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого кваліфікаційного оцінювання або конкурсу.

В інших випадках, коли суддя іде у відставку після набрання чинності цим Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону України "Про судоустрій і статус суддів". За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону.

ОСОБА_1 з 12.11.2019 призначено щомісячне довічне грошове утримання згідно абзацу 2 пункту 25 Розділу XII Прикінцеві та перехідні положення Закону №1402-VІII, виходячи із 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону України "Про судоустрій і статус суддів".

Рішенням Конституційного Суду України від 18.02.2020 за №2-р/2020 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення пункту 25 розділу ХІІ Прикінцеві та перехідних положень Закону № 1402-VIII зі змінами.

У вказаному рішенні Конституційний Суд зазначив, що право судді на відставку є конституційною гарантією незалежності суддів (пункт 4 частини шостої статті 126 Конституції України). Відставка судді є особливою формою звільнення його з посади за власним бажанням та обумовлена наявністю в особи відповідного стажу роботи на посаді судді; наслідком відставки є, зокрема, припинення суддею своїх повноважень з одночасним збереженням за ним звання судді і гарантій недоторканності, а також набуття права на виплату вихідної допомоги та отримання пенсії або щомісячного довічного грошового утримання (абзац четвертий підпункту 3.1 пункту 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 19.11.2013 за №10-рп/2013).

Отже, з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення від 18.02.2020 за №2-р/2020 Закон №1402-VIII не містить норм, які б по-різному визначали порядок обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці.

Виходячи із коментованих правових норм, суд вважає помилковими висновки ОСОБА_1 стосовно наявності обґрунтованих підстав для обчислення його перерахованого довічного грошового утримання судді у відставці виходячи з 90% розміру суддівської винагороди працюючого судді, зважаючи на таке.

Згідно із положеннями частини 3 статті 142 Закону №1402-VIII, щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

Стверджуючи про необхідність проведення перерахунку свого щомісячного довічного грошового утримання як судді у відставці виходячи з 90% розміру суддівської винагороди, позивач вказує на незмінність відсоткового співвідношення грошового утримання, яке визначається на день його призначення та в обґрунтування своєї позиції посилається на пункт 33 рішення Великої Палати Верховного Суду у рішенні від 16.10.2019 по справі №240/5401/18.

Ознайомившись зі змістом вказаного рішення, судом встановлено, що таке ухвалено Великою Палатою Верховного Суду в результаті розгляду апеляційної скарги на рішення Верховного Суду, постановленого у зразковій справі за позовною заявою Особи до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання протиправними дій територіального управління ПФУ щодо зменшення основного розміру призначеної пенсії з 83% до 70% сум грошового забезпечення, починаючи з 1 січня 2018 року; зобов`язання відповідача здійснити перерахунок та виплату призначеної пенсії у основному розмірі 83% сум грошового забезпечення, починаючи з 1 січня 2018 року відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служб, та деяких інших осіб" від 9 квітня 1992 року за №2262-ХІІ (надалі по тексту також Закон №2262-ХІІ), постанови Кабінету Міністрів України "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" від 30 серпня 2017 року №704, з урахуванням проведених виплат.

Суд звертає увагу позивача на відсутність підстав для врахування під час розгляду даної справи висновків Великої Палати Верховного Суду, сформованих за результатом розгляду зазначеної зразкової справи, оскільки по-перше, спір в межах вказаної справи виник у відносинах, що стосуються зменшення територіальним органом Пенсійного фонду України основного розміру пенсії до 70 відсотків відповідно до частини 2 статті 13 Закону №2262-ХІІ; по-друге, позивачем в межах коментованої справи є особа, якій призначено пенсію за вислугу років, відповідно до Закону №2262-ХІІ.

Дійсно, зі змісту рішення, ухваленого 16.10.2019 у зразковій справі №240/5401/18 вбачається, що Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про те, що відсоткове співвідношення уже призначеної пенсії до складових грошового забезпечення є сталим, оскільки визначається на день призначення пенсії, а отже застосування цього показника до перерахунку пенсії є протиправним, як тому, що стосується призначення нових пенсій, а не перерахунку раніше призначених, так і з огляду на те, що законодавчо діє принцип незворотності нормативно-правових актів у часі в силу прямих приписів статті 58 Конституції України. Однак, необхідно зауважити, що такий висновок Великої Палати Верховного Суду зумовлений наявністю порядку перерахунку призначених пенсій військовослужбовців, який урегульований нормами статті 63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", а також нормами постанов Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року №704 та від 21 лютого 2018 року №103, що свідчить про безпідставність застосування статті 13 Закону №2262-ХІІ, яка регулює призначення пенсій, оскільки процедури призначення та перерахунку пенсії є різними за змістом і механізмом їх проведення.

Так, статтею 13 Закону №2262-ХІІ встановлено особливості призначення пенсії за вислугу років та її розмір, а приписами статті 63 цього ж Закону врегульовано порядок перерахунку раніше призначених пенсій виключно для військовослужбовців і прирівняних до них осіб.

З огляду на те, що відсотковий розмір пенсії визначено законодавцем виключно положеннями статті Закону про призначення пенсії, зважаючи на відмінність понять "призначення" та "перерахунок" пенсії, Велика Палата Верховного Суду у рішенні від 11.09.2019 в зразковій справі №240/5401/18 виснувала відсутність підстав для застосування відсоткового співвідношення уже призначеної пенсії, установленого статтею 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" до її перерахунку.

Як уже зазначалось вище судом, відповідно до частини 3 статті 142 Закону №1402-VIII, щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

Проаналізувавши приписи Закону №1402-VIII, в тому числі, і положення частини 3 статті 142 суд звертає увагу позивача на те, що з урахуванням висновків Конституційного Суду України у рішенні від 18.02.2020 за №2-р/2020, Законом не встановлено різних умов в частині застосування відсоткового розміру суддівської винагороди при обчисленні щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці при призначенні грошового утримання чи здійсненні його перерахунку.

Вказане, на переконання суду, також свідчить про наявність очевидних відмінностей у правовому регулюванні правовідносин, що виникли в межах даного спору, та правовідносин в межах зразкової справи, розгляд якої здійснив Касаційний адміністративний суд Верховного Суду 04.02.2019 та Велика Палата Верховного Суду 16.10.2019 що, у свою чергу, унеможливлює застосування судом висновків, викладених у рішеннях по справі №240/5401/18 під час вирішення даного спору.

Окрім цього, суд зазначає, що надаючи оцінку положенням пункту 25 Прикінцевих та перехідних положень Закону №1402-VIII Конституційний Суд України у рішенні від 18.02.2020 за №2-р/2020 вказав, що щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці має бути співмірним із суддівською винагородою, яку отримує повноважний суддя. У разі збільшення розміру такої винагороди перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці має здійснюватися автоматично. Встановлення різних підходів до порядку обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів порушує статус суддів та гарантії їх незалежності.

Запровадження згідно із положеннями пункту 25 розділу ХІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №1402 різних підходів до порядку обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів, які виходять у відставку, суперечить положенням частини першої статті 126 Основного Закону України щодо гарантування незалежності суддів Конституцією і законами України.

Ігноруючи такий висновок Конституційного Суду України, ОСОБА_1 у позовній заяві вказує на наявність у нього права на проведення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці виходячи із 90% від заробітної плати працюючого судді.

Суд звертає увагу позивача на те, що перерахунок грошового утримання судді у відставці в розмірі 90% від заробітної плати працюючого судді, ставить діючих суддів у нерівне становище з тими суддями, які вийшли у відставку за Законом №2453-VI.

Встановлений Конституційним Судом України єдиний підхід до порядку обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів не передбачає вибіркового застосування правових положень, як це здійснює позивач.

Право судді у відставці на здійснення перерахунку розміру довічного грошового утримання відповідно до Закону України "Про судоустрій і статус суддів" №1402-VIII передбачає обчислення розміру такого утримання виходячи зі складових суддівської винагороди, визначених статтею 135 Закону №1402-VIII та відсоткового розміру заробітної плати працюючого судді, встановленого цим же Законом.

Разом з цим, визначена пунктом 25 Прикінцевих та перехідних положень Закону №1402-VIII можливість встановлення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на рівні 80 відсотків суддівської винагороди (за кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді) передбачала обчислення розміру такого утримання відповідно до положень Закону №2453-V.

Такими чином, визнання неконституційними положень пункту 25 Прикінцевих і перехідних положень Закону №1402-VIII передбачає єдиний правомірний порядок обчислення відсоткового розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, що у свою чергу, виключає можливість та обґрунтовані підстави для обчислення щомісячного грошового утримання судді у відставці виходячи зі складових суддівської винагороди, визначених статтею 135 Закону України №1402-VIII та відсоткового розміру суддівської винагороди, встановленого Законом №2453-V.

Попри вказане, відхиляючи доводи позивача, в частині обмеження його конституційних прав та обмеження рівня гарантій незалежності, суд зазначає, що внаслідок проведеного відповідачем перерахунку щомісячного довічного грошового утримання ОСОБА_1 на виконання рішення суду від 11.01.2021 по справі №300/912/20, розмір довічного грошового утримання позивача, з урахуванням відсоткового розміру суддівської винагороди, з якої обчислено довічне грошове утримання (54%) збільшився (54 483,84 гривень), у порівнянні із розміром довічного грошового утримання ОСОБА_1 , встановленого до проведення спірного перерахунку (40 358,40 гривень), виходячи із 80% суддівської винагороди (а.с.110, 125).

На переконання суду, визначений у протоколі щодо перерахунку пенсії на підставі рішення №57 розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, який внаслідок проведеного на виконання рішення суду перерахунку становить 54 483,84 гривень у повній мірі забезпечить належне матеріальне утримання ОСОБА_1 як судді у відставці, та жодним чином не знизить рівень гарантій незалежності судді, його матеріального, соціального забезпечення.

Беручи до уваги висновки Конституційного Суду України у рішенні від 18.02.2020 за №2-р/2020 щодо неконституційності положень пункту 25 Прикінцевих та перехідних положень Закону №1402-VIII та єдиного підходу до обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці, позовні вимоги ОСОБА_1 в частині здійснення перерахунку довічного грошового утримання, виходячи із 90% суддівської винагороди, суд вважає необґрунтованими, такими, що суперечать приписам чинних правових норм та не відповідають позиції Конституційного Суду України у рішенні від 18.02.2020 за №2-р/2020.

Поряд з іншим позивач просить зобов`язати відповідача здійснити перерахунок та виплачувати ОСОБА_1 починаючи з 01.01.2021 щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці на підставі довідки Територіального управління Державної судової адміністрації №51 від 28.01.2021.

Відповідно до пункту 1 частини 3 статті 135 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" №1402-VIII базовий розмір посадового окладу судді становить: судді місцевого суду - 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.

Пунктом 1 частини 4 статті 135 Закону №1402-VIII передбачено, що до базового розміру посадового окладу, визначеного частиною 3 цієї статті, додатково застосовуються регіональний коефіцієнт 1.1, якщо суддя здійснює правосуддя у суді, що розташований у населеному пункті з кількістю населення щонайменше сто тисяч осіб.

Згідно із частиною 5 статті 135 Закону України "Про судоустрій та статус суддів" суддям виплачується щомісячна доплата за вислугу років у розмірі: за наявності стажу роботи більше 3 років - 15 відсотків, більше 5 років - 20 відсотків, більше 10 років - 30 відсотків, більше 15 років - 40 відсотків, більше 20 років - 50 відсотків, більше 25 років - 60 відсотків, більше 30 років - 70 відсотків, більше 35 років - 80 відсотків посадового окладу.

З наявної в матеріалах справи копії довідки Територіального управління Державної судової адміністрації №51 від 28.01.2021, судом встановлено, що станом на 01.01.2021 суддівська винагорода ОСОБА_1 , яка враховується при призначенні/перерахунку щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці, складає 110 985,60 гривень, в тому числі: посадовий оклад - 69 366,00 гривень та доплата за вислугу років (60%) - 41 619,60 гривень. Розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці визначений відповідно до пункту 1 частини 3 і пункту 1 частини 4 статті 135 Закону №1402-VIII, абзацу 5 статті 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2021 рік" (прожитковий мінімум для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді 2 102,00 гривні) та з урахуванням регіонального коефіцієнта 1,1 (а.с.24).

Таким чином, оскільки розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці визначається відповідно до розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, то вказаний регіональний коефіцієнт повинен також враховуватися при визначенні розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Суд вважає безпідставною відмову відповідача у проведенні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання позивача з посиланням на Закон України "Про Державний бюджет України на 2021 рік", яким установлено прожитковий мінімум для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді з 1 січня у розмірі 2 102,00 гривні, при цьому суддівська винагорода регулюється виключно законом про судоустрій та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.

Слід відмітити, що позивач не заперечує розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці визначений у довідці Територіального управління Державної судової адміністрації №51 від 28.01.2021, обчислений виходячи із прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді з 1 січня у розмірі 2 102,00 гривні, та не ставить питання щодо обчислення такого утримання, виходячи із розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня 2021 року - 2 270,00 гривень.

Таким чином у відповідача були наявні правові підстави для здійснення перерахунку з 01.01.2021 щомісячного довічного грошового утримання позивача на підставі коментованої довідки №51 від 28.01.2021.

З урахуванням висновку про необхідність зарахування відповідачем до стажу позивача що дає право на одержання довічного грошового утримання періоди роботи з 27.01.1998 по 18.01.2002 (3 роки 11 місяців 22 дні) - на посадах помічника прокурора та старшого помічника прокурора м. Коломиї прокуратури Івано-Франківської області, суд дійшов висновку щодо обов`язку відповідача здійснити перерахунок загального відсотку для розрахунку довічного грошового утримання від суддівської винагороди ОСОБА_1 з 19.02.2020 (з наступного дня після ухвалення Конституційним Судом України у рішенні від 18.02.2020 за №2-р/2020).

Будь-яких належних та допустимих доказів на спростування доводів позивача та вказаних висновків суду, відповідач не надав.

Відповідно до частин 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд вжив всіх заходів на з`ясування обставин, які мають значення для даної справи, в тому числі витребував додаткові докази з власної ініціативи (а.с.16).

Оцінюючи в сукупності обставини справи та враховуючи вищенаведені положення, суд робить висновок про наявність правових підстав для часткового задоволення позову.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд зазначає, що позивачем за подання до суду адміністративного позову немайнового характеру сплачено судовий збір в розмірі 908,00 гривень, підтвердженням чого є наявна в матеріалах справи копія квитанції №0.0..1 від 15.02.2021 (а.с.1).

Відповідно до частини 3 статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Відтак, підлягають стягненню з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань на користь позивача понесені ним судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 681,00 гривень, що пропорційно становить 75 відсотків задоволених позовних вимог від загального розміру сплаченого судового збору.

Сторонами не подано до суду будь-яких доказів про понесення ними інших витрат, пов`язаних з розглядом справи, відтак у суду відсутні підстави для вирішення питання щодо їх розподілу.

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області щодо проведення з 19.02.2020 перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 без урахування періоду роботи з 27.01.1998 по 18.01.2002 (3 роки 11 місяців 22 дні) - на посадах помічника прокурора та старшого помічника прокурора м. Коломиї прокуратури Івано-Франківської області.

Визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області щодо проведення з 01.01.2021 перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 на підставі довідки Територіального управління Державної судової адміністрації України в Івано-Франківській області №51 від 28.01.2021.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області зарахувати ОСОБА_1 з 19.02.2020 до стажу роботи на посаді судді, з якого визначається (розраховується) відсоток щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці від розміру суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді: період роботи помічником прокурора та старшим помічником прокурора м. Коломиї прокуратури Івано-Франківської області з 27.01.1998 по 18.01.2002 - 3 роки 11 місяців 22 дні.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області провести ОСОБА_1 з 19.02.2020 перерахунок загального відсотку для розрахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці від розміру суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, з урахуванням стажу (досвіду) роботи (професійної діяльності) на посаді судді: періоду роботи помічником прокурора та старшим помічником прокурора м. Коломиї прокуратури Івано-Франківської області з 27.01.1998 по 18.01.2002 - 3 роки 11 місяців 22 дні.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області провести перерахунок та здійснити ОСОБА_1 з 19.02.2020 виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з урахуванням стажу (досвіду) роботи (професійної діяльності) на посаді судді: періоду роботи помічником прокурора та старшим помічником прокурора м. Коломиї прокуратури Івано-Франківської області з 27.01.1998 по 18.01.2002 - 3 роки 11 місяців 22 дні.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області провести перерахунок та здійснити ОСОБА_1 з 01.01.2021 виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідки Територіального управління Державної судової адміністрації України в Івано-Франківській області №51 від 28.01.2021 (із застосуванням регіонального коефіцієнта 1.1).

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (ідентифікаційний код юридичної особи 20551088) на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) сплачений судовий збір у розмірі 681,00 гривень (шістсот вісімдесят одну гривню нуль копійок).

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Відповідно до статей 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду або через Івано-Франківський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення рішення в повному обсязі.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ), АДРЕСА_1 ;

відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (ідентифікаційний код юридичної особи 20551088), вул. Січових Стрільців, буд. 15, м. Івано-Франківськ, 76018.

Суддя /підпис/ Чуприна О.В.