Справа № 300/1248/21
Суддя: Тимощук О.Л.
Дата ухвалення: 2021-04-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" квітня 2021 р. справа № 300/1248/21

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд, у складі судді Тимощука О. Л., розглянувши за правилами письмового провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Старшого державного виконавця Рівненського міського відділу державного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Кирилюк Надії Михайлівни, Рівненського міського відділу державного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами», про визнання протиправною і скасування постанови про відкриття виконавчого провадження,

ВСТАНОВИВ:

Адвокат Манченко Олена Віталіївна (надалі, також представниця позивача, адвокат Манченко О.В.) в інтересах ОСОБА_1 (надалі, також позивач, ОСОБА_1 ) 29.03.2021 звернулася в суд з позовною заявою до Старшого державного виконавця Рівненського міського відділу державного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Кирилюк Надії Михайлівни (надалі, також відповідач), про визнання протиправною і скасування постанови про відкриття виконавчого провадження від 21.02.2020 №61337249.

Позовні вимоги мотивовані тим, що при відкритті виконавчого провадження відповідачем не дотримано вимог статті 24 Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 №1404-VIII, оскільки виконавчий документ прийнято до виконання не за місцем проживання, перебування боржника фізичної особи. На переконання позивача, такі дії відповідача порушують її права у виконавчому провадженні, а тому постанова №61337249 від 21.02.2020 підлягає визнанню протиправною та скасуванню.

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 05.04.2021 відкрито провадження у даній адміністративній справі згідно із встановленими особливостями провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, відповідно до статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі, також - КАС України) та призначено судовий розгляд справи на 15.04.2021 о 10:00 год, а також залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами» (а.с.39-41).

Керуючись приписами частини 3 статті 48 та частини 3 статті 287 КАС України, пунктом 6 резолютивної частини ухвали суду про відкриття провадження запропоновано позивачу уточнити належного відповідача у справі.

Жодних заяв від позивача та її представниці щодо уточнення відповідача чи заміни неналежного відповідача на адресу суду не надходило.

Враховуючи наведене, суд зазначає, що в силу приписів частини 3 статті 287 КАС України, відповідачем у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби є відповідний орган державної виконавчої служби, а у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності приватного виконавця - приватний виконавець.

Водночас, згідно із частинами 3, 4 статті 48 КАС України, якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до ухвалення рішення у справі за згодою позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі, якщо це не потягне за собою зміни підсудності адміністративної справи. Суд має право за клопотанням позивача до ухвалення рішення у справі залучити до участі у ній співвідповідача.

Якщо позивач не згоден на заміну відповідача іншою особою, суд може залучити цю особу як другого відповідача. У разі відмови у задоволенні позову до такого відповідача понесені позивачем витрати відносяться на рахунок держави.

З огляду на відсутність заяв про заміну неналежного відповідача зі сторони позивача, суд дійшов висновку про наявність підстав для залучення до участі у справі в якості співвідповідача Рівненський міський відділ державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) (адреса: вул. Замкова, буд. 22 «А», м. Рівне, 33028, код ЄДРПОУ - 35007146).

Враховуючи те, що Старший державний виконавець Кирилюк Надія Михайлівна є посадовою особою Рівненського міського відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), суд не вбачає підстав для розгляду даної адміністративної справи спочатку.

На адресу електронної пошти Івано-Франківського окружного адміністративного суду, 14.04.2021 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву за №68773 від 14.04.2021. Спростовуючи позовні вимоги, відповідач вказала, що нею відкрито виконавче провадження на законних підставах, у відповідності до приписів статті 24 Закону України «Про виконавче провадження», з огляду на те, що у заяві про відкриття виконавчого провадження стягувачем зазначено фактичну адресу місця проживання ОСОБА_1 , а саме АДРЕСА_1 . Виконавець також зауважила, що посилання позивача на приписи абзацу 11 пункту 3 розділу ІІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, які внесено до такої Інструкції лише з 12.06.2020 є недоцільними, оскільки станом на момент винесення оскарженої постанови положення пункту 3 розділу ІІІ Інструкції не встановлювали для стягувача обов`язку документально підтверджувати фактичну адресу проживання фізичної особи-боржника. Водночас, у відзиві зазначено про те, що до моменту відкриття виконавчого провадження державний виконавець не зобов`язана здійснювати перевірку реєстрації місця проживання боржника чи адреси її фактичного місця перебування.

Окрім заперечень по суті заявлених позовних вимог, відповідач заявила клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, яке обґрунтовувала невідповідністю критерію необхідності проведення чотиригодинної консультації з клієнтом, а також зауважила, що до матеріалів справи не долучено договору про надання правової допомоги, що не дозволяє встановити чи узгоджений сторонами договору механізм розрахунку гонорару, умови щодо порядку та форми такого розрахунку. Враховуючи наведене, відповідач вважає розрахунок витрат на правову допомогу некоректним, завищеним та таким, що спрямований на завдання збитків державному органу з метою отримання особистої вигоди, у зв`язку із чим, просить суд розмір витрат зменшити до 2 000,00 грн.

Разом із відзивом на позов від відповідача на електронну адресу суду надійшло клопотання про розгляд справи без участі уповноваженого представника.

Позивач та її представниця в судове засідання також не з`явились, причини такої неявки суду не відомі.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача правом подання пояснень щодо позову не скористалася та в судове засідання, призначене на 15.04.2021 о 10:00 год теж не з`явилася, хоча про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлялася завчасно та належним чином. Жодних інших заяв, чи клопотань від третьої особи, станом на момент розгляду даної справи, до суду не надходило.

Частиною 3 статті 268 КАС України встановлено, що неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Згідно з частиною 9 статті 205 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Відповідно до частини 4 статті 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно із довідкою секретаря судового засідання Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 15.04.2021, викликані учасники даної адміністративної справи в судове засідання не з`явилися, у зв`язку із чим, звукозапис технічними засобами не здійснювався.

Таким чином, наявні всі процесуальні підстави розглянути дану справу в письмовому провадженні без здійснення звукозапису технічними засобами. Потреби заслухати свідка чи експерта немає.

Розглянувши та дослідивши в сукупності позовну заяву, відзив, письмові докази, наявні у матеріалах справи, судом встановлено такі обставини.

Для примусового виконання виконавчого напису №10814 від 16.10.2019 (а.с.64), виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим Олегом Миколайовичем про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами» невиплачені в строк грошові кошти за період з 29.07.2014 по 05.08.2019 в загальному розмірі 44 504,49 грн, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами» 29.10.2019 звернулось із заявою про відкриття виконавчого провадження та зазначеним виконавчим написом до Рівненського міського ВДВС ГТУЮ, в якій, серед іншого, вказано фактичну адресу місця проживання боржника - ОСОБА_1 : АДРЕСА_1 (а.с.58).

Старшим державним виконавцем Рівненського міського відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Кирилюк Надією Михайлівною, на підставі заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами» 21.02.2020 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №61337249, із виконання виконавчого напису №10814 від 16.10.2019 про стягнення з боржника - ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами» заборгованості у загальному розмірі 44 504 гривні 49 копійок (а.с.66-67).

Разом із постановою про відкриття виконавчого провадження відповідачем винесено і постанови про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, які підлягають стягненню з позивача в сумі 200,00 грн та про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника (а.с.68-71).

Згідно із копією супровідного листа №55893 від 21.02.2019, оскаржену постанову про відкриття провадження направлено ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.67).

Доказів отримання позивачем такої постанови, відмови від її отримання чи невручення з інших підстав матеріали справи не містять.

Відповідно до тверджень представниці позивача у позові, постанову про відкриття виконавчого провадження ОСОБА_1 отримала лише 15.03.2021 в результаті звернення адвоката Манченко О.В. до відповідача із адвокатськими запитами.

Не погоджуючись із винесеною постановою про відкриття виконавчого провадження, з метою захисту свого порушеного права, позивач звернулася із позовною заявою до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд керується Конституцією України, Кодексом адміністративного судочинства України та застосовує положення законів і підзаконних нормативно-правових актів у редакціях, чинних на момент виникнення спірних правовідносин, а саме: Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 №1404-VIII (надалі, також Закон №1404-VIII), Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 №512/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України 29.09.2016 №2832/5), зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 2 квітня 2012 року за №489/20802 (надалі, також Інструкція).

Стосовно правомірності винесення оскарженої постанови старшим державним виконавцем, суд зазначає таке.

Так, обґрунтовуючи позовні вимоги представниця позивача вказала, що відповідачем, в порушення статті 24 Закон №1404-VIII, прийнято до виконання виконавчий документ не за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, а також не за місцем знаходження її майна.

Поняття та особливості здійснення виконавчого провадження як завершальної стадії судового провадження і примусового виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) визначено Законом №1404-VIII.

Пунктом 3 частини 1 статті 3 Закону №1404-VIII передбачено, що виконавчі написи нотаріусів віднесено до виконавчих документів, які підлягають примусовому виконанню.

Згідно із пунктом 1 частини 1 статті 26 Закон №1404-VIII, виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Відповідно до частини 3 статті 26 Закону №1404-VIII, у заяві про примусове виконання рішення стягувач має право зазначити відомості, що ідентифікують боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення (рахунок боржника, місце роботи чи отримання ним інших доходів, конкретне майно боржника та його місцезнаходження тощо), рахунки в банківських установах для отримання ним коштів, стягнутих з боржника, а також зазначає суму, яка частково сплачена боржником за виконавчим документом, за наявності часткової сплати.

Частиною 1 статті 5 Закону №1404-VIIІ передбачено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Відповідно до пункту 10 розділу ІІІ Інструкції, місце виконання рішення визначається відповідно до вимог, встановлених статтею 24 Закону.

Так, частиною 1 статті 24 Закону №1404-VIIІ передбачено, що виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу.

Разом з цим, згідно з пунктом 10 частини 4 статті 4 Закону України "Про виконавче провадження" виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо виконавчий документ пред`явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю.

Пунктом 6 розділу V Інструкції встановлено, що виконавче провадження передається з одного органу державної виконавчої служби до іншого, зокрема у разі, якщо місце проживання, перебування, роботи боржника або місцезнаходження його майна знаходиться на території, на яку поширюється компетенція іншого органу державної виконавчої служби.

Як зазначалось вище судом, зі змісту заяви про відкриття виконавчого провадження вбачається, що представником ТОВ «Фінансова компанія управління активами» вказано таку адресу фактичного місця проживання ОСОБА_1 : АДРЕСА_1 (а.с.58).

При цьому, згідно з копією виконавчого напису нотаріуса, позивач зареєстрована за такою адресою: АДРЕСА_2 (а.с.64). Відомостей про будь-яку інше адресу, в тому числі і адресу фактичного місця перебування/проживання боржника виконавчий напис не містить.

Однак, слід звернути увагу, що Кредитний договір зі страхуванням життя позичальника від 25.06.2013 №456/7628CLBPT, в результаті невиконання вимог якого приватним нотаріусом Гуревічовим О. М. складено виконавчий напис про стягнення з позивача заборгованості, містить інформацію про адресу реєстрації та фактичного місця проживання ОСОБА_1 , які є ідентичними: АДРЕСА_2 (а.с.61-62).

Аналогічну адресу проживання та реєстрації зазначено ОСОБА_1 і в заяві/анкеті позичальника №456/7628CLBPT від 25.06.2013 (а.с.63).

Факт реєстрації позивача за адресою АДРЕСА_2 підтверджено копією паспорта громадянина України ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 (зворотна сторона а.с.18).

Крім цього, відповідачем до матеріалів справи долучено копію витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 25.02.2021 №245917778 (а.с.76-78), зі змісту якого вбачається, що починаючи з 28.08.2018 у спільній сумісній та спільній частковій власності ОСОБА_1 перебуває земельна ділянка площею 0,1965 га та житловий будинок з господарськими будівлями, загальною площею 69 кв.м., які розташовані в АДРЕСА_3 . Інформація про наявність у власності позивача будь-якого майна, що розташоване на території Рівненської області відсутня.

З матеріалів справи та пояснень старшого державного виконавця судом встановлено, що відповідачем 1 ні при відкритті провадження, ні під час здійснення виконавчих дій не встановлено і не підтверджено жодними доказами фактичне місце проживання, перебування чи місце роботи ОСОБА_1 у АДРЕСА_1 .

В контексті зазначеного, суд повторно звертає увагу відповідача на положення пункту 10 частини 4 статті 4 Закону України "Про виконавче провадження", яким встановлено, що виконавчий документ підлягає поверненню стягувачу без прийняття до виконання, тобто до моменту відкриття виконавчого провадження у разі, якщо виконавчий документ пред`явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю.

Суд погоджується із доводами державного виконавця в частині безпідставності застосування до спірних правовідносин приписів абзацу 11 пункту 3 розділу ІІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, оскільки дійсно, пункт 3 розділу III доповнено новим абзацом одинадцятим, згідно з Наказом Міністерства юстиції №1825/5 від 01.06.2020, а редакція Інструкції з урахуванням цього Наказу змінена лише з 12.06.2020.

Однак, зважаючи на вимоги пункту 10 частини 4 статті 4 Закону України "Про виконавче провадження" (у редакції, чинній на момент винесення оскарженої постанови) суд також наголошує, що оскільки фактична адреса проживання ОСОБА_1 , зазначена у заяві про відкриття виконавчого провадження стягувачем, не відповідає відомостям про адресу місця реєстрації та проживання боржника у виконавчому написі нотаріуса і кредитному договорі, на відповідача покладався обов`язок перевірити, перш за все, чи пред`явлено виконавчий документ за місцем виконання або за підвідомчістю та встановити наявність підстав для повернення виконавчого напису стягувачу.

Натомість відповідачем, опираючись виключно на вказану у заяві про відкриття виконавчого провадження фактичну адресу місця проживання боржника, без будь-якого документального підтвердження таких відомостей, прийнято виконавчий документ до виконання та відкрито виконавче провадження.

Разом із цим, зі змісту письмових доказів, долучених до відзиву на позов судом встановлено, що виконавцем в межах виконавчого провадження №61337249 вчинялись дії, спрямовані на встановлення місцезнаходження майна боржника та її зареєстрованого місця проживання. Так, з відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно встановлено наявність у позивача нерухомого майна, розташованого виключно в Долинському районі Івано-Франківській області, а з відповіді на запит виконавця про доступ до персональних даних, направленого до відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС України (м. Рівне) визначено, що в Рівненській області ОСОБА_1 зареєстрованою не значиться.

Доказів, що підтверджували б фактичне місце перебування/проживання боржника у м. Рівне виконавцем не надано. Натомість, суд констатує, що з матеріалів виконавчого провадження відповідачу достеменно відомо про реєстрацію місця проживання ОСОБА_1 у АДРЕСА_2 , та про відсутність у останньої майна, що знаходиться в межах територіальної підвідомчості Рівненського міського відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів).

Враховуючи наведе, суд вважає за необхідне зауважити, що в силу приписів пункту 10 частини 4 статті 4, пункту 5 частини 1 статті 37 Закону України «Про виконавче провадження», а також пункту 6 розділу V Інструкції, у відповідача 1 були обґрунтовані підстави як для повернення виконавчого документа стягувачу до відкриття виконавчого провадження чи в результаті вчинення виконавчих дій, так і для передачі виконавчого провадження до іншого органу державної виконавчої служби, компетенція якого поширюється на територію місця проживання, перебування, роботи боржника або місцезнаходження її майна.

Згідно з вимогами статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з частиною 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до частини 1 статті 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Під час розгляду судом даної справи відповідачем не підтверджено належними, достовірними та допустимими доказами правомірності винесення оскарженої постанови про відкриття виконавчого провадження та не доведено факту проживання/перебування боржника ОСОБА_1 у АДРЕСА_1 . Доводи державного виконавця грунтуються лише на непідтвердженій жодним письмовим доказом інформації, зазначеній стягувачем у заяві про відкриття виконавчого провадження, що не відповідає встановленим судом фактичним обставинам.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку про те, що заявлені позивачем вимоги є доведеними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі, а постанова про відкриття виконавчого провадження від 21.02.2020 №61337249 визнанню протиправною та скасуванню.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд зазначає таке.

Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Стаття 132 Кодексу адміністративного судочинства України визначає види судових витрат, відповідно до частини 1 якої, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

У матеріалах справи міститься квитанція №8151 від 19.03.2021 про сплату ОСОБА_1 судового збору у розмірі 908,00 грн (а.с.1).

Окрім суми сплаченого судового збору, представницею позивача заявлено також клопотання про стягнення за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача понесені нею витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з частиною 1 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Відповідно до частини 2 статті 134 КАС України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Пунктами 1 та 2 частини 3 зазначеної статті КАС України передбачено, що для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу представником ОСОБА_1 долучено до матеріалів позову Додаток №1 до Договору про надання правничої допомоги №19/02/21-а від 15.03.2021 «Розрахунок вартості послуг адвоката (виконавця)», Акт виконаних робіт / наданих послуг №1/21-а від 22.03.2021 за Договором про надання правничої допомоги №19/02/21-а від 15.03.2021 та квитанцію №0438974 від 22.03.2021 про сплату послуг за договором №19/02/21-а від 15.03.2021.

Однак, представницею позивача не надано суду Договору про надання правничої допомоги №19/02/21-а від 15.03.2021, яким повинні визначатись умови розрахунку та виплати гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою.

В силу приписів пунктів 1 та 2 частини 3 статті 134 КАС України, Розрахунок вартості послуг адвоката та Акт виконаних робіт за відсутності Договору про надання правової допомоги, на підставі якого здійснено такий розрахунок, не можуть бути достатніми та належними доказами для здійснення судом розподілу судових витрат, пов`язаних з наданням правничої допомоги.

Враховуючи наведене, суд зазначає, що підстав для стягнення на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача витрат ОСОБА_1 на правничу допомогу, на підставі наданих доказів, немає.

Таким чином, підлягають стягненню на користь позивача понесені нею судові витрати лише по сплаті судового збору в розмірі 908 гривень 00 копійок. Сума судового збору підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Рівненського міського відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції як розпорядника бюджетних коштів.

При цьому, суд наголошує, що сплата позивачем комісії банку не є сумою судового збору, а відтак не підлягає відшкодуванню.

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статями 139, 241-246, 271, 272, 287, 297, підпунктом 15.5 пункту 15 частини 1 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати постанову, винесену Старшим державним виконавцем Рівненського міського відділу державного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Кирилюк Надією Михайлівною про відкриття виконавчого провадження №61337249 від 21.02.2020.

Стягнути з Рівненського міського відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) (ЄДРПОУ - 35007146) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_2 ) судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 908 (дев`ятсот вісім) гривень 00 копійок.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів, з дня його проголошення.

Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2 ;

відповідач 1 - Старший державний виконавець Рівненського міського відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Кирилюк Надія Михайлівна, адреса: вул. Замкова, буд. 22 А, м. Рівне, Рівненська область, 33028;

відповідач 2 - Рівненський міський відділ державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), адреса: вул. Замкова, буд. 22 А, м. Рівне, Рівненська область, 33028, код ЄДРПОУ - 35007146

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами», адреса: вул. Стельмаха, буд. 9 А, офіс 203, м. Ірпінь, Київська область, 08200, код ЄДРПОУ - 35017877.

Суддя /підпис/ Тимощук О.Л.