Справа № 240/5768/20
Суддя: Токарева Марія Сергіївна
Дата ухвалення: 2021-04-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2021 року м. Житомир справа № 240/5768/20

категорія 112030300

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

судді Токаревої М.С.,

розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Ємільчинської районної державної адміністрації Житомирської області про визнання протиправними дійі, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до Житомирського окружного адміністративного суду з позовом у якому просить:

- визнати дії управління праці та соціального захисту населення Ємільчинської районної державної адміністрації, які полягають у відмові у видачі посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи серії Б категорії 1 в зв`язку з встановленням 2 групи інвалідності, захворювання пов`язане з впливом аварії на ЧАЕС протиправними;

- зобов`язати управління праці та соціального захисту населення Ємільчинської районної державної адміністрації, які полягають у відмові у видачі посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи серії Б категорії 1 в зв`язку з встановленням 2 групи інвалідності, захворювання пов`язане з впливом аварії на ЧАЕС, видати посвідчення серії Б категорії 1 , ОСОБА_1 .

В обґрунтування позову вказано, що має статус потерпілого від Чорнобильської катастрофи 3 категорії, 05.11.2019 йому встановлено другу групу інвалідності та встановлено причинний зв`язок захворювання, що призвело до інвалідності з впливом аварії на ЧАЕС. У зв`язку з вказаним, позивач звернувся до Управління праці та соціального захисту населення Ємільчинської районної державної адміністрації Житомирської області, про видачу посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи серії Б категорії 1 в зв`язку з встановленням 2 групи інвалідності, захворювання пов`язане з впливом аварії на ЧАЕС.

Листом Управління праці та соціального захисту Ємільчинської РДА від 26.12.2019 №6291/07 було відмовлено, з посиланням на те, що він прожив на території 3 зони гарантованого добровільного відселення 2 роки 11 місяців 29 днів. В подальшому ОСОБА_1 07.02.2020 повторно звернувся з заявою щодо видачі посвідчення 1 категорії у зв`язку з встановленням інвалідності, так як я проживав у селі Покощеве Ємільчинського району з 26 квітня 1986 року по 01.09.1987 року на території 4 зони посиленого радіоекологічного контролю, тобто 1 рік, 4місяці, 5 днів, що підтверджується довідкою Середівського старостинського округу №1132 від 13.11.2019, а також проживав в с. Заровенка Ємільчинського району з 02.01.1990 по 11.09.1999, тобто 2 роки 11 місяців 29 днів на території 3 зони гарантованого добровільного відселення, що підтверджується довідкою Медведівського старостинського округу №421 від 31.10.2019. Листом управління праці та соціального захисту Ємільчинської РДА від 13.02.2020 №734/07 відмовлено на заміну посвідчення на серію Б категорії 1 мотивуючи тим, що відповідно до п. З ст. 11, 14 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" потерпілими віднесеними до категорії 3 належать особи, які постійно проживали на території зони гарантованого добровільного відселення на день аварії або станом на 1 січня 1993 року прожили у цій зоні не менше трьох років.

Справу призначено до розгляду у порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи.

Відповідачем було подано до суду відзив на позовну заяву за змістом якого просив відмовити у задоволенні позову. В обґрунтування відзиву вказано, що позивач не має необхідного періоду проживання на територіях радіоактивного забруднення, а тому відсутні підстави для видачі йому посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи серії Б категорії 1 в зв`язку з встановленням 2 групи інвалідності, захворювання пов`язане з впливом аварії на ЧАЕС.

Постановою Кабінету Міністрів України "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" від 11 березня 2020 року №211, встановлено з 12 березня 2020 року до 22 травня 2020 року на всій території України карантин.

02.04.2020 набрав чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" від 30 березня 2020 року №540-ІХ, яким внесено зміни до Господарського процесуального кодексу, Цивільного процесуального кодексу, Кримінального процесуального кодексу, Кодексу адміністративного судочинства України, Господарського кодексу України, Цивільного Кодексу України, Кодексу законів про працю України.

Згідно п.3 розділу VI "Прикінцеві положення" КАС України (в редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби" №540-ІХ від 30.03.2020 року, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені, ст.ст.47,79, 80, 162 КАС України (щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, подання відзиву), а також розгляду адміністративної справи продовжувались на строк дії такого карантину.

Законом України №731-ІХ від 18.06.2020 року "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)", який набрав чинності 17.07.2020 року, визначено, що процесуальні строки, які були продовжені відповідно до п.3 розділу VI "Прикінцеві положення" КАС України в редакції Закону України №540-ІХ від 30.03.2020 року, закінчуються через 20 днів після набрання чинності цим законом. Вказаний Закон набрав чинності 17.07.2020.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

У ході судового розгляду було встановлено, що ОСОБА_1 має статус потерпілого від Чорнобильської катастрофи 3 категорії, що підтверджується копією посвідчення серії НОМЕР_2 видане Житомирською облдержадміністрацією 21.01.1996.

05.11.2019 ОСОБА_1 встановлено другу групу інвалідності та встановлено причинний зв`язок захворювання, що призвело до інвалідності з впливом аварії на ЧАЕС, у зв`язку з чим він звернувся до Управління праці та соціального захисту населення Ємільчинської районної державної адміністрації Житомирської області, про видачу посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи серії Б категорії 1 в зв`язку з встановленням 2 групи інвалідності, захворювання пов`язане з впливом аварії на ЧАЕС.

Листом Управління праці та соціального захисту Ємільчинської РДА від 26.12.2019 №6291/07 було відмовлено, з посиланням на те, що ОСОБА_1 прожив на території 3 зони гарантованого добровільного відселення 2 роки 11 місяців 29 днів.

У подальшому ОСОБА_1 07.02.2020 повторно звернувся з заявою щодо видачі посвідчення 1 категорії у зв`язку з встановленням інвалідності, так як я проживав у селі Покощеве Ємільчинського району з 26 квітня 1986 року по 01.09.1987 року на території 4 зони посиленого радіоекологічного контролю, тобто 1 рік, 4 місяці, 5 днів, що підтверджується довідкою Середівського старостинського округу №1132 від 13.11.2019, а також проживав в с. Заровенка Ємільчинського району з 02.01.1990 по 11.09.1999, тобто 2 роки 11 місяців 29 днів на території 3 зони гарантованого добровільного відселення, що підтверджується довідкою Медведівського старостинського округу №421 від 31.10.2019.

Листом управління праці та соціального захисту Ємільчинської РДА від 13.02.2020 №734/07 відмовлено на заміну посвідчення на серію Б категорії 1 мотивуючи тим, що відповідно до п. З ст. 11, 14 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" потерпілими віднесеними до категорії 3 належать особи, які постійно проживали на території зони гарантованого добровільного відселення на день аварії або станом на 1 січня 1993 року прожили у цій зоні не менше трьох років.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд виходить з наступного.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я та створює єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення визначає Закон України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28.02.1991 року №796-XII (далі - Закон №796-XII).

Згідно зі ст. 9 Закону №796-XII, особами, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, військових навчань із застосуванням ядерної зброї, є, зокрема: потерпілі від Чорнобильської катастрофи - громадяни, включаючи дітей, які зазнали впливу радіоактивного опромінення внаслідок Чорнобильської катастрофи.

В силу приписів статті 11 Закону № 796-XII, до потерпілих від Чорнобильської катастрофи належать:

1) евакуйовані із зони відчуження (в тому числі особи, які на момент евакуації перебували у стані внутрішньоутробного розвитку після досягнення ними повноліття), а також відселені із зон безумовного (обов`язкового) і гарантованого добровільного відселення;

2) особи, які постійно проживали на територіях зон безумовного (обов`язкового) та гарантованого добровільного відселення на день аварії або прожили за станом на 1 січня 1993 року на території зони безумовного (обов`язкового) відселення не менше двох років, а на території зони гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років, та відселені або самостійно переселилися з цих територій;

3) особи, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються у зонах безумовного (обов`язкового) та гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у зоні безумовного (обов`язкового) відселення не менше двох років, а у зоні гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років;

4) особи, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у цій зоні не менше чотирьох років;

5) особи, які працювали з моменту аварії до 1 липня 1986 року не менше 14 календарних днів або не менше трьох місяців протягом 1986 - 1987 років за межами зони відчуження на роботах з особливо шкідливими умовами праці (за радіаційним фактором), пов`язаними з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, що виконувалися за урядовими завданнями. Перелік видів робіт і місць, де виконувалися зазначені роботи, встановлюється Кабінетом Міністрів України;

6) особи, які досягли повноліття, з числа зазначених у статті 27 цього Закону, та яким у дитячому віці встановлено причинний зв`язок інвалідності з наслідками Чорнобильської катастрофи, за умови проходження переогляду у спеціалізованій медико-соціальній експертній комісії відповідно до частини п`ятої статті 17 цього Закону.

Крім осіб, зазначених у частині першій цієї статті, до потерпілих від Чорнобильської катастрофи належать неповнолітні діти, зазначені у статті 27 цього Закону. Після досягнення повноліття (в разі одруження або влаштування на роботу у передбачених чинним законодавством випадках до досягнення повноліття - за їх бажанням відповідно з часу одруження або влаштування на роботу), визначення статусу потерпілих від Чорнобильської катастрофи провадиться на умовах, визначених частиною першою цієї статті, а щодо потерпілих, зазначених у пункті 6 частини першої цієї статті, визначення категорії провадиться відповідно до пункту 1 частини першої статті 14 цього Закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону № 796-XII, причинний зв`язок між захворюванням, пов`язаним з Чорнобильською катастрофою, частковою або повною втратою працездатності громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, і Чорнобильською катастрофою визнається встановленим (незалежно від наявності дозиметричних показників чи їх відсутності), якщо його підтверджено під час стаціонарного обстеження постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи уповноваженою медичною комісією не нижче обласного рівня або спеціалізованими медичними установами Міністерства оборони України, Міністерства внутрішніх справ України, Служби безпеки України, які мають ліцензію центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони здоров`я.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 14 Закону № 796-XII, для встановлення пільг і компенсацій визначаються такі категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи: інваліди з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та потерпілих від Чорнобильської катастрофи (статті 10, 11 і частина третя статті 12), щодо яких встановлено причинний зв`язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою, хворі внаслідок Чорнобильської катастрофи на променеву хворобу, - категорія 1.

За змістом наведених правових норм, до категорії 1 відносяться:

1) інваліди з числа учасників ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, щодо яких встановлено причинний зв`язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою;

2) інваліди з числа потерпілих від Чорнобильської катастрофи, щодо яких встановлено причинний зв`язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою;

3) хворі внаслідок Чорнобильської катастрофи на променеву хворобу.

Частиною першою статті 65 Закону № 796-XII визначено, що учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та потерпілим від Чорнобильської катастрофи видаються посвідчення, виготовлені за зразками, затвердженими Кабінетом Міністрів України. Дітям, які не досягли повноліття, посвідчення видаються на загальних підставах та вручаються батькам.

Відповідно до ч.2 ст. 65 Закону № 796-XII при зміні категорії, а також у випадках, передбачених статтею 17 цього Закону, посвідчення підлягає заміні .

Згідно зі ч. 3 ст. 65 Закону № 796-XII, посвідчення "Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС" та "Потерпілий від Чорнобильської катастрофи" є документами, що підтверджують статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надають право користування пільгами, встановленими цим Законом.

Положеннями частини четвертої статті 65 Закону № 796-XII встановлено, що видача посвідчень провадиться спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласними, Київською і Севастопольською міськими державними адміністраціями за поданням районних державних адміністрацій. Порядок видачі посвідчень встановлюється Кабінетом Міністрів України.

11.07.2018 Кабінетом Міністрів України прийнято постанову за №551 "Деякі питання видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та іншим категоріям громадян», якою затверджено Порядок видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та іншим категоріям громадян (далі Порядок №551) (п.1).

Відповідно до п.2 Порядку №551, посвідчення є документом, що підтверджує статус осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, брали участь у ліквідації інших ядерних аварій, у ядерних випробуваннях, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, у складанні ядерних зарядів та проведенні на них регламентних робіт, громадян, які постраждали від радіоактивного опромінення внаслідок будь-якої аварії, порушення правил експлуатації обладнання з радіоактивною речовиною, порушення правил зберігання і захоронення радіоактивних речовин, що сталося не з вини потерпілих, дружин (чоловіків) померлих громадян з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС (потерпілих), смерть яких пов`язана з Чорнобильською катастрофою або з участю у ліквідації інших ядерних аварій, у ядерних випробуваннях, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, у складанні ядерних зарядів та проведенні на них регламентних робіт, а також опікунам дітей (на час опікунства) померлих громадян, смерть яких пов`язана з Чорнобильською катастрофою, і надає право користуватися пільгами та компенсаціями, встановленими Законом України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи (далі - Закон), іншими актами законодавства.

Згідно з п.3 Порядку №551, особам з інвалідністю з числа потерпілих від Чорнобильської катастрофи, віднесеним до категорії 1, щодо яких установлено причинний зв`язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою, видаються посвідчення Потерпілий від Чорнобильської катастрофи (категорія 1) серії Б синього кольору.

Особам з інвалідністю видаються посвідчення категорії 1 із зазначенням групи інвалідності та строку, на який установлено інвалідність.

У разі продовження медико-соціальною експертною комісією строку інвалідності чи встановлення іншої групи інвалідності в посвідченні на правій внутрішній стороні робиться запис про період, на який установлено групу інвалідності, цей запис завіряється підписом голови (його заступника) Ради міністрів Автономної Республіки Крим, обласних, Київської та Севастопольської міських держадміністрацій (далі - уповноважені органи), що скріплюється печаткою.

Згідно з п.11 Порядку №551 посвідчення видаються уповноваженими органами за поданням райдержадміністрацій за місцем проживання (реєстрації) особи на підставі рішень комісій з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, утворених уповноваженими органами (далі - регіональні комісії). Посвідчення видаються: особам з інвалідністю з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і потерпілим від Чорнобильської катастрофи, віднесеним до категорії 1, щодо яких установлено причинний зв`язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою, - на підставі довідки медико-соціальної експертної комісії про встановлення інвалідності відповідної групи, пов`язаної з Чорнобильською катастрофою.

Відповідно до абз.4 п.11 Порядку №551 рішення про видачу або відмову у видачі посвідчення приймається у місячний строк з дня надходження необхідних документів до уповноважених органів.

Пунктом 14 Порядку №551 рішення комісій, зазначених у пункті 13 цього Порядку, є підставою для видачі посвідчень відповідної категорії. У разі встановлення такими комісіями факту необґрунтованої видачі посвідчення відповідної категорії таке посвідчення на підставі рішення таких комісій підлягає вилученню уповноваженими органами.

Із наведеного слідує, що для отримання посвідчення особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1 законодавством визначено такі умови:

- особа повинна мати статус потерпілого від Чорнобильської катастрофи;

- повинен бути встановлений причинний зв`язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою медико-соціальною експертною комісією не нижче обласного рівня (тобто на підставі довідки медико-соціальної експертної комісії про встановлення інвалідності відповідної групи, пов`язаної з наслідками Чорнобильської катастрофи) або спеціалізованими медичними установами Міністерства оборони України, Міністерства внутрішніх справ України, Служби безпеки України, які мають ліцензію центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони здоров`я.

Інших вимог для отримання посвідчення категорії 1, законодавець не визначає, єдиною умовою є лише відповідний висновок медичної установи.

Разом з тим, необхідно наголосити, що відмовляючи позивачу в заміні посвідчення особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1, Управління праці, соціального захисту та захисту населення Ємільчинської РДА діяло з перевищенням своїх повноважень, оскільки в його компетенцію відповідно до чинного законодавства входить лише функція прийняття необхідного пакету документів та підготовка подання до комісії з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, утворених уповноваженими органами (регіональної комісії), яка у свою чергу, має повноваження приймати рішення щодо надання особі статусу постраждалого внаслідок аварії на ЧАЕС або відмови у такому статусі. Отже, відповідач не мав права розглядати по суті звернення позивача і мав підготувати відповідне подання із направленням його до Житомирської обласної державної адміністрації для розгляду регіональною комісією.

Відповідно до ч. 2 ст. 5 КАС України закріплено, що захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

З огляду на наведені обставини суд дійшов висновку, що у даному випадку належним способом захисту порушеного права позивача є зобов`язання управління праці та соціального захисту населення прийняти від ОСОБА_1 необхідний пакет документів та підготувати подання до комісії з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, утворених уповноваженими органами (регіональної комісії).

З огляду на те, що звернення позивача фактично не розглянуто по суті уповноваженим органом в установленому законом порядку суд не вбачає підстав для зобов`язання видати посвідчення серії Б категорії 1, ОСОБА_1 , оскільки ця вимога є передчасною.

Приписами ст.19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частиною 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Приписами частини 2 статті 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до положень ст. 139 КАС України питання про розподіл судових витрат судом не вирішується.

Керуючись статтями 240-246 Кодексу адміністративного судочинства України,

вирішив:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) до Управління праці та соціального захисту населення Ємільчинської районної державної адміністрації Житомирської області (вул. Шевченка, 2, смт.Ємільчине, Ємільчинський район, Житомирська область,11200, ) про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.

Визнати протиправними дії управління праці та соціального захисту населення Ємільчинської районної державної адміністрації, які полягають у відмові у видачі ОСОБА_1 посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи серії Б категорії 1 в зв`язку з встановленням 2 групи інвалідності, захворювання пов`язане з впливом аварії на ЧАЕС.

Зобов`язати управління праці та соціального захисту населення Ємільчинської районної державної адміністрації Житомирської області прийняти від ОСОБА_1 необхідний пакет документів та підготувати та подати до комісії з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, утворених уповноваженими органами (регіональної комісії).

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Житомирський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя М.С. Токарева