Справа № 320/7940/20
Суддя: Леонтович А.М.
Дата ухвалення: 2021-04-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 квітня 2021 року № 320/7940/20

Суддя Київського окружного адміністративного суду Леонтович А.М., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області

про визнання протиправним та скасування рішення зобов`язання вчинииипевні дії,

в с т а н о в и в:

І. Зміст позовних вимог

До Київського окружного адміністративного суду звернулася ОСОБА_1 з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області, в якому просить суд:

- визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області від 21 липня 2020 р. № 4387-7213/Н-02/8-1000/20 на скасування проведеного перерахунку пенсії на підставі поданої ОСОБА_1 заяви від 12 травня 2020 р. на перерахунок пенсії згідно абз.4 ч. 4 ст 42 ЗУ "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", який був проведений не у відповідності до умов поданої заяви, та перерахунку, проведеного взагалі без подання заяви ОСОБА_1 ;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області повернути заяву від 12 травня 2020 р. на перерахунок пенсії згідно абз.4 ч. 4 ст 42 ЗУ "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" ОСОБА_1 без виконання;

- скасувати проведені перерахунки пенсії згідно Рішення 93 від 21.05.2020 р., за нормами абз. 3 ч. 4 ст. 42 ЗУ "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування " та Рішення 93 від 23.06.2020 р. за нормам абз. 1,2 ч. 4 ст. 42 цього Закону;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області провести обчислення розміру пенсії з 1 травня 2020 року згідно ЗУ "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за матеріалами, наявними в пенсійній справі станом на 27 квітня 2020 року, тобто з урахуванням стажу й заробітку включно по 31 грудня 2013 року, в тому числі й з урахуванням періоду отримання допомоги по безробіттю в квітні - червні 2008 року, зберігши за ОСОБА_1 право на особисте звернення до органу пенсійного фонду в подальшому, в законодавчо встановленому порядку, за перерахунком пенсії, або переведенням на інший вид пенсії, з врахування стажу й заробітку , набутого після 2013 року.

ІІ. Виклад позиції позивача та заперечень відповідача

Позовні вимоги обґрунтовані протиправністю проведення відповідачем перерахунку пенсії не за заявою позивача та на підставі абз.3 ч.4 ст. 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Позивач вважає, що орган Пенсійного фонду України повинен був провести перерахунок пенсії, але всупереч ч. 4 ст. 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» не зробив цього, що призвело до порушення права позивача на перерахунок пенсії.

Заперечуючи проти задоволення позову відповідач вказав, що перерахунок пенсії позивачу проведено з розрахунку страхового стажу 32 роки 1 місяць 5 днів, додаткового стажу 10 років 2 місяці. Зазначено, що страховий стаж позивача становить 42 роки 3 місяці 5 днів. Також, вказано про відсутність підстав для відміни перерахунку пенсії згідно заяви ОСОБА_1 .

Позивач подав відповідь на відзив у якому зазначила про незаконність проведених перерахунків її пенсії.

ІІІ. Процесуальні дії суду у справі

Ухвалою суду від 10.09.2020 відкрите спрощене позовне провадження у справі та вирішено здійснювати її розгляд без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання.

Частиною 5 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Із заявою про розгляд справи у судовому засіданні учасники справи до суду не звертались.

Згідно з частиною 2 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання; якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів.

З огляду на завершення 30-ти денного терміну для подання заяв по суті справи, суд вважає можливим розглянути та вирішити справу по суті за наявними у ній матеріалами.

IV. Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин

Суд, з`ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_1 є особою з інвалідністю 2 групи та перебуває на обліку в Головному управлінні ПФУ у Київській області, отримує пенсію по інвалідності, що підтверджується пенсійним посвідченням № НОМЕР_1 (а.с.24).

12.05.2020 позивач звернулася із заявою про перерахунок пенсії до Києво-Святошинського об`єднання управління ПФУ Головного управління ПФУ у Київській області (а.с.16).

Відповідно матеріалів пенсії справи позивача, страховий стаж складає - 42 роки 4місяці 9 днів (повний), страховий стаж до 01.01.2004 - 19 років 7 місяців 19 днів, страховий стаж після 01.01.2004 - 11 років 1 місяць 1 день, додатковий стаж - 11 років 7 місяців 19 днів.

Згідно розрахунку пенсії від 13.05.2020 на підставі рішення №93 від 21.05.2020 позивачеві проведено перерахунок пенсії у зв`язку із зміною стажу (24 місяці) відповідно до абз.3 ч.4 ст.42 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (а.с.17).

Згідно розрахунку пенсії від 15.06.2020 на підставі рішення №93 від 23.06.2020 позивачеві проведено перерахунок пенсії у зв`язку із зміною стажу та заробітку відповідно до абз.1, 2 ч.4 ст.42 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (а.с.21).

02.07.2020 позивач звернулася до Києво-Святошинського об`єднання управління ПФУ Головного управління ПФУ у Київській області із заявою у якій просила відмінити проведений перерахунок пенсії згідно заяви від 12.05.2020 на перерахунок пенсії у зв`язку з набуттям стажу для повної пенсії та повернути таку заяву без виконання (а.с.10).

Листом № 4387-7213/Н-02/8-1000/20 від 21.07.2020 позивачеві повідомлено про те, що пенсію обчислено на підставі документів, які містяться у пенсійній справі та відповідно до вимог чинного законодавства (а.с.11).

Не погоджуючись з таким рішенням та перерахунками пенсій, позивач звернулася до суду із даним позовом.

V. Норми права, які застосував суд

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд зазначає наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із частиною першою статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Європейська соціальна хартія (переглянута) від 03 травня 1996 року, ратифікована Законом України від 14 вересня 2006 року № 137-V, яка набрала чинності з 01 лютого 2007 року (далі - Хартія), визначає, що кожна особа похилого віку має право на соціальний захист (пункт 23 частини І). Ратифікувавши Хартію, Україна взяла на себе міжнародне зобов`язання запроваджувати усіма відповідними засобами досягнення умов, за яких можуть ефективно здійснюватися права та принципи, що закріплені у частині І Хартії.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду визначає Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин; далі Закон України № 1058-IV).

Частиною третьою статті 4 Закону № 1058-IV встановлено, що виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються: види пенсійного забезпечення; умови участі в пенсійній системі чи її рівнях; пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат; джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення; умови, норми та порядок пенсійного забезпечення; організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.

Статтею 5 Закону № 1058-IV передбачено, що дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, визначених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються, зокрема, порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням; порядок використання коштів ПФУ та накопичувальної системи пенсійного страхування.

Відповідно до частини першої статті 40 вказаного Закону для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.

Питання перерахунку пенсій визначено у статті 42 Закону України № 1058-IV.

Згідно з абзацами першим четвертим частини четвертої статті 42 Закону України №1058-IV у разі якщо застрахована особа після призначення пенсії продовжувала працювати, перерахунок пенсії проводиться з урахуванням не менш як 24 місяців страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії незалежно від перерв у роботі. Перерахунок пенсії проводиться із заробітної плати (доходу), з якої обчислена пенсія.

За бажанням пенсіонера перерахунок пенсії проводиться із заробітної плати за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 вказаного Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) пенсії.

У разі якщо застрахована особа після призначення (перерахунку) пенсії має менш як 24 місяці страхового стажу, перерахунок пенсії проводиться не раніше ніж через два роки після призначення (попереднього перерахунку) з урахуванням страхового стажу після її призначення (попереднього перерахунку) та заробітної плати, з якої призначено (попередньо перераховано) пенсію.

Якщо пенсіонер, який продовжував працювати, набув стажу, достатнього для обчислення пенсії відповідно до частини першої статті 28 зазначеного Закону, за його заявою проводиться відповідний перерахунок пенсії незалежно від того, скільки часу минуло після призначення (попереднього перерахунку) пенсії, з урахуванням заробітної плати, з якої призначено (попередньо перераховано) пенсію.

В абзаці першому частини першої статті 28 Закону України № 1058-IV встановлено, що мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 35 років, а у жінок 30 років страхового стажу встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Згідно з абзацом четвертим частини четвертої статті 42 Закону України №1058-IV якщо пенсіонер, який продовжував працювати, набув стажу, достатнього для обчислення пенсії відповідно до частини першої статті 28 зазначеного Закону, за його заявою проводиться відповідний перерахунок пенсії незалежно від того, скільки часу минуло після призначення (попереднього перерахунку) пенсії, з урахуванням заробітної плати, з якої призначено (попередньо перераховано) пенсію.

Відповідно до частини першої статті 24 Закону України №1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Статтею 44 Закону № 1058-IV визначено, що:

- заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально (частина перша);

- органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності (частина третя).

Відповідно до частини четвертої статті 45 Закону № 1058-IV перерахунок призначеної пенсії, крім випадків, передбачених частиною першою статті 35, частиною другою статті 38, частиною третьою статті 42 і частиною п`ятою статті 48 цього Закону, провадиться в такі строки:

у разі виникнення права на підвищення пенсії - з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15 числа;

у разі настання обставин, які тягнуть за собою зменшення пенсії, - з першого числа місяця, в якому настали ці обставини, якщо вони мали місце до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо вони мали місце після 15 числа.

Згідно з частиною п`ятою статті 45 Закону № 1058-IV документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.

VI. Оцінка суду

Як вбачається з матеріалів справи, 12.05.2020 позивач звернулася із заявою про перерахунок пенсії до Києво-Святошинського об`єднання управління ПФУ Головного управління ПФУ у Київській області. На момент подання заяви про перерахунок пенсії ОСОБА_1 була зареєстрована як фізична особа-підприємець.

На підставі заяви позивача від 12.05.2020 пенсійним органом проведено перерахунок пенсії у зв`язку із зміною стажу (24 місяці) відповідно до абз.3 ч.4 ст.42 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та пенсії у зв`язку із зміною стажу та заробітку відповідно до абз.1, 2 ч.4 ст.42 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Щодо правомірності такого перерахунку пенсії, судом встановлено наступне.

Відповідно до частини четвертої статті 42 Закону № 1058-IV, у разі якщо застрахована особа після призначення пенсії продовжувала працювати, перерахунок пенсії проводиться з урахуванням не менш як 24 місяців страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії незалежно від перерв у роботі. Перерахунок пенсії проводиться із заробітної плати (доходу), з якої обчислена пенсія.

При цьому якщо пенсіонер, який продовжував працювати, набув стажу, достатнього для обчислення пенсії відповідно до частини першої статті 28 цього Закону, за його заявою проводиться відповідний перерахунок пенсії незалежно від того, скільки часу минуло після призначення (попереднього перерахунку) пенсії, з урахуванням заробітної плати, з якої призначено (попередньо перераховано) пенсію.

В абзаці першому частини першої статті 28 Закону України № 1058-IV встановлено, що мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 35 років, а у жінок 30 років страхового стажу встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Отже, наведеною нормою чітко передбачено право пенсіонера, який продовжує працювати та набув необхідного стажу на перерахунок пенсії згідно абз.4 ч.4 ст.42 Закону № 1058-IV за його заявою.

Судом встановлено, що страховий стаж позивача складає - 42 роки 4 місяці 9 днів (повний), страховий стаж до 01.01.2004 - 19 років 7 місяців 19 днів, страховий стаж після 01.01.2004 - 11 років 1 місяць 1 день, додатковий стаж - 11 років 7 місяців 19 днів.

Таким чином, встановлені обставини та наведене правове регулювання дають підстави для висновку, що позивач має право на перерахунок пенсії згідно абз.4 ч.4 ст.42 Закону № 1058-IV. Відтак, відповідачем протиправно не здійснено перерахунок пенсії позивачеві згідно абз.4 ч.4 ст.42 Закону № 1058-IV.

Разом з цим, суд звертає увагу, що відповідачем не наведено жодних тверджень що правомірності прийнятих ним рішень, а лише констатовано фактичні обставини призначення та перерахунку пенсії позивачеві.

Відповідно до частини другої статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Згідно зі статею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Так, у пункті 102 рішення у справі «Зеленчук і Цицюра проти України» (заяви №846/16 та № 1075/16) при оцінці дотримання статті 1 Першого протоколу до Конвенції Суд повинен здійснити загальний розгляд різних інтересів, які є предметом спору, пам`ятаючи, що метою Конвенції є гарантування прав, які є «практичними та ефективними». Суд поза межами очевидного повинен дослідити реалії оскаржуваної ситуації. Така оцінка може стосуватись не лише відповідних умов компенсації, якщо ситуація схожа з тією, коли позбавляють майна, але також і поведінки сторін, у тому числі вжитих державою заходів та їх реалізації. У цьому контексті слід наголосити, що невизначеність - законодавча, адміністративна або така, що виникає із застосовної органами влади практики, - є фактором, який слід враховувати при оцінці поведінки держави (рішення у справі «Броньовський проти Польщі» («Broniowski v. Poland»), заява № 31443/96, пункт 115).

Європейський суд з прав людини у пунктах 52, 56 рішення від 14.10.2010 у справі «Щокін проти України» зазначив, що тлумачення й застосування національного законодавства є прерогативою національних органів. Однак суд зобов`язаний переконатися в тому, що спосіб, у який тлумачиться й застосовується національне законодавство, призводить до наслідків, сумісних із принципами Конвенції з погляду тлумачення їх у практиці Європейського суду з прав людини. На думку Європейського суду з прав людини, відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості й точності, які передбачали можливість різного тлумачення, порушує вимогу «якості закону», передбачену Конвенцією, і не забезпечує адекватного захисту від свавільного втручання публічних органів державної влади в майнові права заявника.

З огляду на викладене, керуючись частиною другою статті 9 КАС України, з метою ефективного захисту прав позивача від порушень з боку суб`єкта владних повноважень суд вважає за необхідне зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області здійснити перерахунок та виплату пенсії позивача 1 травня 2020 року згідно Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за матеріалами, наявними в пенсійній справі станом на 27 квітня 2020 року, тобто з урахуванням стажу й заробітку включно по 31 грудня 2013 року, в тому числі й з урахуванням періоду отримання допомоги по безробіттю в квітні - червні 2008 року.

Згідно з ч.2 ст.5 КАС України захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Рішенням Конституційного Суду України у справі № 3-рп/2003р від 30.01.2003 року визначено, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Об`єктом судового захисту є права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб. Адміністративне судочинство спрямоване на захист саме порушених прав у сфері публічно-правових відносин. Вирішуючи спір, суд повинен пересвідчитись у належності особи, яка звернулась за судовим захистом, відповідного права або охоронюваного законом інтересу, встановити чи є відповідне право або інтерес порушеним, а також визначити чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

Таким чином, позов в частині визнання протиправною відмови Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області від 21 липня 2020 р. № 4387-7213/Н-02/8-1000/20 на скасування проведеного перерахунку пенсії на підставі поданої ОСОБА_1 заяви від 12 травня 2020 р. на перерахунок пенсії згідно абз.4 ч. 4 ст 42 ЗУ "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", який був проведений не у відповідності до умов поданої заяви, та перерахунку, проведеного взагалі без подання заяви ОСОБА_1 ; зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області повернути заяву від 12 травня 2020 р. на перерахунок пенсії згідно абз.4 ч. 4 ст 42 ЗУ "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" ОСОБА_1 без виконання та скасування проведених перерахунків пенсії згідно Рішення 93 від 21.05.2020 р., за нормами абз. 3 ч. 4 ст. 42 ЗУ "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та Рішення 93 від 23.06.2020 р. за нормам абз. 1,2 ч. 4 ст. 42 цього Закону, не належить до задоволення через невірно обраний спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

VIІ. Висновок суду

За загальним правилом, що випливає з принципу змагальності, кожна сторона повинна подати докази на підтвердження обставин, на які вона посилається, або на спростування обставин, про які стверджує інша сторона.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На виконання цих вимог відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не надав суду належних і достатніх доказів, які спростовували б твердження позивача, а відтак, не довів правомірності своїх рішень.

Положеннями статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України закріплено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 90 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Системно проаналізувавши приписи законодавства України, що були чинними на момент виникнення спірних правовідносин між сторонами, зважаючи на взаємний та достатній зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню частково.

VII. Розподіл судових витрат

Відповідно до ч. 1 ст. 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Згідно абзацу другого частини п`ятої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з іншої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від сплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 9 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» встановлюється, що особи з інвалідністю 2 групи звільняються від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях.

Позивач є особою інвалідністю 2 групи, відповідно звільнена від сплати судового збору. Оскільки позивачем не надано доказів понесення нею інших судових витрат, будь-які судові витрати стягненню з відповідача на користь позивача не підлягають.

Керуючись статями 9, 14, 73-78, 90, 139, 143, 242-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області здійснити перерахунок та виплату пенсії, з урахуванням уже виплачених сум, ОСОБА_1 1 травня 2020 року згідно Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за матеріалами, наявними в пенсійній справі станом на 27 квітня 2020 року, тобто з урахуванням стажу й заробітку включно по 31 грудня 2013 року, в тому числі й з урахуванням періоду отримання допомоги по безробіттю в квітні - червні 2008 року.

В задоволенні решти адміністративного позову відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Суддя Леонтович А.М.

Дата виготовлення і підписання повного тексту рішення - 15.04.2021 р.