Справа № 380/3956/21
Суддя: Хома Олена Петрівна
Дата ухвалення: 2021-04-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа№380/3956/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 квітня 2021 року

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Хоми О.П., розглянувши у письмовому провадженні в м. Львові в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Стрийської міської ради про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ), в інтересах якого діє адвокат Ревер Сергій Васильович, звернувся до суду з позовом до Управління праці та соціального захисту населення Стрийської міської ради (далі - відповідач), в якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не перерахунку та невиплати разової щорічної допомоги до 5 травня за 2020 рік, виходячи з розміру восьми мінімальних пенсій за віком, передбаченої частиною п`ятою статті 13 Закону України «Про статус ветеранів, гарантії їх соціального захисту» (у редакції Закону від 25.12.1998), з урахуванням виплачених коштів;

- зобов`язати відповідача перерахувати та виплатити позивачу разову щорічну допомогу до 5 травня за 2020 рік, виходячи з розміру восьми мінімальних пенсій за віком, передбаченої статтею 13 Закону України «Про статус ветеранів, гарантії їх соціального захисту» (у редакції Закону від 25.12.1998), з урахуванням виплачених коштів.

Позивач в обґрунтування позовних вимог зазначив, що у 2020 році він отримав одноразову грошову допомогу до 5 травня у розмірі меншому, ніж передбачено статтею 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». На думку позивача, після прийняття Конституційним Судом України рішення від 27.02.2020 №3-р/2020, він набув право на допомогу до 5 травня в розмірі 8 мінімальних пенсій за віком, передбачену частиною п`ятою статті 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». Позивач вважає, що відповідачем порушено його право на отримання разової грошової допомоги відповідно до чинного законодавства.

Відповідачем позову не визнано з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву, суть яких полягає у такому. Виплата щорічної разової грошової допомоги до 5 травня у 2020 році здійснювалась позивачу у розмірі, визначеному постановою Кабінету Міністрів України від 19.02.2020 №112 «Деякі питання виплати у 2020 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань». Зазначив, що виплату щорічної разової грошової допомоги до 5 травня здійснює Міністерство соціальної політики шляхом перерахування коштів на зазначені цілі через Управління праці та соціального захисту населення, тобто розміри разової грошової допомоги не визначаються управлінням. Вказане, на думку відповідача, свідчить про правомірність дій управління та повноту виплати позивачу щорічної разової грошової допомоги до 5 травня. Просить відмовити у задоволенні позову повністю.

Ухвалою від 24.03.2021 відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін.

Відповідачем 02.04.2021 (вх.№3953ел) подано відзив на позовну заяву.

Суд, з`ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_1 є інвалідом війни 2 групи, що підтверджується посвідченням від 22.01.2018 серії НОМЕР_1 .

ОСОБА_1 здійснено виплату щорічної разової грошової допомоги до 05 травня за 2020 рік як інваліду війни 2 групи у розмірі 3 640 грн, що визнається відповідачем та додатково підтверджується листом Управління праці та соціального захисту населення Стрийської міської ради від 21.12.2020 №1190/01-11.

Представник позивача в грудні 2020 року звернувся до відповідача з заявою про нарахування та виплату невиплаченої суми щорічної одноразової допомоги до 05 травня в розмірі восьми мінімальних пенсій за віком, визначеним Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», із врахуванням уже виплачених сум.

Відповідач листом від 21.12.2020 №1190/01-11 відмовив у задоволенні заяви.

Відмова мотивована тим, що виплата щорічної разової грошової допомоги у 2020 році здійснювалась позивачу відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 19.02.2020 №112 «Деякі питання виплати у 2020 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань», якою встановлений чіткий розмір допомоги до 5 травня для певних категорій.

Позивач, вважаючи, що Управління праці та соціального захисту населення Стрийської міської ради не нарахувало та не виплатило йому в повному обсязі щорічну разову допомогу до 05 травня як інваліду війни 2 групи у 2020 році, звернувся до суду з даним позовом.

Суд зазначає, що дана справа є типовою та відповідає ознакам, викладеним у рішенні Верховного Суду за результатами розгляду зразкової справи № 440/2722/20 від 29.09.2020, залишеному без змін постановою Великої Палати Верховного Суду від 13.01.2021.

Верховний Суд визначив такі ознаки типових справ:

- позивачами є особи з інвалідністю внаслідок війни та мають право на отримання разової грошової допомоги до 5 травня за 2020 рік;

- позовні вимоги заявлені до органу, уповноваженого здійснювати виплату разової щорічної грошової допомоги до 5 травня (Управління соціального захисту населення за місцем проживання позивача та/або Центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області);

- спірні відносини стосуються визначення розміру разової грошової допомоги до 5 травня у 2020 році та урегульовані одними й тими самими нормами права, а саме: статтею 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», Постановою Кабінету Міністрів України від 19.02.2020 №112 «Деякі питання виплати у 2020 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань», Рішенням Конституційного Суду України від 27.02.2020 №3-р/2020 у справі №1-247/2018(3393/18);

- позивачами у даних справах заявлено аналогічні позовні вимоги (визнати протиправними дії (бездіяльність) відповідача щодо нарахування та виплати у 2020 році разової щорічної грошової допомоги до 5 травня у розмірі, визначеному Постановою Кабінету Міністрів України від 19.02.2020 №112 «Деякі питання виплати у 2020 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань» та зобов`язати відповідача нарахувати і виплатити разову щорічну грошову допомогу до 5 травня за 2020 рік у розмірі, визначеному Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»).

Відповідно до частини третьої статті 291 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) при ухваленні рішення у типовій справі, яка відповідає ознакам, викладеним у рішенні Верховного Суду за результатами розгляду зразкової справи, суд має враховувати правові висновки Верховного Суду, викладені у рішенні за результатами розгляду зразкової справи.

При вирішенні спору суд керувався таким.

Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Правовий статус ветеранів війни визначає Закон України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22.10.1993 №3551-XII (далі - Закон №3551-XII).

Відповідно до абзацу 10 статті 13 Закону №3551-XII (в редакції Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 25.12.1998 №367-XIV) щорічно до 5 травня інвалідам війни виплачується разова грошова допомога у розмірах: інвалідам I групи - десять мінімальних пенсій за віком; II групи - вісім мінімальних пенсій за віком; III групи - сім мінімальних пенсій за віком.

Згідно із статтею 17-1 Закону №3551-XII щорічну виплату разової грошової допомоги до 5 травня в розмірах, передбачених статтями 12 - 16 цього Закону, здійснюють центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення, через відділення зв`язку або через установи банків (шляхом перерахування на особовий рахунок отримувача) пенсіонерам - за місцем отримання пенсії, а особам, які не є пенсіонерами, - за місцем їх проживання чи одержання грошового утримання.

Військовослужбовцям, поліцейським, особам начальницького та рядового складу органів внутрішніх справ України, особам начальницького і рядового складу Державної кримінально-виконавчої служби України, які проходять службу (крім пенсіонерів), виплата разової грошової допомоги здійснюється шляхом перерахування коштів органами праці та соціального захисту населення на спеціальні рахунки військових частин, установ і організацій за місцем їх служби.

Особам, які тримаються в установах виконання покарань і слідчих ізоляторах (крім пенсіонерів), виплата разової грошової допомоги здійснюється шляхом перерахування коштів центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення, на спеціальні рахунки установ виконання покарань і слідчих ізоляторів.

Особи, які не отримали разової грошової допомоги до 5 травня, мають право звернутися за нею та отримати її до 30 вересня відповідного року, в якому здійснюється виплата допомоги.

Підпунктом «б» підпункту 2 пункту 20 розділу II «Внесення змін до деяких законодавчих актів України» Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 28.12.2007 № 107-VI (набрав чинності 01.01.2008) абзац 10 статті 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» викладено у такій редакції: «Щорічно до 5 травня інвалідам війни виплачується разова грошова допомога у розмірах, які визначаються Кабінетом Міністрів України в межах бюджетних призначень, встановлених законом про Державний бюджет України».

Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 № 10рп/2008 (справа щодо предмета та змісту закону про Державний бюджет України) визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), зокрема положення підпункту «б» підпункту 2 пункту 20 розділу II «Внесення змін до деяких законодавчих актів України» Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» № 107-VI від 28.12.2007.

В подальшому Законом України «Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин» від 28.12.2014 № 79-VІІІ (набрав чинності 01.01.2015) розділ VІ «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України доповнено пунктом 26, яким установлено, що норми і положення, зокрема статей 12, 13, 14, 15 та 16 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Кабінетом Міністрів України приймалися відповідні постанови щодо окремого бюджетного року: № 147 від 31.03.2015, № 141 від 02.03.2016, № 233 від 05.04.2017, № 170 від 14.03.2018, № 237 від 20.03.2019 та № 112 від 19.02.2020, якими визначалися порядок та розміри виплати разової грошової допомоги, в тому числі інвалідам війни.

Так, постановою Кабінету Міністрів України «Деякі питання виплати у 2020 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань» №112 від 19.02.2020 (набрала чинності 25.02.2020) (далі - Постанова № 112) визначено виплату разової грошової допомоги особам з інвалідністю внаслідок війни та колишнім малолітнім (яким на момент ув`язнення не виповнилося 14 років) в`язням концентраційних таборів, гетто та інших місць примусового тримання, визнаним особами з інвалідністю внаслідок загального захворювання, трудового каліцтва та з інших причин: I групи - 4120 гривень; II групи - 3640 гривень; III групи - 3160 гривень.

Рішенням Конституційного Суду України від 27.02.2020 № 3-р/2020 у справі №1-247/2018 визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним) і втрачає чинність з дня ухвалення цього Рішення, окреме положення пункту 26 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України у частині, яка передбачає, що норми і положення статей 12, 13, 14, 15 та 16 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Конституційний Суд України у пункті 2.2 мотивувальної частини вказаного Рішення, посилаючись положення свого Рішення від 22.05.2008 № 10рп/2008, дійшов висновку про те, що Бюджетним кодексом України не можна вносити зміни до інших законів України, зупиняти їх дію чи скасовувати їх, а також встановлювати інше (додаткове) законодавче регулювання відносин, відмінне від того, що є предметом спеціального регулювання іншими законами України.

Таким чином, з 27.02.2020 відновлено дію положення статті 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» в редакції Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 25.12.1998 №367-XIV, відповідно до якої разова грошова допомога до 5 травня інвалідам війни II групи виплачується у розмірі восьми мінімальних пенсій за віком.

Натомість на час виплати позивачу щорічної разової грошової допомоги до 5 травня одночасно діяли норми Закону №3551-XII (в редакції Закону №367-XIV) і Постанова №112.

Виходячи із визначених у частині четвертій статті 7 КАС України загальних засад пріоритетності законів над підзаконними актами, для визначення розміру разової грошової допомоги інвалідам війни II групи у 2020 році слід застосовувати не Постанову №112, а Закон №3551-XII (в редакції Закону №367-XIV), який має вищу юридичну силу.

Вихідним критерієм обрахунку щорічної разової грошової допомоги до 5 травня є мінімальний розмір пенсії за віком.

За визначенням, наведеним у статті 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV, мінімальна пенсія - державна соціальна гарантія, розмір якої визначається цим Законом.

Відповідно до частини першої статті 28 вказаного Закону мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 35 років, а у жінок 30 років страхового стажу встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» від 14.11.2019 № 294-IX установлено з 01.01.2020 прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність 1 638 грн.

Таким чином, розмір щорічної разової грошової допомоги інвалідам війни II групи до 5 травня у 2020 році становить 13 104 грн (1 638 грн х 8).

Саме така правова позиція викладена Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в рішенні від 29.09.2020 у зразковій справі №440/2722/20, залишеному без змін постановою Великої Палати Верховного Суду від 13.01.2021, яку відповідно до вимог частини третьої статті 291 КАС України суд враховує при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Вказане в сукупності зумовлює висновок суду про те, що позивач як інвалід війни II групи має право на виплату щорічної разової грошової допомоги до 5 травня у 2020 році у розмірі восьми мінімальних пенсій за віком.

Виплата разової грошової допомоги позивачу у розмірі, меншому ніж передбачено абзацом 10 статті 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (в редакції Закону №367-XIV), свідчить про порушення прав позивача на отримання такої допомоги у належному розмірі.

Відповідно до вимог частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач вказаного обов`язку не виконав, у матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази правомірності не виплати позивачу щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2020 рік у розмірі, визначеному статтею 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» у редакції Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 25.12.1998.

Відповідно до частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Даючи оцінку поведінці відповідача, яка зумовила звернення позивача до суду з даним позовом, суд дійшов висновку, що бездіяльність відповідача щодо не перерахунку та невиплати разової щорічної допомоги до 5 травня за 2020 рік, виходячи з розміру восьми мінімальних пенсій за віком, передбаченої частиною п`ятою статті 13 Закону України «Про статус ветеранів, гарантії їх соціального захисту» (у редакції Закону від 25.12.1998), з урахуванням виплачених коштів не відповідає визначеним частиною другою статті 2 КАС України критеріям поведінки відповідача у спірних правовідносинах та порушує право позивача отримання грошової допомоги до 5 травня за 2020 рік у розмірі восьми мінімальних пенсій за віком, тому таку бездіяльність слід визнати протиправною, задовольнивши першу позовну вимогу.

Позовні вимоги в частині зобов`язання відповідача перерахувати та виплатити позивачу разову щорічну допомогу до 5 травня за 2020 рік, виходячи з розміру восьми мінімальних пенсій за віком, передбаченої частиною п`ятою статті 13 Закону України «Про статус ветеранів, гарантії їх соціального захисту» (у редакції Закону від 25.12.1998), з урахуванням виплачених коштів, є похідними від першої позовної вимоги, тому також підлягають до задоволення.

Ураховуючи викладене в сукупності та рішення Верховного Суду від 29.09.2020 за результатами розгляду зразкової справи № 440/2722/20, суд дійшов висновку про задоволення другої позовної вимоги шляхом зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити ОСОБА_1 недоплачену грошову допомогу до 5 травня за 2020 рік як інваліду війни 2 групи у розмірі восьми мінімальних пенсій за віком, з урахуванням попередньо виплаченої суми допомоги.

Щодо строку звернення позивача до суду з даною позовною заявою, суд зазначає таке.

Відповідно до абзацу 4 статті 17-1 Закону №3551-XII особи, які не отримали разової грошової допомоги до 5 травня, мають право звернутися за нею та отримати її до 30 вересня відповідного року, в якому здійснюється виплата допомоги.

Отже, 30 вересня 2020 року встановлений законом кінцевий строк, до якого могла бути здійснена виплата вказаної допомоги і до якого позивач міг очікувати на отримання більшої суми, ніж була йому нарахована. Тому перебіг строку звернення позивача до суду з даним позовом слід обраховувати з 30 вересня 2020 року.

Саме до такого висновку щодо початку перебігу строку звернення до суду з позовом у аналогічних правовідносинах дійшов Верховний Суд у справі №607/7919/17, виклавши його у своїй постанові від 06.02.2018, який враховано судом при розгляді даної справи.

Оцінюючи зібрані у справі докази в сукупності та мотиви суду щодо кожної з позовних вимог, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити повністю.

Позивач просить вирішити питання про стягнення з відповідача понесені ним судові витрати.

При вирішенні цього питання, суд враховує таке.

Відповідно до пункту 1 частини третьої статті 132 КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з частинами першою-третьою статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до частини четвертої статті 134 КАС України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно з частинами п`ятою, шостою статті 134 КАС України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до частини сьомої статті 134 КАС України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Отже, від учасника справи вимагається надання доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Відповідно до частини дев`ятої статті 139 КАС України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Професійна правова допомога Замостянику Б.С. надавалася Адвокатським об`єднанням «Мицик і Партнери» (адвокат Ревер С.В., свідоцтво про зайняття адвокатською діяльністю від 21.02.2018 серія ЛВ №000876) на підставі договору про надання правової допомоги від 26.11.2020 №723, який наявний у матеріалах справи.

Вид наданих ОСОБА_1 послуг професійної правової допомоги, їх тривалість та вартість підтверджується актом виконаних робіт від 18.03.2021.

Згідно з вказаним актом ОСОБА_1 надано наступні послуги: надання консультацій та узгодження правової позиції (тривалість 0,5 год.); оформлення заяви в інтересах клієнта до Управління праці та соціального захисту населення Стрийської міської ради (тривалість 0,5 год.); складання позовної заяви (тривалість 0,5 год.).

Розрахунок здійснено у відповідності до розміру погодинної ставки за надані послуги, що становить вартість 1 години - 1 000 грн.

Оплата послуг за правову допомогу згідно з договором про надання правничої допомоги від 26.11.2020 №723 здійснена в розмірі 1 500 грн, що підтверджується меморіальним ордером від 18.03.2021 №@2PL164294 на суму 1 500 грн.

Відповідачем не подано заперечення щодо стягнення витрат на правову допомогу.

Суд, у свою чергу, зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат (у даному випадку, за наявності заперечень учасника справи), що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Додані до матеріалів справи документів підтверджують надання адвокатом Ревером С.В. професійної правової допомоги ОСОБА_1 на підставі договору про надання правової допомоги, а акт виконаних робіт підтверджує понесення позивачем витрат на правову допомогу.

Судом встановлено, що понесені ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу пов`язані із юридичним супроводом справи №380/3956/21, підтверджені належними та допустимими доказами та є співмірними з предметом позову.

Враховуючи вищенаведене в сукупності та висновок суду про повне задоволення позову, суд вважає за можливе стягнути з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань в користь позивача витрати на правову допомогу в сумі 1 500 грн.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору відповідно до пункту 9 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» і такий фактично не сплачувався, відсутні підстави для вирішення питання про відшкодування судового збору.

Керуючись ст.ст.6-10, 14, 72-77, 90, 132, 159, 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Управління праці та соціального захисту населення Стрийської міської ради (вул. Незалежності, буд. 3, м. Стрий, Львівська область, 82400, ) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії, - задовольнити повністю.

Визнати протиправною бездіяльність Управління праці та соціального захисту населення Стрийської міської ради (вул. Незалежності, буд. 3, м. Стрий, Львівська область, 82400, ) щодо не перерахунку та невиплати ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) разової щорічної допомоги до 5 травня за 2020 рік, виходячи з розміру восьми мінімальних пенсій за віком, передбаченої частиною п`ятою статті 13 Закону України «Про статус ветеранів, гарантії їх соціального захисту» (у редакції Закону від 25.12.1998), з урахуванням виплачених коштів.

Зобов`язати Управління праці та соціального захисту населення Стрийської міської ради (вул. Незалежності, буд. 3, м. Стрий, Львівська область, 82400, ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) недоплачену грошову допомогу до 5 травня за 2020 рік як інваліду війни 2 групи у розмірі восьми мінімальних пенсій за віком, з урахуванням попередньо виплаченої суми допомоги.

Стягнути з Управління праці та соціального захисту населення Стрийської міської ради (вул. Незалежності, буд. 3, м. Стрий, Львівська область, 82400, ) за рахунок бюджетних асигнувань в користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) 1 500 (одна тисяча п`ятсот) грн судових витрат у вигляді витрат на правову допомогу.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.П. Хома