Справа № 672/1339/20
Суддя: Смілянець Е. С.
Дата ухвалення: 2021-04-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 672/1339/20

Головуючий у 1-й інстанції: Федорук І.М.

Суддя-доповідач: Смілянець Е. С.

15 квітня 2021 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Смілянця Е. С.

суддів: Ватаманюка Р.В. Капустинського М.М.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області на рішення Городоцького районного суду Хмельницької області від 09 лютого 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до начальника СРПП Ярмолинецького ВП ГУНП в Хмельницькій області підполковника поліції Садовця Руслана Юрійовича про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В :

в грудні 2020 року позивач, ОСОБА_1 , звернувся в суд із адміністративним позовом до начальника СРПП Ярмолинецького ВП ГУНП в Хмельницькій області підполковника поліції Садовця Руслана Юрійовича, про скасування постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 132-1 КУпАП серії ЕАМ № 3474492 від 24 листопада 2020 року.

Городоцький районний суд Хмельницької області рішенням від 09.02.2021 позов задовольнив частково. Постанову про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі серії ЕАМ № 3474492 від 24 листопада 2020 року, винесену начальником СРПП Ярмолинецького ВП ГУНП в Хмельницькій області підполковником поліції Садовцем Русланом Юрійовичем, про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.132-1 КУпАП, скасував, справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.132-1 КУпАП, закрив.

В позові ОСОБА_1 до начальника СРПП Ярмолинецького ВП ГУНП в Хмельницькій області підполковника поліції Садовця Руслана Юрійовича відмовив.

Не погоджуючись з рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволені позовних вимог відмовити.

Аргументами на підтвердження вимог скарги зазначає, перевіркою технічної характеристики комбайна CLAAS LEXION із жаткою було встановлено, що жатка перевищує нормативно визначені габаритні параметри, а саме ширина жатки становить 5, 7 метрів.

Водночас, на підтвердження вчинення правопорушення водієм ОСОБА_1 , працівниками поліції, крім документального габаритно-вагового контролю, було здійснено відповідні заміри комбайна в присутності водія, ширина якого становила 400 см, а ширина жатки становила 5.7м, що підтверджується відеозаписом здійсненим на телефон ІРНОNЕ Х8 МАХ.

Також зазначає, що про проведення точного габаритно-вагового контролю позивач не наполягав, позивачем не було надано жодних доказів на спростування факту перевищення габаритно-вагових параметрів транспортним засобом, який перебуває в його користуванні.

Вважає, що під час документального габаритно-вагового контролю транспортного засобу виявлено перевищення транспортним засобом нормативно визначених габаритних параметрів.

Позивач не скористався правом подання відзиву на апеляційну скаргу відповідно до ст. 304 КАС України.

Згідно з положеннями ч. 3 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі-КАС України), суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Сторони в судове засідання не з`явились, про дату, час і місце судового засідання повідомлені належним чином, що підтверджується матеріалами справи.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Відповідно до ч. 2 ст. 313 Кодексу адміністративного судочинства України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи. З огляду на викладене, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що згідно постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі, серії ЕАМ № 34744792 від 24 листопада 2020 року, винесеної начальником СРПП Ярмолинецького ВП ГУНП в Хмельницькій області Садовцем Р.Ю., 24 листопада 2020 року о 18 год. 07 хв. в смт. Ярмолинці по вул. Пушкіна, 69, ОСОБА_1 керував комбайном CLAAC із жаткою, д/з НОМЕР_1 , ширина якого становить 5,7 м без відповідного дозволу, погодженого підрозділом Національної поліції, чим порушив вимоги п. 22.5 ПДР .

В оскаржуваній постанові інспектор поліції вказав, що позивач керуючи транспортним засобом перевозив вантаж, який за шириною становить 3,70 м, чим вчинив правопорушення передбачене ч. 1 ст. 132-1 КУпАП. Тобто, в вину позивача ставиться вчинення правопорушень, пов`язаного з перевищенням габаритних параметрів вантажу.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів враховує наступне.

Критерії, за якими адміністративний суд перевіряє рішення суб`єктів владних повноважень, визначені у ч. 2 ст. 2 КАС України.

Згідно частин першої, другої та третьої статті 242 КАС України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Крім того, ст. 2 та ч. 4 ст. 242 КАС України встановлюють, що судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, частиною 2 статті 29 Закону України «Про дорожній рух» передбачено, що з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів. Порядок видачі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, та розмір плати за його отримання встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2007 року № 879 «Про заходи щодо збереження автомобільних доріг загального користування» затверджено Порядок здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні (далі - Порядок), який визначає механізм здійснення габаритно-вагового контролю великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, що використовуються на автомобільних дорогах загального користування.

Габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування здійснюється Укртрансбезпекою, її територіальними органами та уповноваженими підрозділами Національної поліції (п. 3 Порядку № 879).

Габаритно-ваговий контроль, крім документального, здійснюється виключно в пунктах габаритно-вагового контролю посадовими особами та/або працівниками відповідних органів (п. 6 Порядку № 879).

Під час здійснення габаритно-вагового контролю не допускається використання вимірювального і зважувального обладнання, періодична повірка (метрологічна атестація) якого не проведена, а також обладнання, що перебуває у несправному стані.

Приписами пункту 18 цього Порядку вказано, що за результатами точного габаритно-вагового контролю на стаціонарному або пересувному пункті водієві транспортного засобу видається довідка результатів здійснення контролю із зазначенням часу і місця.

Згідно Правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами, затверджених Постановою КМУ № 30 від 18 січня 2001 року (далі Правила) встановлено, що транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великогабаритним, якщо його габарити перевищують хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху.

Відповідно до п. 22.5 Правил дорожнього руху, за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м (для сільськогосподарської техніки, яка рухається за межами населених пунктів, дорогами сіл, селищ, міст районного значення, - 3,75 м), за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

Рух великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні (далі - дозвіл), виданим перевізникові уповноваженим підрозділом Національної поліції, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів (п. 4 Правил).

Пунктом 25 зазначених Правил забороняється проїзд великогабаритних та великовагових транспортних засобів без дозволу, зазначеного у пункті 4 цих Правил, або документа, який підтверджує внесення плати за проїзд, що повинні знаходитися у водія і пред`являтися на вимогу уповноважених осіб.

Згідно п.27 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів, супровід автомобілем прикриття обов`язковий у разі, коли ширина великогабаритного транспортного засобу спеціального призначення перевищує 3,5 чи довжина 24 метри.

В свою чергу, п.4 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів визначено, що рух великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні (далі - дозвіл), виданим перевізникові уповноваженим підрозділом Національної поліції, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів.

З викладеного видно, що великогабаритним вважається транспортний засіб якщо його габарити перевищують хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху. Такому транспортному засобу забороняється рух автомобільним шляхами за відсутності дозволу, зазначеного у пункті 4 цих Правил, або документа, який підтверджує внесення плати за проїзд.

У разі наявності спеціального дозволу зазначеного у пункті 4 цих Правил, існують певні умови для руху такого транспортного засобу, зокрема, обов`язковий супровід автомобілем прикриття.

Згідно ст. 222 Кодексу України про адміністративні правопорушення, органи Національної поліції розглядають зокрема справи про адміністративні правопорушення: правил перевезення вантажу.

Відповідно до статті 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

Стаття 9 КУпАП визначає адміністративне правопорушення (проступок) як протиправну, винну (умисну або необережну) дію чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ч. 1 ст. 132-1 КУпАП, порушення правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів, правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами - тягне за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб, відповідальних за технічний стан, обладнання, експлуатацію транспортних засобів, уповноважених з питань безпеки перевезення небезпечних вантажів, громадян суб`єктів господарської діяльності - у розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно Примітки до вказаної статті, дія частини першої цієї статті не поширюється на правопорушення, пов`язані з перевищенням габаритних та/або вагових параметрів. Підставою для звільнення від відповідальності є наявність у суб`єкта правопорушення дозволу на проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні.

Положеннями ст. 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При винесені постанови в справі про адміністративне правопорушення інспектором не були з`ясовані ці обставини.

Відповідно до статті 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, вихованням громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

За приписами ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Як встановлено судом першої інстанції, згідно постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі, серії ЕАМ № 34744792 від 24 листопада 2020 року, винесеної начальником СРПП Ярмолинецького ВП ГУНП в Хмельницькій області Садовцем Р.Ю., 24 листопада 2020 року о 18 год. 07 хв. в смт. Ярмолинці по вул. Пушкіна, 69, ОСОБА_1 керував комбайном CLAAC із жаткою, д/з НОМЕР_1 , ширина якого становить 5,7 м без відповідного дозволу, погодженого підрозділом Національної поліції, чим порушив вимоги п. 22.5 ПДР .

В оскаржуваній постанові інспектор поліції вказав, що позивач керуючи транспортним засобом перевозив вантаж, який за шириною становить 3,70 м, чим вчинив правопорушення передбачене ч. 1 ст. 132-1 КУпАП. Тобто, в вину позивача ставиться вчинення правопорушень, пов`язаного з перевищенням габаритних параметрів вантажу.

Спеціальною нормою, яка регламентує порядок застосування технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису є ст. 40 Закону України Про національну поліцію.

Відповідно до п. 2 частини 1 ст. 40 Закону України Про національну поліцію встановлено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Водночас, колегія суддів зазначає, що притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Відповідно до пункту 16 Порядку N 879 габаритно-ваговий контроль включає документальний та/або точний контроль.

Суть порушення при здійсненні документального габаритно-вагового контролю у спірному випадку, полягає у перевищенні встановлених габаритних та вагових норм без відповідного дозволу.

З матеріалів справи встановлено, що начальником СРПП Ярмолинецького відділу поліції ГУНП в Хмельницькій області підполковником поліції Садовцем Р.Ю. було проведено документальний габаритно-ваговий контроль транспортного засобу на підставі реєстраційних документів на комбайн CLAAS LEXION із жаткою. Зокрема, перевіркою технічної характеристики було встановлено, що жатка перевищує нормативно визначені габаритні параметри, а саме ширина жатки становить 5, 7 метрів.

Відповідно до пункту 6 Порядку N 879 документальний габаритно-ваговий контроль може здійснюватися поза межами спеціалізованих пунктів.

Також слід відмітити, що позивачем не було надано жодних доказів на спростування факту перевищення габаритно-вагових параметрів транспортним засобом, який перебуває в його користуванні, технічні та технологічні характеристики якого є загальнодоступними в мережі інтернет.

Тобто, під час документального габаритно-вагового контролю транспортного засобу виявлено перевищення транспортним засобом нормативно визначених габаритних параметрів.

Відповідно до ч.1 ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ч.1 ст.75 КАС України достовірним є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи, а ч.1, 2 ст.76 КАС України передбачає, що достатнім є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування та суд вирішує питання про достатність доказів відповідно до свого внутрішнього переконання.

Однак, судом першої інстанції не враховано, що позивач під час розгляду справи визнавав свою вину у порушенні ПДР. При цьому, наданий відповідачем на підтвердження правомірності оскаржуваної постанови відеозапис, суд першої інстанції не вважав доказом вчинення позивачем адміністративного правопорушення.

Разом з тим, відповідачем доведено факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 132-1 КУпАП.

При цьому слід зазначити, що відповідно до ст. 213 КУпАП справи про адміністративні правопорушення розглядаються, зокрема, органами Національної поліції.

Згідно з ч. 3 ст. 288 КУпАП, якою визначено порядок оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення передбачено, що постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, можна оскаржити у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Аналіз наведених норм права свідчить про те, що при розгляді справ про адміністративні правопорушення, посадові особи відповідного орану діють не як самостійний суб`єкт владних повноважень, а від імені органу Національної поліції.

Отже, відповідні посадові особи не можуть виступати самостійним відповідачем у таких справах, оскільки належним відповідачем є саме відповідний орган, на який, зокрема положеннями ст. 222 КУпАП покладено функціональний обов`язок розглядати справи про адміністративні правопорушення, передбачені КУпАП.

Використання у зазначених вище нормах формулювань «від імені органів Національної поліції», вказує на те, що відповідачем у таких справах, які розглядаються судом в порядку, визначеному КАС України, є саме орган державної влади - суб`єкт владних повноважень, а не особа, яка перебуває з цим органом у трудових відносинах та від його імені здійснює розгляд справ про адміністративні правопорушення та накладає адміністративні стягнення.

Вказані висновки викладені в постановах Верховного Суду від 26.12.2019 у справі №724/716/16-а, від 17.06.2020 у справі № 127/6881/17 та від 17.09.2020 у справі № 742/2298/17.

З врахуванням положень п. 7 ч. 1 ст. 4 КАС України колегія суддів зазначає, що при розгляді справ про адміністративні правопорушення, зокрема, передбачених ч. 1 ст. 132-1 КУпАП, посадові особи відповідного орану діють не як самостійний суб`єкт владних повноважень, а від імені органу Національної поліції, а тому відповідні посадові особи не можуть виступати самостійним відповідачем у таких справах, оскільки належним відповідачем є саме відповідний орган, на який покладено функціональний обов`язок розглядати відповідні справи про адміністративні правопорушення.

Зважаючи на вищевикладене, начальник СРПП Ярмолинецького ВП ГУНП в Хмельницькій області підполковник поліції Садовець Руслан Юрійович є неналежним відповідачем у даній справі.

У силу п.2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно зі ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є:

1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

З огляду на викладені обставини справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що судом першої інстанції ухвалено рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи і є підставою для скасування рішення суду першої інстанції з прийняттям нової постанови про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області задовольнити повністю.

Рішення Городоцького районного суду Хмельницької області від 09 лютого 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до начальника СРПП Ярмолинецького ВП ГУНП в Хмельницькій області підполковника поліції Садовця Руслана Юрійовича про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення скасувати.

Прийняти нову постанову, якою в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий Смілянець Е. С.

Судді Ватаманюк Р.В. Капустинський М.М.