Справа № 826/13618/18
Суддя: Добрівська Н.А.
Дата ухвалення: 2021-04-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 квітня 2021 року м. Київ № 826/13618/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Добрівської Н.А.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом Приватного акціонерного товариства «Авіакомпанія «Україна-Аероальянс»
до Державної авіаційної служби України
про визнання протиправною та скасування постанови, -

В С Т А Н О В И В:

Приватне акціонерне товариство «Авіакомпанія «Україна-Аероальянс» звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Державної авіаційної служби України про визнання протиправною та скасування постанови від 10.08.2018 №000006 серія АБ.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначає, що незважаючи на подані заперечення (пояснення) від 03.08.2018 №477-1 до протоколу відповідача про правопорушення у галузі цивільної авіації від 31.07.2018 №000578 серії АА (надалі - Протокол), Відповідачем винесена постанова від 10.08.2018 №000006 серія АБ (далі - Постанова) про накладання штрафу за правопорушення у галузі цивільної авіації в розмірі 85 000,00 грн.

Ухвалою суду від 12.09.2018 відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.

Окружним адміністративним судом міста Києва за результатами розгляду заяви позивача 12.12.2018 постановлено ухвалу про відмову у вжитті заходів забезпечення позову.

28.12.2018 судом постановлена ухвала про відмову у задоволенні повторної заяви позивача про забезпечення адміністративного позову.

Відповідачем подано відзив на позов, який мотивований тим, що оскаржуване рішення прийнято у зв`язку наданням позивачем недостовірної інформації щодо проходження підготовки працівником позивача з метою продовження строку дії свідоцтва члена екіпажу.

У відповіді на відзив позивач висловив незгоду з доводами відповідача щодо наявності підстав для відмови у задоволенні позову.

На адресу суду надійшла заява відповідача із запереченнями проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження, в якому останній просив про розгляд справи в порядку загального провадження з викликом сторін.

У відповідності до п.2 ч.6 ст.262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд може відмовити в задоволенні клопотання сторони про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін, зокрема, якщо характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі незначної складності не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи.

Разом з тим, предмет заявленого позову, з урахуванням доводів, викладених на його обґрунтування, вказують на відсутність необхідності встановлення додаткових обставин у справі, в допиті свідків чи експертів.

Так, предметом позову у цій справі є правомірність постанови від 10.08.2018 №000006 серія АБ.

Врахувавши зміст клопотання відповідача, матеріалів справи, предмет та підстави позову, склад учасників справи, суд не вбачає обґрунтованих підстав для розгляду справи за правилами загального позовного провадження, а отже відмовляє у задоволенні вказаного клопотання.

Судом враховані неодноразові звернення позивача про пришвидшення розгляду справи у зв`язку з великим значенням вирішення спору для відновлення його порушених прав.

Ознайомившись із письмово викладеними доводами учасників справи, дослідивши подані документи і матеріали справи, судом встановлені такі обставини справи.

10.08.2018 відповідачем винесено постанову №000007 серії АБ про накладання штрафу за порушення у галузі цивільної авіації у сумі 85 000,00 грн на підставі статей 127 - 130 Повітряного кодексу України, а саме абзацу 8 пункту 1 частини першої статті 127 цього Кодексу.

Листом від 13.08.2018 №4/646-18 відповідач на адресу позивача направив Постанову з повідомленням про реквізити та порядок сплати штрафних санкцій.

Підставою для прийняття цієї Постанови є виявлений факт подання недостовірної інформації під час розгляду сертифікаційної заявки позивача на продовження терміну дії свідоцтва, працівника позивача, бортрадиста ОСОБА_1 , а саме: в частині відомостей щодо проходження бортрадистом ОСОБА_1 підготовки аварійно-рятувальної підготовки з метою продовження строку дії свідоцтва члена екіпажу, що є порушенням підпункту 12.3.3.1 пункту 12.3 розділу 12 Правил видачі свідоцтв авіаційному персоналу в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 07.12.1998 № 486, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 29.12.1998 за № 833/3273.

Як свідчать матеріали справи, 21.06.2018 Департамент льотної експлуатації Державної авіаційної служби України направив льотному директору ПрАТ «Авіакомпанія «Україна-Аероальянс» листа за № 13/602-18, яким за результатами розгляду заяви позивача та комплекту документів для продовження терміну дії свідоцтва члена екіпажу бортрадиста ОСОБА_1 від 20.06.2018, повідомив про виявлення у наданих документах підроблені сертифікати. У зв`язку з наведеним позивачу запропоновано надати письмове пояснення з цього приводу із зазначенням подальших дій щодо недопущення подібних випадків.

Листом від 02.08.2018 за № 4/627-18 Державна авіаційна служба України проінформовала позивача про те, що за результатами розгляду сертифікаційної заявки на продовження терміну дії свідоцтва бортрадиста ОСОБА_1 заступник начальника відділу сертифікації тренувальних центрів/організацій - державний інспектор з авіаційного нагляду за льотною експлуатацією управління сертифікації персоналу департаменту льотної експлуатації ОСОБА_2 виявлено порушення підпункту 12.3.3.1 пункту 12.3 розділу 12 та пункту 4.11 розділу 4 Правил видачі свідоцтв авіаційного персоналу в Україні затверджених наказом Міністерства транспорту України від 07.12.1998 № 498, у зв`язку з чим 31.07.2018 складено протоколи про правопорушення у галузі цивільної авіації №№ 000578, 000507 серії АА.

Цим же листом позивачу запропоновано відповідно до частини другої статті 128 Повітряного кодексу України прибути до Державіаслужби 10.08.2018 для надання пояснень та участі у розгляді справи по суті.

Позивачем 03.08.2018 подані заперечення за № 477-1 подані заперечення (пояснення) до Протоколу, в яких заявлено прохання розглянути справу та ухвалити рішення про відсутність факту правопорушення посилаючись, зокрема, на таке:

- авіакомпанія не є особою, яка допустила правопорушення у галузі авіації, оскільки не подавала до ДАСУ недостовірної інформації;

- законодавством України не передбачено обов`язок авіакомпанії забезпечити перевірку документів щодо їх достовірності, які власник свідоцтва члена екіпажу подає до ДАСУ.

Листом звернувся до відповідача з проханням.

У відповідь на лист позивача від 07.08.2018 № 483 щодо надання доступу до бази даних «АРМ Персонал» Державіаслужби, відповідач листом від 08.08.2018 №13/806-18 на підставі розділу ІІ Положення про надання доступу до програмного комплексу єдиної інформаційної системи Державної авіаційної адміністрації, затвердженої наказом Державіаслужби від 01.07.2010 №454 та Законами України «Про Інформацію», «Про захист інформації в автоматизованих системах» повідомив про неможливість задовольнити прохання позивача.

Наполягаючи на протиправності прийнятої відповідачем постанови про накладення на позивача штрафу, останній звернувся до суду із позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.

Згідно ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові основи діяльності в галузі авіації встановлює Повітряний кодекс України (надалі - ПКУ), який визначає, що державне регулювання діяльності в галузі авіації та використання повітряного простору України спрямоване на гарантування безпеки авіації, забезпечення інтересів держави, національної безпеки та потреб суспільства і економіки у повітряних перевезеннях та авіаційних роботах.

Згідно із визначенням, наведеним у пункті 9 частини першої статті 1 ПКУ авіаційний персонал - це особи, які пройшли спеціальну фахову підготовку, мають відповідне свідоцтво і здійснюють льотну експлуатацію, технічне обслуговування повітряних суден, організацію повітряного руху, технічну експлуатацію наземних засобів зв`язку, навігації, спостереження.

Відповідно до частини першої статті 49 ПКУ особа, яка належить до авіаційного персоналу, має відповідати кваліфікаційним вимогам за професійною ознакою, станом здоров`я та мати належним чином оформлене свідоцтво згідно з авіаційними правилами України.

Свідоцтво видається окремо на кожну спеціальність осіб авіаційного персоналу. У свідоцтво можуть вноситися відмітки про право виконання деяких функцій, передбачених іншими спеціальностями (частина друга статті 49 ПКУ).

Особа авіаційного персоналу зобов`язана мати при собі свідоцтво під час провадження професійної діяльності і провадити таку діяльність згідно з умовами та обмеженнями, передбаченими свідоцтвом (частина третя статті 49 ПКУ).

Частиною четвертою статті 49 ПКУ передбачено, що наявність свідоцтва є необхідним для таких спеціальностей осіб авіаційного персоналу:

1) пілот повітряного судна;

2) диспетчер управління повітряним рухом (диспетчер служби руху);

3) персонал з технічного обслуговування повітряних суден;

4) члени випробувального екіпажу;

5) член екіпажу пасажирського салону (бортпровідник);

6) диспетчер із забезпечення польотів.

Для осіб авіаційного персоналу, які не зазначені в частині четвертій цієї статті та виконують певні функції у складі екіпажу повітряного судна або інші обов`язки з авіаційної діяльності, уповноважений орган з питань цивільної авіації може встановити вимогу про необхідність наявності свідоцтв (частина п`ята статті 49 ПКУ).

З метою вдосконалення сертифікації авіаційного персоналу в Україні згідно з вимогами Повітряного кодексу України, на виконання Указу Президента України від 11.06.1997 № 531/97 «Про заходи щодо впорядкування державного регулювання діяльності цивільної авіації в Україні» та у відповідності із стандартами і рекомендованою практикою Міжнародної організації цивільної авіації, наказом Міністерством транспорту України від 07.12.1998 № 486, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 29.12.1998 за № 833/3273 «Про затвердження Правил видачі свідоцтв авіаційному персоналу в Україні» (далі по тексту - Правила №486).

Правила видачі свідоцтв авіаційному персоналу в Україні обов`язкові для авіаційного персоналу, що здійснює експлуатацію та технічне обслуговування цивільних повітряних суден, використання повітряного простору та обслуговування повітряного руху, підготовку авіаційних фахівців в організаціях, зареєстрованих на території України, незалежно від форм власності та відомчої підпорядкованості (пункт 1.1. розділу 1 Правил №486).

Згідно пункту 1.2. розділу 1 Правил № 486, ці Правила встановлюють вимоги до кандидатів на отримання свідоцтв та рейтингів, порядок сертифікації авіаційного персоналу, процедури видачі, внесення обмежень та вилучення свідоцтв, продовження терміну їх дії.

Зазначені Правила прийняті у відповідності із стандартами і рекомендованою практикою Міжнародної організації цивільної авіації (IKAO), Конвенцією про міжнародну цивільну авіацію та іншими нормативно-правовими актами.

Підпунктом 2.1.1 пункту 2.1. розділу 2 Правил №486 встановлено, що авіаційний фахівець - фізична особа, яка пройшла спеціальну професійну підготовку і є власником відповідного свідоцтва.

Відповідно до підпункту 2.1.41. п.2.1. розділу 2 Правил №486 встановлено, що член екіпажу повітряного судна - особа авіаційного персоналу, якій в установленому порядку доручено виконання певних обов`язків на борту повітряного судна протягом виконання політного завдання.

Згідно з п.п.12.2.6 п.12.2 розділу 12 Правил №486, кандидат персонально відповідає за достовірність інформації, зазначеної в заяві. При виявленні недостовірної інформації структурний підрозділ Державіаслужби України з видачі свідоцтв може відмовити кандидату у видачі свідоцтва на визначений термін від 1 до 12 місяців.

Так, підпунктом 12.3.3.1. пункту 12.3. розділу 12 Правил №486, для продовження терміну дії свідоцтва потрібно власникам свідоцтва члена екіпажу ПС (повітряного судна):

- подати заяву про продовження строку дії свідоцтва члена екіпажу (додаток 19 до цих Правил);

- представити результати сертифікаційної льотної та кваліфікаційної (професійної) перевірок;

- представити чинний медичний сертифікат, відповідний даному свідоцтву;

- власникам свідоцтв комерційних і транспортних пілотів, штурмана, бортінженера, бортрадиста, бортоператора, бортпровідника та льотчика-спостерігача - скласти іспити або відповідний комплексний іспит з теоретичних дисциплін;

- власникам свідоцтв категорій пілотів, що вказані в підпункті 12.3.9 пункту 12.3 цього розділу, - представити документи, що підтверджують відповідність вимогам про самостійний наліт, а в разі невідповідності - скласти іспити або відповідний комплексний іспит з теоретичних дисциплін;

- представити свідоцтво та стару тимчасову додаткову частину.

Так, додаток 19 до п.12.3.3.1 Правил №486 містить поле для обов`язкового заповнення, яке визначає фізичну особу, якою подається Заяви про продовження строку дії свідоцтва члена екіпажу.

Наведені норми вказують на те, що документи для вирішення питання про продовження строку дії сертифікату члена екіпажу подаються саме власником таких документів, який і несе персональну відповідальність за їх достовірність.

Позивач не є власником свідоцтва та не має доступу до бази даних «АРМ Персонал», тому не може персонально відповідати за достовірність доданих документів до заяви, а відтак не є особою яка допустила правопорушення у галузі авіації, передбачене абзацом 8 пункту 1 частини першої статті 127 ПКУ, та відповідно не подавав відповідачу підробленого сертифікату та не порушував вимог підпункту 12.3.3.1 пункту 12.3 розділу 12 Правил №486.

Згідно з пунктом 4.1. розділу 4 Правил №486, авіаційні фахівці допускаються до самостійної професійної діяльності з експлуатації та ТО ПС, ВПП та ОПР лише за умови, якщо вони мають офіційний дозвіл Державіаслужби України на здійснення такої діяльності у вигляді свідоцтв авіаційного персоналу (крім посвідчення курсанта).

Державіаслужба України видає свідоцтва авіаційних фахівців на підставі об`єктивної оцінки відповідності кандидата на одержання свідоцтва вимогам та процедурам, установленим цими Правилами (пункт 4.3. розділу 4 Правил №486).

При порушенні вимог нормативно-правових документів, що регламентують льотну роботу, ВПП та ОПР, ТО АТ, що безпосередньо впливають на безпеку польотів, авіаційний фахівець може бути обмежений в правах, наданих йому свідоцтвом, з обмеженням терміну дії цього свідоцтва чи без, шляхом внесення відповідного запису в XIII розділ додаткової тимчасової частини свідоцтва. При цьому зазначаються характер порушення з посиланням на відповідний пункт нормативного документа, вид обмеження, посада, прізвище особи, яка внесла запис, аеропорт, дата та підпис.

Посадова особа, яка внесла запис, інформує про це керівників АК (АП) та структурний підрозділ Державіаслужби України з видачі свідоцтв та ГІБП. Для фахівців служби руху та ІТП додатково вноситься запис у журнал обліку порушень (пункт 4.7. розділу 4 Правил №486).

Судом встановлено, що користувачем послуг єдиної інформаційної системи (ЄІС) Державіаадміністрації - є виключно посадова особа Державіаадміністрації, а від так позивач не міг перевірити достовірність поданих документів до відповідача. Тобто, обов`язок перевірки на достовірність поданих документів покладається на відповідача.

Пункт 4.11 розділу 4 Правил №486 встановлює, що відповідальність за підтримання рівня кваліфікації власника свідоцтва авіаційного фахівця та допуск його до робіт у межах повноважень, передбачених свідоцтвом, несуть керівники льотних служб, підприємств з ТО та служб руху.

Суд зауважує, що зазначена норма є імперативною та чітко вказує на відповідальність керівників льотних служб, підприємств з ТО та служб руху за допуск до роботи авіаційного фахівця з відповідним свідоцтвом, що відповідає вимогам Правил №486.

Відповідно до матеріалів справи, Протоколом №000578 серії АА від 31.07.2018 не встановлено допуску ОСОБА_1 до виконання обов`язку бортрадиста під час відсутності чинного свідоцтва.

Наведений факт у встановленому законодавством порядку не оскаржувався, а отже, притягнення позивача до адміністративної відповідальності за невиконання пункту 4.11. розділу 4 Правил №486 - є безпідставним.

Згідно пункту 1.1. Порядку накладення і стягнення штрафів за порушення вимог законодавства на повітряному транспорті, затверджений наказом Міністерства інфраструктури України від 26.12.2011 № 637 (надалі - Порядок №637), він встановлює процедуру розгляду справ про правопорушення у галузі цивільної авіації, накладення і стягнення штрафів за порушення вимог законодавства на повітряному транспорті

Згідно пункту 4.3. Порядку№637, факти правопорушень, визначених у статті 127 Повітряного кодексу України, виявляються державними інспекторами та уповноваженими на проведення перевірок посадовими особами Державіаслужби України шляхом проведення планових та позапланових перевірок, а також керівниками аеропортів, начальниками служб авіаційної безпеки та їх заступниками під час виконання ними своїх посадових обов`язків.

Відповідно до пункту 6.1 Положення про державного інспектора з авіаційного нагляду у Державній авіаційній службі України, затвердженого наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 09.02.2010 № 68 (надалі - Положення №68), державний інспектор на підставі службового посвідчення та спеціального завдання на проведення перевірки має право безперешкодно перевіряти роботу суб`єктів та об`єктів авіаційної діяльності, у тому числі іноземних, на території України, виконання польотів з метою нагляду за забезпеченням безпеки авіації та додержанням авіаційних правил.

Пунктом 5.3 Положення №68 передбачено, що для виконання оперативних завдань, проведення інспекцій, сертифікаційних перевірок державний інспектор в оперативному порядку за дорученням голови Державіаслужби України або його заступників підпорядковується керівнику тимчасової робочої групи або комісії.

Згідно з пунктом 1.3. Положення №68 спеціальне завдання на проведення перевірки - наказ Державіаслужби України на проведення перевірки.

Також, пунктом 6.7. Положення №68 встановлено, що державний інспектор на підставі службового посвідчення та спеціального завдання на проведення перевірки має право складати протоколи та розглядати справи щодо суб`єктів авіаційної діяльності у разі здійснення ними правопорушення у галузі цивільної авіації та фізичних осіб у разі здійснення ними адміністративного правопорушення, пов`язаного з порушенням правил безпеки польотів, правил поведінки на повітряному судні, правил міжнародних польотів, правил пожежної безпеки на повітряному транспорті, і накладати на них адміністративне стягнення відповідно до Повітряного кодексу України та Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Із матеріалів справи судом не встановлено факту видачі наказу Державіаслужби України на проведення перевірки позивача Державним інспектором УСП Кондратенко К.Г.

З огляду на викладені обставини та враховуючи наведені норми права, позивача не може бути притягнуто до відповідальності за надання недостовірної інформації на підставі абзацу 8 пункту 1 частини першої статті 27 ПКУ, оскільки відповідна інформація була надана не позивачем, а ОСОБА_1 , а тому, з огляду на принцип індивідуальної відповідальності та відсутність у діях позивача порушень вимог підпункту 12.3.3.3.1. пункту 12.3., пункту 4.11 Правил №486, постанова про накладання на позивача штрафу за порушення у галузі цивільної авіації від 10.08.2018 №000006 серія АБ, винесена необґрунтовано, є протиправною та підлягає скасуванню.

Такі висновки суду узгоджуються з правовою позицією Шостого апеляційного адміністративного суду, яка наведена у його постанові від 22.05.2019 у справі №826/13608/18.

В силу частин першої та другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Як свідчить наявне у матеріалах справи платіжне доручення, позивачем при зверненні з даним позовом до суду сплачено судовий збір у розмірі 1841,00 грн.

Згідно частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 №3674-VI (в редакції на час подання позову до суду) (надалі - Закон №3674-VI), за подання до адміністративного суду адміністративного позову майнового характеру, який подано суб`єктом владних повноважень, юридичною особою, ставка судового збору встановлюється у розмірі - 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Статтею 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2018 рік» установлено у 2018 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі для працездатних осіб з 01.01.2018 - 1762,00 гривень.

Ц позов містить одну вимогу майнового характеру.

Відтак, враховуючи розмір задоволених позовних вимог, суд присуджує на користь позивача судові витрати у розмірі 1762,00 грн.

Одночасно, суд зазначає, що повернення надміру сплаченого судового збору врегульовано пунктом 1 частини першої статті 7 Закону №3674-VI, у якому зазначено, що сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Таким чином, для повернення надміру сплаченого судового збору позивач має звернутись до суду з відповідною заявою.

Керуючись статтями 2, 5-11, 73-77, 90, 139, 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов Приватного акціонерного товариства «Авіакомпанія «Україна-Аероальянс» задовольнити.

2. Визнати протиправною та скасувати постанову Державної авіаційної служби України про накладення штрафу за порушення у галузі цивільної авіації від 10.08.2018 №000006 серія АБ.

3. Стягнути на користь Приватного акціонерного товариства «Авіакомпанія «Україна-Аероальянс» понесені ним судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1762,00 грн (одна тисяча сімсот шістдесят дві гривні 00 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Державної авіаційної служби України.

Рішення набирає законної сили у порядку, встановленому в статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено в порядку, визначеному статтями 293, 296, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, з урахуванням підпункту 15.5 пункту 15 частини першої Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України в редакції згідно з Законом України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII до суду апеляційної інстанції протягом 30 днів з моменту складення повного тексту.

Позивач - Приватне акціонерне товариство «Авіакомпанія «Україна-Аероальянс» (, адреса: 02154, м. Київ, пр-т Возз`єднання, 21, літ.А4, приміщення 8).

Відповідач - Державна авіаційна служба України (, адреса: 00135, м. Київ, проспект Перемоги, 14).

Суддя Н.А. Добрівська