Справа № 520/10947/2020
Суддя: Ральченко І.М.
Дата ухвалення: 2021-04-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий І інстанції: Шляхова О.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2021 р. Справа № 520/10947/2020
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Судді-доповідача Ральченка І.М.,

Суддів: Бершова Г.Є. , Катунова В.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Національної поліції України в Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 06.11.2020, повний текст складено 06.11.2020, по справі № 520/10947/2020

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Національної поліції України в Харківській області

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом, у якому просив:

- визнати бездіяльність Головного управління Національної поліції в Харківській області, яка полягає у не призначенні, не нарахуванні та не виплаті ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги в разі втрати працездатності поліцейського протиправною;

- зобов`язати Головне управління Національної поліції в Харківській області призначити, нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу в разі втрати працездатності поліцейського.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 06.11.2020 позов задоволено.

Визнано бездіяльність Головного управління Національної поліції в Харківській області, яка полягає у не призначенні, не нарахуванні та не виплаті ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги в разі втрати працездатності поліцейського протиправною.

Зобов`язано Головне управління Національної поліції в Харківській області призначити, нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу в разі втрати працездатності поліцейського.

Головне управління Національної поліції в Харківській області (далі відповідач), не погоджуючись з судовим рішенням, подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просило скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає про не врахування судом першої інстанції, що однією з обов`язкових умов на отримання особою одноразової грошової допомоги є те, що причина звільнення такої особи з поліції повинна бути зумовлена захворюванням або пораненням, пов`язаним з проходженням служби в органах внутрішніх справ або поліції, тобто згідно п. 2 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію». Оскільки позивача зі служби в поліції звільнено на підставі п. 6 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, він не має права на отримання одноразової грошової допомоги.

Позивач надав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України справа розглядається в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

На підставі положень ч. 1 ст. 311 КАС України справа розглянута в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, відзиву на неї, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено апеляційним судом, що позивач проходив службу в ГУНП в Харківській області на посаді помічника чергового сектору реагування патрульної поліції №4 Дергачівського відділу поліції ГУНП в Харківській області, спеціальне звання старший сержант поліції.

10.01.2018 за результатами здійснення медичного огляду госпітальною військово - лікарською комісією ДУ "Територіальне медичне об`єднання МВС України по Харківській області" позивача визнано непридатним до служби в поліції у зв`язку із захворюванням, так, яке пов`язане з прохолодженням служби в поліції, про що свідчить свідоцтво про хворобу №16 постановою ВЛК (протокол від 12.01.2018 № 2) (а.с. 14-15).

27.04.2018 позивача звільнено зі служби в поліції згідно з п. 6 ч. 1 ст. 77 Закону України "Про Національну поліцію" (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту), що підтверджується витягом з наказу №98 о/с від 27.04.2018 (а.с. 35).

З 27.04.2018 ОСОБА_1 встановлено 60% втрати працездатності у зв`язку з захворюванням, так, пов`язаним з проходженням служби в поліції, що підтверджується довідкою про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках застрахованого серія 10 ААА №017582 (а.с. 13).

З 29.05.2018 позивачу встановлено третю групу інвалідності з причини захворювання, пов`язане з проходженням служби у поліції, що підтверджується випискою з акта огляду МСЕК серії 12 ААА №708316 (а.с. 12).

04.06.2018 позивач звернувся до відповідача із заявою (рапортом), у якій просив провести йому виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку зі встановленням 3 групи інвалідності (а.с. 11).

За результатами розгляду заяви (рапорт) позивача, відповідачем складено висновок про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 через відсутність у п.4 ч. 1 ст. 97 Закону України "Про Національну поліцію" випадку у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби (а.с. 10).

04.03.2019 позивача повідомлено, що прийнято рішення про відмову у виплаті одноразової грошової допомоги згідно п. 4 ч. 1 ст. 97 Закону України "Про Національну поліцію" та зазначено, що ОСОБА_1 звільнений з поліції за п. 6 ч. 1 ст. 77 Закону України "Про Національну поліцію" у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, а не через хворобу (п. 4 ч. 1 ст. 77 Закону України "Про Національну поліцію"), про що свідчить лист від 04.03.2019 (зворотний бік а.с. 10).

З 02.07.2019 позивачу встановлено 2 групу інвалідності з причини захворювання, пов`язане з проходженням служби у поліції, що підтверджується довідкою до акта огляду МСЕК серія 12 ААА №989295 від 17.07.2019 (а.с. 4).

Позивач, вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо невиплати йому одноразової грошової допомоги, звернувся до суду з даним позовом.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем порушено право позивача на отримання одноразової грошової допомоги.

Колегія суддів вважає помилковим висновок суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначено Закон України «Про Національну поліцію».

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 97 Закону України «Про Національну поліцію» одноразова грошова допомога є соціальною виплатою, гарантованою допомогою з боку держави, яка призначається і виплачується особам, які за цим Законом мають право на її отримання, у разі визначення поліцейському інвалідності внаслідок захворювання, поранення (контузії, травми або каліцтва), пов`язаних з проходженням ним служби в органах внутрішніх справ або поліції, протягом шести місяців після звільнення його з поліції внаслідок причин, зазначених у цьому пункті.

Порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського встановлюється Міністерством внутрішніх справ України.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України № 4 від 11.01.2016 затверджено Порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, який набрав чинності 29.02.2016 (далі - Порядок № 4).

Підпунктом 4 пункту 4 розділу 1 Порядку № 4 передбачено, що одноразова грошова допомога призначається у випадку, пов`язаному з проходженням служби в поліції, органах внутрішніх справ (пункт 4 частини першої статті 97 Закону) - обставина, яка виникла внаслідок захворювання, поранення (контузії, травми або каліцтва), пов`язаних з проходженням ним служби в органах внутрішніх справ або поліції крім випадків, зазначених у підпунктах 1, 2 цього пункту;

Згідно з пункту 1 розділу 2 Порядку № 4 днем виникнення права на отримання ОГД є: 1) у разі загибелі (смерті) поліцейського - дата смерті, що зазначена у свідоцтві про смерть; 2) у разі встановлення поліцейському інвалідності - дата з якої встановлено інвалідність, що зазначена в довідці до акта огляду медико-соціальної експертної комісії, у разі відсутності дати з якої встановлено інвалідність - дата видачі довідки до акта огляду медико-соціальної експертної комісії; 3) у разі встановлення ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності - дата видачі довідки про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності у відсотках.

Відповідно до пунктів 2, 3 Розділу ІІІ Порядку №4 посадові особи органів поліції, навчальних закладів у межах своїх повноважень повинні сприяти особам, які мають право на призначення і отримання ОГД відповідно до законодавства України, в отриманні та оформленні ними документів, необхідних для своєчасного ухвалення рішення про призначення і виплату зазначеної допомоги.

Заява (рапорт) про виплату ОГД у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського (додаток 1) подається керівнику органу поліції, навчального закладу за останнім місцем проходження служби поліцейським або за останнім місцем проходження поліцейським служби перед відрядженням до інших органів (далі - останнім місцем проходження служби).

Таким чином, із аналізу наведеного вище слідує, що зазначені положення Закону України «Про Національну поліцію» застосовується виключно за обов`язкової одночасної наявності, щонайменше, трьох умов (причина інвалідності, час настання інвалідності та причина звільнення):

1) інвалідність повинна наступити внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов`язків, пов`язаних із виконанням повноважень та основних завдань міліції або поліції, чи участі в антитерористичній операції, захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України (п. 3 ч. 1 ст. 97 Закону України «Про Національну поліцію») чи/або внаслідок захворювання, поранення (контузії, травми або каліцтва), пов`язаних з проходженням служби в органах внутрішніх справ або поліції (п. 4 ч. 1 ст. 97 Закону України «Про Національну поліцію»);

2) інвалідність (часткова втрата працездатності) повинна наступити не пізніше, ніж протягом шести місяців після звільнення особи з поліції;

3) причина звільнення такої особи з поліції повинна бути зумовлена захворюванням або пораненням, пов`язаним з проходженням служби в органах внутрішніх справ або поліції (п. 4 ч. 1 ст. 97 Закону України «Про Національну поліцію») чи/або пораненням (контузією, травмою або каліцтвом), отриманим під час виконання ним службових обов`язків, пов`язаних із виконанням повноважень та основних завдань міліції або поліції, чи участі в антитерористичній операції, захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України (п. 3 ч. 1 ст. 97 Закону України «Про Національну поліцію»).

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом у постановах № 822/999/18 від 23 квітня 2020 року, № 816/1220/18 від 16 грудня 2020 року.

Згідно з ч. 1 ст. 48 Закону України «Про Національну поліцію» призначення та звільнення з посад поліцейських здійснюється наказами посадових осіб, зазначених у статті 47 цього Закону.

Статтею 77 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється: 1) у зв`язку із закінченням строку контракту; 2) через хворобу - за рішенням медичної комісії про непридатність до служби в поліції; 3) за віком - у разі досягнення встановленого для нього цим Законом граничного віку перебування на службі в поліції; 4) у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів; 5) через службову невідповідність; 6) у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України; 7) за власним бажанням; 8) у зв`язку з переходом у встановленому порядку на роботу до інших міністерств і відомств (організацій); 9) у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі; 10) у разі набрання законної сили рішенням суду щодо притягнення до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, або кримінального правопорушення; 11) у зв`язку з набуттям громадянства або підданства іншої держави.

Судовим розглядом встановлено, що причиною встановлення позивачу груп інвалідності слугувало захворювання, пов`язане з проходженням служби у поліції, що підтверджується довідками до акту огляду медико-соціальної експертної комісії.

Звільнення позивача зі служби в поліції відбулось 27.04.2018 за п. 6 ч. 1 ст. 77 Закону України "Про Національну поліцію" (у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту).

Отже, позивачу дійсно було встановлено інвалідність внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби у поліції, але звільнення відбулось не через хворобу, а через реалізацію дисциплінарного стягнення.

З огляду на викладені обставини, колегія суддів дійшла висновку, що у позивача не виникло право на отримання одноразової грошової допомоги за ст.97 Закону України "Про Національну поліцію", а тому відповідачем правомірно відмовлено у призначенні та виплаті ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, оскільки зі служби в поліції його було звільнено не за п. 2 ч. 1 ст. 77 Закону України "Про Національну поліцію" (через хворобу - за рішенням медичної комісії про непридатність до служби в поліції), а тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог.

Вищенаведене суд першої інстанції не врахував, у зв`язку з чим дійшов помилкового висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Отже, доводи апеляційної скарги знайшли своє обґрунтоване підтвердження в ході апеляційного розгляду справи, тому рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про відмову у задоволенні позову.

Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Керуючись ст. ст. 308, 311, 315, 317, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції України в Харківській області - задовольнити.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 06.11.2020 по справі № 520/10947/2020 скасувати.

Прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 - відмовити .

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя-доповідач І.М. Ральченко
Судді Г.Є. Бершов В.В. Катунов