Справа № 600/1512/21-а
Суддя: Лелюк Олександр Петрович
Дата ухвалення: 2021-04-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

16 квітня 2021 р. м. Чернівці Справа № 600/1512/21-а

Суддя Чернівецького окружного адміністративного суду Лелюк О.П., розглянувши адміністративний позов ОСОБА_1 до Топорівської сільської ради про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити дії,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Топорівської сільської ради про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити дії.

Позивач просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Конкурсної комісії Топорівської сільської ради з проведення конкурсу на зайняття вакантної посади посадової особи - Начальника відділу земельних відносин та комунальної власності Топорівської сільської ради, оформлене Протоколом №1 від 16 лютого 2021 року в частині допуску претендента ОСОБА_2 до участі в конкурсі;

- визнати протиправним та скасувати рішення Конкурсної комісії Топорівської сільської ради з проведення конкурсу на зайняття вакантної посади посадової особи - Начальника відділу земельних відносин та комунальної власності Топорівської сільської ради, оформлене Протоколом №2 від 17 лютого 2021 року в частині визнання переможцем конкурсу ОСОБА_2 та рекомендації сільському голові призначити його на посаду Начальника відділу земельних відносин та комунальної власності Топорівської сільської ради;

- зобов`язати Конкурсну комісію Топорівської сільської ради з проведення конкурсу на зайняття вакантної посади посадової особи - Начальника відділу земельних відносин та комунальної власності Топорівської сільської раді прийняти рішення про визначення переможця конкурсу, враховуючі відповідність претендентів єдиним кваліфікаційним вимогам, які були оголошені Конкурсною комісією 15 січня 2021 року, з врахуванням правової оцінки вказаної у рішенні суду.

Ухвалою суду від 06 квітня 2021 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху, встановлено позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви протягом десяти днів з дня вручення даної ухвали шляхом подання документа про сплату судового збору та заяви про поновлення пропущеного строку звернення до суду й доказів поважності причин його пропуску, роз`яснено, що в разі невиконання вимог ухвали і не усунення недоліків у вказаний строк позовна заява буде вважатися не поданою і буде повернута особі, яка її подала.

На виконання указаної ухвали суду представником позивача адвокатом Никифораком В.М. подано до суду квитанцію про сплату судового збору та заяву про поновлення пропущеного строку звернення до суду.

В обґрунтування названої заяви зазначено про те, що з 01 березня 2021 року на території Чернівецької області впроваджений червоний рівень епідемічної небезпеки поширення COVID-19. Також повідомлено, що представник позивача адвокат Никифорак В.М. переніс важку форму коронавірусної хвороби (COVID-19), а після перенесеного захворювання знадобилось тривале лікування. За таких обставин та посилаючись на положення частини третьої розділу VI «Прикінцеві положення» Кодексу адміністративного судочинства України, заявник просить суд визнати причини пропуску строку звернення до суду з цим позовом поважними і поновити такий строк, а позовну заяву прийняти до розгляду.

Розглянувши заяву про поновлення пропущеного строку звернення до суду та перевіривши матеріали позову, суд зазначає таке.

Відповідно до частин першої та другої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно частини п`ятої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Пунктом 17 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що публічна служба - діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Отже, у справах щодо прийняття громадян на публічну службу законодавець визначив строк в один місяць достатнім для того, щоб особа, яка вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушено її права, свободи чи інтереси, визначилася, чи звертатиметься вона до адміністративного суду з позовом за їх захистом.

Оскільки спірні правовідносини у цій справі виникли щодо прийняття громадян на публічну службу, то в них застосовується місячний строк звернення до суду, передбачений частиною п`ятою статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України.

Тому безпідставними є посилання у позові, що у спірних відносинах застосовується шестимісячний строк, передбачений частиною другою статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що про оскаржувані рішення Конкурсної комісії Топорівської сільської ради з проведення конкурсу на зайняття вакантної посади посадової особи - Начальника відділу земельних відносин та комунальної власності Топорівської сільської ради, оформлені Протоколом №1 від 16 лютого 2021 року та Протоколом №2 від 17 лютого 2021 року, позивач дізналася (повинна була дізнатися) 16 лютого 2021 року та 17 лютого 2021 року відповідно.

Отже, перебіг строку звернення до адміністративного суду з даним позовом почався з 18 лютого 2021 року - наступного дня після ухвалення рішення Конкурсної комісії Топорівської сільської ради з проведення конкурсу на зайняття вакантної посади посадової особи - Начальника відділу земельних відносин та комунальної власності Топорівської сільської ради, оформлене Протоколом №2 від 17 лютого 2021 року.

А тому строк, протягом якого позивач мала право звернутися до суду з цим позовом у межах, установлених законом, тривав з 18 лютого 2021 року по 18 березня 2021 року (включно).

Між тим, з даним позовом до суду ОСОБА_1 звернулась лише 01 квітня 2021 року (згідно відбитку штампу канцелярії суду), тобто з пропуском строку, встановленого частиною п`ятою статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України.

В наданій на виконання ухвали суду заяві про поновлення пропущеного строку звернення до суду зазначено, що з 01 березня 2021 року на території Чернівецької області впроваджений червоний рівень епідемічної небезпеки поширення COVID-19. Також повідомлено, що представник позивача адвокат Никифорак В.М. переніс важку форму коронавірусної хвороби (COVID-19), а після перенесеного захворювання знадобилось тривале лікування. За таких обставин та посилаючись на положення частини третьої розділу VI «Прикінцеві положення» Кодексу адміністративного судочинства України, заявник просить суд визнати причини пропуску строку звернення до суду з цим позовом поважними і поновити такий строк, а позовну заяву прийняти до розгляду.

У зв`язку з цим доцільно зазначити таке.

Згідно правової позиції Конституційного Суду України, наведеної у рішенні від 13 грудня 2011 року №17-рп/2011, наявність законодавчо встановленого строку на звернення до суду не слід розглядати як обмеження права на судовий захист - законодавець в такий спосіб лише встановлює часові межі реалізації такого права.

Статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику ЄСПЛ як джерело права.

ЄСПЛ у пунктах 37 та 38 рішення від 18 листопада 2010 року у справі «Мушта проти України» нагадав, що право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення. Однак такі обмеження не можуть обмежувати реалізацію цього права у такий спосіб або до такої міри, щоб саму суть права було порушено. Ці обмеження повинні переслідувати легітимну мету, і має бути розумний ступінь пропорційності між використаними засобами та поставленими цілями. Норми, які регламентують строки подання скарг, безумовно, передбачаються для забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані. У той же час такі норми або їх застосування мають відповідати принципу юридичної визначеності та не перешкоджати сторонам використовувати наявні засоби.

У рішенні від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» ЄСПЛ указав, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією з таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata, особливо коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів ні в часі, ні в підставах для поновлення строків (пункт 41).

У справах "Стаббігс та інші проти Великобританії", "Девеер проти Бельгії" Суд дійшов висновку, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду.

Таким чином, і за практикою ЄСПЛ застосування судами наслідків пропущення строків звернення до суду не є порушенням права на доступ до суду.

В аспекті наведеного варто зазначити і те, строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору в публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. Початок перебігу строку звернення до суду починається з часу, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Інститут строків у адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності в публічно-правових відносинах та стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Строки звернення до адміністративного суду з позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Дотримання строків звернення до адміністративного суду є однією з умов дисциплінування учасників публічно-правових відносин у випадку, якщо вони стали спірними.

У випадку пропуску строку звернення до суду, підставами для визнання поважними причин такого пропуску є лише наявність обставин, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

Викладене узгоджується з позицією Великої Палати Верховного Суду у постанові від 24 лютого 2021 року у справі №9901/313/20, Верховного Суду у постановах від 17 березня 2021 року у справі №160/3121/20, від 18 березня 2021 року у справі № 320/2915/20 та ін.

Надаючи оцінку обставинам, наведеним у заяві про поновлення пропущеного строку звернення до суду, суд звертає увагу на те, що в ній не зазначено жодних причин, пов`язаних безпосередньо з позивачем - ОСОБА_1 , які унеможливили її звернутися до суду з цим позовом у встановлений законом строк.

Посилання на захворювання адвоката позивача Никифорак В.М. суд оцінює критично, оскільки вказана обставина жодним чином не позбавляла можливості позивача звернутися до суду з даним позовом за захистом, як вона вважає, своїх порушених прав у зв`язку із прийняттям відповідачем оскаржуваних рішень від 16 лютого 2021 року та від 17 лютого 2021 року.

При цьому, як вбачається з доданого до заяви листка непрацездатності, Никифорак В.М. був звільнений від роботи з 28 січня 2021 року по 13 лютого 2021 року, тобто до виникнення спірних відносин між сторонами цієї справи.

Водночас згідно доданих до позову матеріалів, ОСОБА_1 уклала з названим адвокатом довіреність 22 лютого 2021 року, тобто після прийняття оскаржуваних рішень та в межах строку, протягом якого вона могла звернутися до суду з цим позовом.

На переконання суду, вчинення указаного правочину 22 лютого 201 року свідчить і про реальну та фізичну можливість ОСОБА_1 звернутися до суду з цим позовом у межах строку, встановленого частиною п`ятою статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України, тобто з 18 лютого 2021 року по 18 березня 2021 року.

Зазначене дає підстави для висновку про безпідставність наведених у заяві причин пропуску строку звернення до суду з посиланням як на захворювання адвоката Никифорака В.М. , так і на впровадження з 01 березня 2021 року на території Чернівецької області червоного рівня епідемічної небезпеки поширення COVID-19.

До того ж, указана обставина безпосередньо не могла вплинути на реалізацію позивачем свого права на звернення до суду з цим позовом у встановлений законом строк.

При цьому суд зазначає, що і станом на день звернення до суду з цим позовом (01 квітня 2021 року) Чернівецька область також перебувала у червоному рівні епідемічної небезпеки поширення COVID-19, що, втім, не позбавило можливості позивача подати цей позов до суду.

Стосовно посилань у заяві на положення частини третьої розділу VI «Прикінцеві положення» Кодексу адміністративного судочинства України, то суд зазначає таке.

Вказаною нормою передбачено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Однак самі по собі посилання позивача на частину третю розділу VI "Прикінцеві положення" Кодексу адміністративного судочинства України без зазначення конкретних причин, які унеможливили саме позивача звернутися до суду з цим позовом у встановлений законом строк не є підставою для поновлення пропущеного ним строку звернення до суду з цим позовом.

Варто зауважити, що за змістом вказаної норми суд має право поновити пропущений процесуальний строк за заявою учасника справи як до, так і після його закінчення, лише у тому випадку, якщо наведені заявником причини пропуску такого строку будуть визнані поважними і такими, що безпосередньо зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Проте заява про поновлення строку звернення до суду є безпідставною та необґрунтованою.

Особистих причин ОСОБА_1 , які б могли свідчити про поважність пропуску строку звернення до суду з цим позовом, у поданій заяві не наведено.

Із наявних матеріалів не вбачається обставин, які б були пов`язані з дійсними істотними труднощами у реалізації права позивача на звернення до суду з даним позовом у встановлений законом строк.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позивачем пропущено строк звернення до суду з цим позовом, а поважних причин його пропуску не наведено, відповідних доказів не надано.

Згідно пункту 9 частини четвертої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України позовна заява повертається позивачеві у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Оскільки вказані у заяві про поновлення пропущеного процесуального строку підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду визнаються судом неповажними, то наявні правові підстави для повернення позовної заяви позивачеві.

Керуючись статтями 123, 169, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Топорівської сільської ради про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити дії повернути позивачеві.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання. Апеляційну скаргу на дану ухвалу може бути подано до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Чернівецький окружний адміністративний суд протягом п`ятнадцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Суддя О.П. Лелюк