Справа № 120/937/21-а
Суддя: Богоніс Михайло Богданович
Дата ухвалення: 2021-04-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

13 квітня 2021 р. Справа № 120/937/21-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі судді Богоноса М.Б., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії

УСТАНОВИВ

У Вінницький окружний адміністративний суд надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі - позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (далі - відповідач). У позовній заяві позивач просить:

- визнати протиправним рішення відповідача від 13.11.2020 № 42 про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

- зобов`язати відповідача призначити і виплачувати пенсію з 05.11.2020 згідно п. «з» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначив, що 05.11.2020 звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах згідно п. «з» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Рішенням відповідача від 13.11.2020 № 42 йому відмовлено у призначенні пенсії, у зв`язку із відсутністю необхідного пільгового стажу.

Рішення відповідача від 13.11.2020 № 42 про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах позивач вважає протиправним. Тому, з метою захисту свої прав та законних інтересів, звернувся з цим адміністративним позовом до суду.

Ухвалою від 11.02.2021 позовну заяву залишено без руху із встановленням строку для усунення вказаних в ухвалі недоліків позовної заяви.

12.02.2021 на адресу суду надійшла заява позивача про усунення, вказаних в ухвалі від 11.02.2021 недоліків.

Ухвалою від 17.02.2021 відкрито провадження у справі та вирішено її розглядати в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Крім, того відповідачеві встановлено 15 - ти денний строк з дня вручення копії ухвали для подання відзиву на позовну заяву.

Також ухвалою від 17.02.2021 витребувано за ініціативою суду у відповідача оригінал або належним чином засвідчені копії матеріалів пенсійної справи ОСОБА_1

30.03.2021 та 05.04.2021 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач просить відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог. Також відповідачем надано належним чином засвідчені копії матеріалів пенсійної справи ОСОБА_1 .

Обґрунтовуючи відзиві відповідач зазначає, що відповідно до ч. 1 та 2 ст. 114 Закону від 09.07.2003 № 1058 право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які повний робочий день працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком № 1 та інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті.

Згідно п. 2.2 ст. 114 Закону від 09.07.2003 № 1058 пенсія за віком на пільгових умовах призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2.

Відповідач зіслався на те, що при призначенні цього виду пенсії обов`язковою умовою є підтвердження спеціального стажу уточнюючими довідками, відповідного зразка, підприємств або організацій про пільговий характер роботи, у якій має бути зазначено: період роботи, що зараховується до спеціального стажу; професію або посаду, характер виконуваної роботи, розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їхні номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи на підставі яких видано зазначену довідку.

Орган Пенсійного фонду України зазначив, що рішенням від 24.09.2020 № 42 позивачу вже було відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2, з огляду на відсутність необхідного стажу роботи зі шкідливими умовами праці.

Приймаючи вказане рішення відповідач зазначає, що позивачем було надано трудову книжку серії НОМЕР_1 від 28.09.1983, однак у зв`язку із нечіткістю відтиску печатки підприємства на титульній сторінці вказаний документ до уваги не брався.

На підтвердження пільгового стажу роботи позивачем було надано додаткові документи.

За результатом повторного розгляду питання про призначення позивачу пенсії на пільгових умовах відповідач зазначив, що до пільгового стажу позивача було зараховано періоди роботи з 19.06.1990 по 05.02.1991, з 13.02.1991 по 21.08.1992, з 23.06.2004 по 29.10.2005 та з 01.01.2006 по 01.07.2006, що в загальному становить 3 роки 6 місяців 6 днів, що є недостатнім для призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Разом з тим, на думку Головного управління, відсутні підстави для зарахування решти періодів до пільгового стажу, оскільки позивачем не надано наказів та додатків до наказів про результати атестації робочих місць; довідок про режим роботи підприємств.

Відповідач зазначив, що з метою достовірності видачі ПАТ «Сабарівський кар`єр» та ВАТ «Гніванський кар`єр» уточнюючих довідок № 11 від 04.07.2020 та від 27.07.2020 № 5-08 було проведено зустрічні перевірки, за результатами яких підтверджено пільговий стаж роботи за Списком № 2 в загальному обчисленні 6 років 11 місяців 3 дні, що є недостатнім для призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2, а тому 13.11.2020 Головним управлінням Пенсійного фонду України було прийнято рішення № 42 про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах.

З огляду на викладене відповідач вважає, що рішення від 13.11.2020 № 42 прийняте правомірно, а тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог про його скасування.

Дата ухвалення рішення обумовлена, в тому числі, перебуванням судді у справі в період з 22.03.2021 по 05.04.2021 в щорічній відпустці на підставі Наказу від 04.03.2021 № 035-в/к.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, оцінивши надані сторонами докази, суд встановив наступне.

17.09.2020 позивач вперше звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах згідно Списку № 2. До заяви були надані документи, які підтверджують наявність трудового стажу для призначення пенсії (а.с.83).

Рішенням відповідача від 24.09.2020 № 42 позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком.

Приймаючи вказане рішення відповідач зазначає, що позивачем було надано трудову книжку серії НОМЕР_1 від 28.09.1983, однак у зв`язку із нечіткістю відтиску печатки підприємства на титульній сторінці, вказаний документ до уваги не брався.

На підтвердження пільгового стажу роботи позивачем було надано:

- уточнюючу довідку про пільговий характер роботи № 18 від 04.09.2020, видану ПАТ «Стрижавський кар`єр», згідно якої позивач в період з 19.06.1990 по 05.02.1991 працював протягом повного робочого дня зі шкідливими умовами праці за професією машиніста екскаватора в гірничому цеху Стрижавського кар`єру, з посиланням на підрозділ 1.1 Списку № 2, затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР № 1173 від 22.08.1956;

- уточнюючу довідку про пільговий характер роботи № 11 від 04.09.2020, видану ПАТ «Сабарівський кар`єр», згідно якої позивач в період з 13.02.1991 по 30.06.2001 протягом повного робочого дня працював зі шкідливими умовами праці за професією машиніста екскаватора гірничого цеху, з посиланням на підрозділ 1.1 Списку №2, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 162 від 11.03.1994.

- уточнюючу довідку № 6 від 04.09.2020, виданої ПАТ «Сабарівський кар`єр», згідно якої в період з 12.02.1991 по 27.06.2001 підприємство працювало неритмічно;

- наказ по підприємству № 6А від 20.02.1997 про результати атестації робочих місць;

- уточнюючу довідку про пільговий характер роботи № 5-08 від 27.07.2020, видану ВАТ «Гніванський кар`єр», згідно якої позивач в період з 02.07.2001 по 01.07.2006 протягом повного робочого дня працював зі шкідливими умовами праці за професією машиніста екскаватора Сабарівської дільниці, з посиланням на підрозділ 1.1 Списку № 2, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 36 від 16.01.2003;

- наказ по підприємству № 96 від 23.06.2004, згідно якого підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення для машиністів екскаватора Сабарівської дільниці.

Проаналізувавши подані позивачем документи, відповідач дійшов висновку про наявність підстав для зарахування до пільгового стажу позивача періодів його роботи з 19.06.1990 по 05.02.1991, з 13.02.1991 по 21.08.1992, з 23.06.2004 по 29.10.2005 та з 01.01.2006 по 01.07.2006, що в загальному становить 3 роки 6 місяців 6 днів, що є недостатнім для призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Разом з тим територіальний орган Пенсійного фонду України дійшов висновку про відсутність підстав для зарахування решти періодів роботи до пільгового стажу, оскільки заявником не надано наказів та додатків до наказів про результати атестації робочих місць; довідок про режим роботи підприємств (а.с.126-127).

Вказане рішення позивачем не оскаржувалося.

Однак з метою призначення пенсії за віком на пільгових умовах, позивач 05.11.2020 повторно звернувся до відповідача із заявою та додатковими документами, що підтверджують пільговий стаж його роботи (а.с.128).

Рішенням відповідача від 13.11.2020 № 42 позивачу повторно відмовлено у призначенні пенсії за віком.

Приймаючи вказане рішення відповідач зазначив, що рішенням від 24.09.2020 позивачу вже було відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, оскільки позивачем не надано наказів та додатків до наказів про результати атестації робочих місць; довідок про режим роботи підприємств.

Крім того відповідач зазначив, що з метою достовірності видачі ПАТ «Сабарівський кар`єр» та ВАТ «Гніванський кар`єр» уточнюючих довідок № 11 від 04.07.2020 та від 27.07.2020 № 5-08 було проведено зустрічні перевірки, за результатами яких підтверджено пільговий стаж роботи за Списком № 2 в загальному обчисленні 6 років 11 місяців 3 дні, що є недостатнім для призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2. Крім того відповідачем підтверджено страховий стаж позивача який становить 39 років 1 місяць 9 днів.

Також зазначено, що в разі надання позивачем наказів та додатків до наказів про результати атестації робочих місць, пільговий стаж буде перераховано, а рішення переглянуто (а.с.130-132).

Не погоджуючись із рішенням відповідача від 13.11.2020 № 42, позивач звернулася до суду з цим позовом.

Визначаючись стосовно позовних вимог, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За приписами п. 6 ч. 1 ст. 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

У спірних правовідносинах із 01.01.2004 таким законом є Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-ІV, який був прийнятий на зміну положенням Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-XII.

Статтею 8 Закону від 09.07.2003 № 1058-IV передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Відповідно до ст. 24 Закону від 09.07.2003 № 1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Законом України від 03.10.2017 № 2148-VII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» внесено зміни до Закону від 09.07.2003 № 1058-IV та доповнено його розділом XIV-1 «Пенсійне забезпечення окремих категорій громадян».

Відповідно до ч. 1 ст. 114 Закону від 09.07.2003 № 1058-IV право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону від 09.07.2003 № 1058-IV на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Також Законом України від 03.10.2017 року № 2148-VII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» внесено зміни у п. 2 розділу XV «Прикінцеві положення» та викладено їх в такій редакції:

"Пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, які відповідно до цього Закону мають право на пенсію на пільгових умовах, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону".

З аналізу наведених норм вбачається, що у зв`язку із зверненням позивача щодо призначення пенсії за віком на пільгових умовах Пенсійний фонд зобов`язаний перевірити:

- чи відноситься та чи підтверджується пільговий стаж позивача на посаді, яка визначена Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, який затверджений Кабінетом Міністрів України;

- чи підтверджується зайнятість позивача повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України.

Щодо віднесення посади позивача "машиніст екскаватора" до Списку № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, який затверджений Кабінетом Міністрів України, суд зазначає наступне.

Згідно вимог ст. 62 Закону від 05.11.91 № 1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Як вбачається з копії трудової книжки позивача серії НОМЕР_1 , ОСОБА_1 з 25.07.1983 по цей час працює машиністом екскаватора (а.с.84-87).

Суд зазначає, що вказана посада "машиніст екскаватора" віднесена до Списку № 2 згідно Списків виробництв, робіт, професій, посад та показників із шкідливими та тяжкими умовами праці, зайнятість в яких надає право на пенсію на пільгових умовах, затверджених Постановою Ради Міністрів СРСР № 1173 від 22.08.1956, Постановою Кабінету Міністрів СРСР від 26.01.1991 № 10, Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 № 162, Постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 № 36 та Постановою Кабінету Міністрів України від 24.06.2016 № 461.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що посада позивача "машиніст екскаватора" дає позивачу право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Крім того уточнюючими довідками ПАТ «Стрижавський кар`єр» від 04.09.2020 № 18, ПАТ «Сабарівський кар`єр» від 04.09.2020№ 11 та ВАТ «Гніванський кар`єр» від 27.07.20202 № 5-08 підтверджено повний робочий день на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком № 2.

Разом з тим, відмовляючи у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, відповідач у рішенні від 13.11.2020 № 42 зіслався на те, що позивачем не надано наказів та додатків до наказів про результати атестації робочих місць.

Тобто, підставою для відмови у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах є ненадання позивачем наказів та додатків до наказів про результати атестації робочих місць.

Щодо посилань відповідача в рішенні від 13.11.2020 № 42 на необхідність надання наказів та додатків до наказів про результати атестації робочих місць, як умови реалізації права на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, суд зазначає наступне.

19.02.2020 Великою Палатою Верховного Суду прийнято постанову у справі № 520/15025/16-а, в які зазначено, що з метою дотримання завдань адміністративного судочинства та забезпечення конституційних гарантій осіб на пенсійне забезпечення Велика Палата Верховного Суду вважає за необхідне відступити від висновків Верховного Суду України, викладених у постановах від 10.09.2013 у справі № 21-183а13, від 25.11.2014 у справі № 21-519а14, від 10 й 17 березня 2015 року у справах № 21-51а15, та № 21-585а14, від 14.04.2015 у справі № 21-383а14, від 02.12.2015 у справі № 21-1329а15, від 10.02.2016 у справі № 21-5432а15 та від 12.04.2016 у справі № 21-6501а15, щодо відсутності підстав для призначення пенсії на пільгових умовах з огляду на відсутність результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці.

Приймаючи зазначену вище постанову у справі № 520/15025/16-а, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що роботодавець, який використовує найману оплачувану працю, зобов`язаний створювати безпечні та здорові умови праці, а за неможливості цього - поінформувати працівника під розписку про такі умови праці, а саме про наявність на робочому місці, де він буде працювати, небезпечних і шкідливих виробничих факторів, які ще не усунуто, та можливі наслідки їх впливу на здоров`я. Окрім того, роботодавець зобов`язаний поінформувати працівника про пільги і компенсації за роботу в таких умовах відповідно до чинного законодавства і колективного договору, в тому числі право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років.

Атестація робочого місця є важливим запобіжником порушень у забезпеченні належних умов праці на підприємствах, в організаціях та установах.

Отже, особи, які зайняті на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2, але з вини власника на таких підприємствах не було проведено атестацію робочого місця, мають право на зарахування стажу роботи на таких посадах до спеціального стажу, необхідного для призначення пенсії за віком на пільгових умовах Списком № 2, відповідно до пункту "б" статті 13 Закону № 1788-XII.

При цьому на працівника, зайнятого на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, не можна покладати відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць за умовами праці. Непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємств або уповноваженим ним органом не може позбавляти громадян їх конституційного права на соціальний захист, у тому числі щодо надання пенсій за віком на пільгових умовах. Контроль за додержанням підприємствами правил проведення атестації робочих місць за умовами праці покладається на відповідні повноважні державні контролюючі органи, зокрема Держпраці.

Отже, із урахуванням висновку Великої Палати Верховного Суду у справі № 520/15025/16-а суд зазначає, що непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць покладається на власника підприємства, а не працівника. При цьому контролюючу функцію у відносинах щодо проведення атестації робочих місць на підприємстві виконує держава в особі відповідних контролюючих органів, а не працівник.

Згідно з ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі та застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

За таких обставин та враховуючи зазначені вище правові висновки Великої Палати Верховного Суду, суд вважає, що не надання позивачем документів про проведення атестації робочого місця не може бути підставою для відмови у зарахуванні до пільгового стажу відповідних періодів роботи позивача та, як наслідок, відмови у призначення йому пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2.

З огляду на викладене суд дійшов висновку, що позивач підтвердив своє право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 114 Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV., оскільки станом на 05.11.2020 стаж позивача на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2 з необхідних 12 років 6 місяців становить більше 20 років.

Враховуючи встановлені обставини та надану їм правову оцінку, суд дійшов висновку про протиправність оскаржуваного рішення відповідача від 13.11.2020 № 42, про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2, згідно п. 2 ч. 2 ст. 114 Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV. Як наслідок це рішення підлягає скасуванню.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 2 ст. 245 КАС України у разі скасування нормативно-правового або індивідуального акта, суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

При обранні способу відновлення порушеного права позивача суд виходить з принципу верховенства права щодо гарантування цього права ст. 1 Протоколу № 1 до Європейської Конвенції з прав людини, як складової частини змісту і спрямованості діяльності держави, та виходячи з принципу ефективності такого захисту, що обумовлює безпосереднє поновлення судовим рішенням прав особи, що звернулась за судовим захистом без необхідності додаткових її звернень та виконання будь-яких інших умов для цього.

Враховуючи вищевикладене, а також беручи до уваги наявність необхідного стажу, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, суд доходить висновку, що ОСОБА_1 має право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2, згідно п. 2 ч. 2 ст. 114 Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV, починаючи з 05.11.2020.

При цьому суд вважає помилковим аргументи позивача про наявність підстав для зобов`язання відповідача призначити йому пенсію керуючись ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", оскільки на момент звернення його із заявою про призначення пенсії спірні правовідносини врегульовувалися статтею 114 Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, суд дійшов висновку, що за наведених у позовній заяві мотивів і підстав позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, сплачений при зверненні до суду судовий збір в розмірі 908,00 грн., належить стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області.

Керуючись ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України від 13.11.2020 № 42 про відмову у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України призначити та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2, згідно п. 2 ч. 2 ст. 114 Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV, починаючи з 05.11.2020.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, сплачений ним при зверненні до суду судовий збір в розмірі 908,00 грн. (дев`ятсот вісім гривень 00 коп.).

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 );

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (вул. Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, 21036, ).

Суддя Богоніс Михайло Богданович