Справа № 469/118/21
Суддя: Тавлуй В. В.
Дата ухвалення: 2021-04-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

15.04.2021 Справа № 469/118/21
2-а/469/7/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 квітня 2021 року смт.Березанка

Березанський районний суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді - Тавлуя В.В.,

за участю секретаря судового засідання - Рогозевич С.О.,

позивач ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт.Березанка справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції національної поліції України, Управління патрульної поліції в Херсонській області Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови у справі про притягнення до адміністративної відповідальності, закриття провадження у справі, -

в с т а н о в и в:

Позивач 12 лютого 2021 року звернувся до Березанського районного суду Миколаївської області з позовом до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, у якому просив:

- скасувати Постанову серії ЕАН №3738161 від 01.02.2021 року у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.132-1 КУпАП, винесену інспектором 1 батальйону 3 роти Управління патрульної поліції в Херсонській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України лейтенантом поліції Ждановим С.О. відносно ОСОБА_1 про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510 грн., а провадження у справі закрити, у зв`язку з відсутністю в діях складу адміністративного проавпорушення, передбаченого ч.1 ст.132-1 КУпАП.

Заявлені вимоги обґрунтував тим, що Постановою серії ЕАН №3738161 від 01.02.2021 року інспектор 1 батальйону 3 роти Управління патрульної поліції в Херсонській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України лейтенант поліції ОСОБА_2 притягнув його до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у розмірі 510 грн. за ч.1 ст.132-1 КУпАП за те, що він 01.02.21 року о 19 год. 22 хв. на 203 км. автомобільної дороги М14, перевозив вантаж на транспортному засобі, фактична маса якого за документами перевищує максимально допустиму вагу навантаження, чим порушив п.22.5 ПДР «Порушення ПДР по перевезенню небезпечних вантажів, правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами».

Фактично в той час він керував вантажним автомобілем MAN моделі TGX 18.440 реєстраційний номер НОМЕР_1 з напівпричепом марки SCHMITZ SKI 24, реєстраційний номер НОМЕР_2 , рухався об`їзною дорогою навколо м.Херсон і перевозив озиму пшеницю насипом з с.Велика Білозерка до м.Чорноморськ, коли був зупинений для габаритно-вагового контролю автомобіля.

За результатами вагового контролю було зафіксовано перевищення вагових параметрів навантаження на задні строєні осі напівпричепу. При цьому повна маса транспорту з вантажем склала 38,45 тонн, що не перевищує нормативно допустиму 40 тонн. Тобто під час руху вантаж, який є подільним, змістився в задню частину причепу, що призвело до нерівномірного навантаження на осі (на задні осі навантаження збільшилося, а на передні стало значно меншим допустимого).

За результатами зважування йому було надано квитанцію Херсонського облавтодору №135223, а також складена оскаржувана постанова.

Позивач не погоджується з вказаним рішенням інспектора патрульної поліції та просить зазначену постанову скасувати, оскільки пряма норма ч.1 ст.132-1 КУпАП, що зазначена у примітці до цієї статті визначає, що дія частини першої цієї статті не поширюється на правопорушення, пов`язані з перевищенням габаритних та/або вагових параметрів.

Крім того, інспектором зазначено в постанові доказ, на підставі якого він зробив висновки щодо порушення позивачем правил перевезення вантажів, а саме, зазначена вище квитанція облавтодору. Вказана у цій квитанції маса транспортного засобу складає 38450 кг., що не перевищує максимально допустиму в 40000 кг (п.22.5 ПДР), а в оскаржуваній постанові безпідставно зазначено, що фактична маса транспортного засобу перевищує максимально допустиму вагу. Про перевищенні навантаження на вісь у даній постанові не зазначено, а доказ, на підставі якого інспектор патрульної поліції зробив висновки щодо порушення позивачем правил перевезення вантажів, не підтверджує його висновку.

Посилаючись на наведені обставини позивач просить задовольнити його позовні вимоги.

Ухвалою Березанського районного суду Миколаївської області від 17.02.2021 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, залучено до участі у справі другого відповідача Управління патрульної поліції в Херсонській області Департаменту патрульної поліції та призначено судове засідання для розгляду справи по суті (а.с.10).

Відповідно до вимог ст.261 КАС України відповідачу було встановлено строк на подачу відзиву та пояснень на позовну заяву з дня отримання ухвали суду.

Представники відповідачів у судове засідання 16.03.2021 року не з`явилися, відзиву на позов до суду не направили.

17.03.2021 року від відповідача Управління патрульної поліції в Херсонській області Департаменту патрульної поліції надійшов відзив на адміністративний позов, відповідно до якого відповідач позовні вимоги не визнав, посилаючись на те, що оскаржувана постанова винесена з дотриманням вимог чинного законодавства та уповноваженою на те особою за фактом перевантаження Позивачем вантажного автомобіля на строєну ось, оскільки відповідно до квитанції №135223 від 01.02.2021 року позивач керував вантажним автомобілем MAN моделі TGX 18.440 реєстраційний номер НОМЕР_1 з напівпричепом марки SCHMITZ SKI 24, реєстраційний номер НОМЕР_2 , осьові навантаження якого у кілограмах складали: «Ось-1 6250», «Ось-2 8000», «Ось-3 8200», «Ось-4 8100», «Ось-5 7900». Маса навантаження на строєну ось склала 24200 кг. («Ось-3 8200» + «Ось-4 8100» + «Ось-5 7900»), що перевищує допустимі Правилами дорожнього руху норми навантаження на строєну ось, якими встановлено нормативно допустиме навантаження 22 тони. Позивач здійснював перевезення без дозволу Національної поліції (а.с.19).

У зв`язку з цим вважає, що підстави для задоволення позову та скасування постанови про адміністративне правопорушення відсутні, і просить відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 у повному обсязі.

Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи та наявні у ній докази, оцінивши їх, суд дійшов до висновків, що позов підлягає задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до товарно-транспортної накладної транспортний засіб автомобіль MAN моделі TGX 18.440 реєстраційний номер НОМЕР_1 з напівпричепом марки SCHMITZ SKI 24, реєстраційний номер НОМЕР_2 , перевізником є ТОВ «Югєвротрак». Навантаження транспортного засобу (маса брутто) - 39740 кг (а.с.7).

Згідно наявної у матеріалах справи квитанції №135223 від 01.02.2021 року навантаження зазначеного транспортного засобу у кілограмах складає: «Ось-1 6250», «Ось-2 8000», «Ось-3 8200», «Ось-4 8100», «Ось-5 7900» (а.с.6).

Згідно з копією постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАН №3738161 від 01.02.2021 року ОСОБА_1 визнано винним у тому, що він 01.02.21 року о 19 год. 22 хв. на 203 км. автомобільної дороги М14, перевозив вантаж на транспортному засобі, фактична маса якого за документами перевищує максимально допустиму вагу навантаження, чим порушив п.22.5 ПДР «Порушення ПДР по перевезенню небезпечних вантажів, правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами» та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.132-1 КУпАП. Вказаною постановою на ОСОБА_1 накладено стягнення за ч.1 ст.132-1 КУпАП у виді штрафу в розмірі 510 гривень (а.с.5).

Стаття 9 КУпАП визначає адміністративне правопорушення (проступок) як протиправну, винну (умисну або необережну) дію чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Інспектором патрульної поліції ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.132-1 КУпАП.

Відповідно до ч.1 ст.132-1 КУпАП порушення правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів, правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами тягне за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб, відповідальних за технічний стан, обладнання, експлуатацію транспортних засобів, уповноважених з питань безпеки перевезення небезпечних вантажів, громадян - суб`єктів господарської діяльності - у розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України встановлюється Правилами дорожнього руху, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1306.

Згідно примітки до даної статті дія частини першої цієї статті не поширюється на правопорушення, пов`язані з перевищенням габаритних та/або вагових параметрів.

Пунктом 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою КМУ від 10.10.2001 № 1306, про порушення якого вказано інспектором у оскаржуваній постанові, встановлено, що за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

Рух транспортних засобів та їх составів з навантаженням на одиночну вісь понад 11 т, здвоєні осі - понад 16 т, строєні осі - понад 22 т або фактичною масою понад 40 т (для контейнеровозів - навантаження на одиночну вісь - понад 11 т, здвоєні осі - понад 18 т, строєні осі - понад 24 т або фактичною масою понад 44 т, а на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - понад 46 т) у разі перевезення подільних вантажів автомобільними дорогами забороняється.

Забороняється рух транспортних засобів з навантаженням на вісь понад 7 т або фактичною масою понад 24 т автомобільними дорогами загального користування місцевого значення.

Відповідно до ч.1 ст.132-1 КУпАП адміністративним правопорушенням є порушення правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів, правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами.

Однак, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань здійснення габаритно-вагового контролю» від 11 вересня 2019 року № 54-IX, який набрав чинності 25.09.2019 року, статтю 132-1 КУпАП доповнено частиною другою та приміткою.

Так, частина друга статті 132-1 КУпАП, передбачає відповідальність за порушення правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами.

Відповідно до примітки до ст.132-1 КУпАП, дія частини першої цієї статті не поширюється на правопорушення, пов`язані з перевищенням габаритних та/або вагових параметрів. Суб`єктом правопорушення, передбаченого частиною другою цієї статті, є відповідальна особа, зазначена у частині першій статті 14-3 цього Кодексу, або особа, яка ввезла транспортний засіб на територію України.

Підставою для звільнення від відповідальності є наявність у суб`єкта правопорушення дозволу на проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.

Нормами ст.280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) під час розгляду справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з частиною першої статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Статтею 72 КАС України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно приписів частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Разом з цим, згідно із ч.ч.1, 4 ст.73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Судом встановлено, що фактичні обставини справи, викладені в оскаржуваній постанові, не знайшли свого відображення у належній юридичній кваліфікації правопорушення.

В оскаржуваній постанові інспектор патрульної поліції зазначив, що ОСОБА_1 перевозив вантаж на транспортному засобі, фактична маса якого за документами перевищує максимально допустиму вагу навантаження, чим порушив п.22.5 ПДР, та вчинив правопорушення передбачені ч.1 ст.132-1 КУпАП.

Тобто, в вину позивачу ставиться вчинення правопорушень, пов`язаних з перевищенням габаритних та великовагових параметрів транспортного засобу.

Однак, відповідно до Примітки до ст.132-1 КУпАП, в редакції станом на 29.02.2020 року, тобто на дату винесення постанови, дія частини першої цієї статті не поширювалась на правопорушення, пов`язані з перевищенням габаритних та/або вагових параметрів.

Адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті пов`язані з перевищенням габаритних параметрів передбачено частиною другою статті 132-1 цього Кодексу, і несе її відповідальна особа - фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу - належний користувач транспортного засобу, а якщо в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань відсутні на момент запиту відомості про керівника юридичної особи, за якою зареєстрований транспортний засіб, - особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи (ч.1 ст.14-3 КУпАП).

Відтак, відповідачем не доведено, всупереч вищевказаним вимогам законодавства, правомірності винесених інспекторами поліції постанов.

Відповідно до статей 1 та 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Суд враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

З огляду на такий підхід Європейського суду з прав людини до оцінки аргументів сторін, суд вважає, що ключові аргументи, необхідні та достатні для ухвалення даного рішення, отримали достатню оцінку.

Відповідно до п.3 ч.3 ст.286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд, як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Враховуючи викладене та приймаючи до уваги, що за змістом оскаржуваної постанови інспектором патрульної поліції ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.132-1 КУпАП за перевезення вантажу на транспортному засобі, фактична маса якого за документами перевищує максимально допустиму вагу навантаження, що прямо суперечить положенням примітки до ч.1 ст.132-1 КУпАП, якою зазначено, що дія частини першої цієї статті не поширюється на правопорушення, пов`язані з перевищенням габаритних та/або вагових параметрів, суд вважає, що за вказаних обставин позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.132-1 КУпАП безпідставно.

У зв`язку з цим, суд також не приймає до уваги доводи відповідача Управління патрульної поліції в Херсонській області Департаменту патрульної поліції, в обґрунтування заперечень проти позову, викладені у відзиві на адміністративний позов (а.с.19-23), щодо того, що позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.132-1 КУпАП за фактом перевантаження Позивачем вантажного автомобіля на строєну ось відповідно до квитанції №135223 від 01.02.2021 року (а.с.6, 19), оскільки такі доводи також суперечать положенням примітки до ч.1 ст.132-1 КУпАП.

Таким чином, суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню, як неправомірна.

Разом з тим, вирішуючи питання про можливість задоволення позовної вимоги в частині закриття провадження у адміністративній справі за ч.1 ст.132-1 КУпАП суд виходить з наступного.

Так, за висновком Верховного Суду, викладеним у Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 01 березня 2021 року у справі №490/843/15-а (адміністративне провадження №К/9901/45370/18) системний аналіз норм КУпАП та КАС України (у вказаній вище редакції) щодо компетенції судів у справах про адміністративні правопорушення дозволяє Суду Касаційної інстанції дійти висновку, що право закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення належить лише органу, який розглядає таку справу або ж суду, у передбачених статті 221 КУпАП випадках, та не відноситься до компетенції адміністративного суду, який перевіряє законність винесення суб`єктом владних повноважень постанови про притягнення до адміністративної відповідальності.

Відповідно до викладеного суд вважає, що позовної вимоги в частині закриття провадження у адміністративній справі за ч.1 ст.132-1 КУпАП задоволенню не підлягають, у зв`язку з чим адміністративний позов ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань на користь позивача необхідно стягнути судовий збір в розмірі 454,00 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.2, 19-20, 25, 241-246, 286 КАС України,

у х в а л и в:

Позов задовольнити частково.

Скасувати Постанову серії ЕАН №3738161 від 01.02.2021 року у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.132-1 КУпАП, винесену інспектором 1 батальйону 3 роти Управління патрульної поліції в Херсонській області Департаменту патрульної поліції національної поліції України лейтенантом поліції Ждановим С.О. відносно ОСОБА_1 про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510 грн.

У задоволенні інших вимог відмовити.

Стягнути з Управління патрульної поліції в Херсонській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, місцезнаходження: проспект Адмірала Сенявіна, 128, м.Херсон, Херсонська область, 73034, за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 , понесені ним судові витрати на сплату судового збору в сумі 454,00 грн.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом десяти днів з дня його проголошення до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: