Справа № 450/3470/20
Суддя: Мельничук І. І.
Дата ухвалення: 2021-01-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 450/3470/20 Провадження № 2-а/450/9/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" січня 2021 р. Пустомитівський районний суд Львівської області в складі :

головуючого - судді Мельничук І. І.

при секретарі Покидько Л. Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Пустомити в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

в с т а н о в и в :

позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просить скасувати постанову інспектора взводу 1 роти 1 батальйону 2 УПП в Львівській області ДПП лейтенанта поліції Кравець Павла Богдановича від 4 жовтня 2020 року серії ДП018 № 977806 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, у вигляді штрафу у розмірі 425 грн. за скоєння правопорушення відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 122 КУпАП; провадження у справі про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 за вчинення ним правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, закрити у зв`язку з відсутністю в діях особи складу зазначеного адміністративного правопорушення.

В обґрунтування позову покликається на те, що згідно з постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДП018 № 977806, складеною інспектором взводу 1 роти 1 батальйону 1 УПП в Львівській області ДПП лейтенантом поліції Кравець Павлом Богдановичем, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , керуючи транспортним засобом VOLKSWAGEN PASSAT, д.н.з. НОМЕР_1 , 04.10.2020 року 07 год. 07 хв. в м. Львів на перехресті вулиць К. Романа - I. Франка керував ТЗ та не увімкнув світловий покажчик повороту при зміні напряму руху, чим порушив п.п. 9.2.6 ПДР України, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене частиною 2 статті 122 КУпАП, за що до останнього застосовано адміністративне стягнення штраф у розмірі 425,00 грн. Копія постанови була отримана позивачем на місці 04.10.2020 року. Ознайомившись із постановою про адміністративне правопорушення, вважаю, що така прийнята з порушенням норм чинного законодавства, порушує законні права та інтереси особи, а тому підлягає скасуванню, оскільки керуючи VOLKSWAGEN PASSAT, д.н.з. НОМЕР_1 , 04.10.2020 року 07 год. 07 хв. в м. Львів на перехресті вулиць К. Романа - I. Франка позивач із вул. Івана Франка здійснив поворот у вулицю К. Романа. Зазначає, що перед поворотом з вулиці Івана Франка на вулицю К. Романа, він увімкнув світловий покажчик лівого повороту при зміні напрямку руху, а поліція зупинила його після того, як такий покажчик повороту вимкнувся сам автоматично після повернення керма у вихідне положення. Також слід зазначити, що на перехресті вулиць Івана Франка та К. Романа по вулиці Івана Франка, а також на вулицях, що прилягають до цього перехрестя ( вул. Герцена та вул. Левицького) стоїть знак 3.21, що згідно Правил дорожнього руху означає «В`їзд заборонено». ОСОБА_1 рухався по вулиці Івана Франка і на перехресті вулиць Івана Франка та К. Романа здійснив поворот на вулицю К. Романа, так як по вул. І. Франка стояв знак 3.21, який надалі забороняє рух по вул. І. Франка. Єдиним варіантом поведінки в даній ситуації є здійснення повороту з вулиці І. Франка на вулицю К. Романа. Отже, з цього випливає, що у даній ситуації у водія є лише один варіант поведінки під час руху. З огляду на це, зміни у напрямку руху автомобіля не відбувалось, оскільки єдиним можливим напрямком руху в даній ситуації було рухатись із вул. Івана Франка на вул. К. Романа, тому навіть увімкнення світлового покажчика руху не є обов`язковим, так як не відбувається зміна руху автомобіля, а отже не відбувається такий маневр як поворот. Наведене виключає можливість притягнення особи до відповідальності за порушення пп. 9.2.6 ПДР та свідчить про протиправність оскаржуваної постанови. Після здійснення проїзду із вулиці І. Франка на вулицю К. Романа ОСОБА_1 був безпідставно зупинений працівниками поліції за нібито порушення п.п. 9.2.6 ПДР України. Незважаючи на це, поліцейським було розпочато розгляд справи про адміністративне правопорушення. В даному випадку, інспектором Кравець П.Б. не було роз`яснено позивачу прав та обов`язків та не було повідомлено про право на правову допомогу, що виключає правомірність прийняття оскаржуваної постанови, оскільки під час розгляду справи він був позбавлений можливості скористатися правовою допомогою фахівця у галузі права. На прохання продемонструвати будь-які фактичні дані правопорушення, в т.ч. відеозапису, інспектор не надав доказів правопорушення. В матеріалах справи відсутні будь-які фактичні дані, які б підтвердили факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення. Відтак, можна дійти до висновку, що оцінка доказів відповідачем в даній ситуацій не було ґрунтована на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, що свідчить про протиправність оскаржуваної постанови. Таким чином, оскаржувана постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДП018 № 977806 суперечить вимогам чинного законодавства та була прийнята без врахування вищенаведених обставин, що виключають склад адміністративного правопорушення в діях позивача, а тому підлягає скасуванню.

Ухвалою від 16.10.2020 року відкрите спрощене позовне провадження у справі.

09.12.2020 року на адресу суду в порядку ст. 162 КАС України від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній позовні вимоги заперечує в повному обсязі, оскільки постанова про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 була винесена за наслідками розгляду справ про адміністративне правопорушення на місці події відповідно до чинного законодавства. Зазначає, що зі змісту Постанови вбачається, що 04.10.2020 о 07:07 року ОСОБА_1 керував транспортним засобом в м. Львові на перехресті вулиць Князя Романа - І. Франка та не увімкнув світловий покажчик повороту при змінні напрямку руху, чим порушив п.3.2 б Правил дорожнього руху затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. №1306 (далі - ПДР) та скоїв адміністративне правопорушення передбачене частиною 2 статтею 122 КУпАП.

Ознайомившись із змістом позовної заяви встановлено, що позивач не погоджується з винесеною відносно нього Постановою, вважає її такою, що винесена без належних доказів, зокрема вказує, що поліцейський не зміг надати йому доказів вчиненого ним правопорушення, заперечує сам факт допущення порушення вимог ГІДР. Крім того, Позивач вказує, що поліцейський не ознайомив його з правами/обов`язками при розгляді справи. З вказаними позовними вимогами відповідач не погоджується, оскільки пунктом 1.3 ПДР встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Щодо твердження позивача про ймовірні, на його думку, процедурні порушення, вважає, що навіть при наявності такого порушення, воно не повинно сприйматись як безумовне свідчення протиправності прийнятого за наслідками розгляду справи про адміністративні правопорушення рішення. Натомість, вчинені суб`єктом владних повноважень процедурні порушення підлягають оцінці з огляду на те, наскільки ці порушення вплинули на можливість порушника захистити свої права та чи призвели процедурні порушення на встановлення обставин порушення та на наслідки. Відеозаписом з нагрудної відеокамери зафіксовано процедуру розгляду справи про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху відносно позивача, з якого вбачається, що поліцейськими дотримано вимог КУпАП та Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України № 1395 від 07.11.2015. позивача, зокрема ознайомлено з правами передбаченими статтею 268 КУпАП та роз`яснено строк оскарження за статтею 289 КУпАП. Просить відмовити в задоволенні позову, оскільки поліцейський при винесенні постанови діяв у межах повноважень та відповідно до чинного законодавства.

Відповідно до ч. 3 ст. 268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Згідно п.1 ч.1 ст.5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Судом встановлено, що постановою серії ДПО18 № 977806 від 04.10.2020 року, позивача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП України та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 425,00 гривень.

Згідно вказаної постанови, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , керуючи транспортним засобом VOLKSWAGEN PASSAT, д.н.з. НОМЕР_1 , 04.10.2020 року 07 год. 07 хв. в м. Львів на перехресті вулиць К. Романа - I. Франка керував ТЗ та не увімкнув світловий покажчик повороту при зміні напряму руху, чим порушив п.п. 9.2.6 ПДР України, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене частиною 2 статті 122 КУпАП

Положеннями ст. 222 КУпАП України встановлено, що органи Національної поліції розглядають справи про порушення правил дорожнього руху.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів,зміцнення законності.

Згідно ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Позивач зазначає, що він керуючи транспортним засобом VOLKSWAGEN PASSAT, д.н.з. НОМЕР_1 , 04.10.2020 року 07 год. 07 хв. в м. Львів на перехресті вулиць К. Романа-I. Франка із вул. Івана Франка здійснив поворот у вулицю К. Романа, перед поворотом з вулиці Івана Франка на вулицю К. Романа, увімкнув світловий покажчик лівого повороту при зміні напрямку руху, який вимкнувся сам автоматично після повернення керма у вихідне положення. Після чого, був зупинений інспектором патрульної поліції.

Відповідно до п.п. 9.2.б Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 в редакції від 11.07.2018 року (далі - ПДР), водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку перед перестроюванням, поворотом або розворотом.

Суд критично оцінює наданий суду відеозапис із нагрудної камери інспектора поліції, оскільки на такому не зафіксовано вчинення ОСОБА_1 порушення правил дорожнього руху, а лише відображено процедуру розгляд справи та складення постанови про накладення адміністративного стягнення.

Таким чином суд критично оцінює твердження представника відповідача щодо можливого порушення п.п. 9.2.б Правил дорожнього руху, внаслідок чого ним нібито було здійснено поворот без увімкненого світлового покажчика повороту, оскільки таке жодними доказами не підтверджено.

Суд звертає увагу на те, що працівниками поліції не було зібрано та представлено суду належних та допустимих доказів, які б могли підтвердити факт і встановити вину позивача у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, а тому суд дає віру тому, що позивач в даному випадку не порушував вимог правил дорожнього руху.

При цьому, суд наголошує, що постанова у справі про адміністративне правопорушення не може ґрунтуватись виключно на висновках працівників поліції, за відсутності доказів винуватості особи, отриманих не інакше як на підставі та в порядку, встановлених законом.

У даній справі, крім висновків відповідача, який склав постанову у справі про адміністративне правопорушення, відсутні будь-які допустимі докази на підтвердження факту порушення позивачем ОСОБА_1 дорожнього руху, у зв`язку із чим, з урахуванням положень ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи повинні тлумачитись на її користь.

Пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 23.12.2005р. «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» звернено увагу судів на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та зазначено про необхідність з`ясовування всіх обставин, перелічених у ст. 247, 280 КУпАП.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

З врахуванням вищенаведеного, суд приходить до висновку, що оскаржувана постанова винесена без врахування та належної перевірки всіх обставин справи щодо наявності чи відсутності в діях позивача ознак правопорушення, за яке законом передбачено адміністративну відповідальність, не наведено доказів, на яких ґрунтується висновок про вчинення правопорушення.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачами ж жодних доказів правомірності винесених постанов представлено не було.

Таким чином, з огляду на вищевказане, з врахуванням з`ясованих фактичних обставин по справі та досліджених доказів, суд вважає, що постанова по справі про адміністративне правопорушення підлягає скасуванню та справа про адміністративне правопорушення - закриттю, оскільки вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення не доведена.

На підставі вищенаведеного, суд вважає, що позов підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 241-246, 247, 286 КАС України, суд,

у х в а л и в:

позов ОСОБА_1 - задоволити.

Постанову інспектора взводу 1 роти 1 батальйону 2 УПП в Львівській області ДПП лейтенанта поліції Кравець Павла Богдановича від 4 жовтня 2020 року серії ДП018 № 977806 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 425,00 грн. - скасувати.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 122 КУпАП - закрити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі їх апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

СуддяІ. І. Мельничук