Справа № 804/14964/15
Суддя: Пасічник С.С.
Дата ухвалення: 2021-04-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2021 року

м.Київ

справа №804/14964/15

адміністративне провадження №К/9901/11257/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Пасічник С.С.,

суддів: Васильєвої І.А., Юрченко В.П.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Дніпропетровської митниці ДФС на постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 30 листопада 2017 року (головуючий суддя Чабаненко С.В., судді: Баранник Н.П., Щербак А.А.) у справі за адміністративним позовом Публічного акціонерного товариства "Дніпровський металургійний комбінат ім.Ф.Е.Дзержинського" до Дніпропетровської митниці ДФС про скасування картки відмови, визнання недійсним та скасування рішення,

В С Т А Н О В И В:

В жовтні 2015 року Публічне акціонерне товариство "Дніпровський металургійний комбінат ім.Ф.Е.Дзержинського" (далі - Товариство, позивач) звернулось до суду з позовом до Дніпропетровської митниці ДФС (далі - Митниця, відповідач) про скасування картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №110010000/2015/20022 від 08 квітня 2015 року, визнання недійсним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів №110010000/2015/600315/1 від 08 квітня 2015 року.

Обґрунтовуючи позовну заяву, Товариство вказувало, що визначення митним органом митної вартості товару, який ввозився на митну територію України, по другорядному (резервному), а не по основному (за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції)), як було здійснено позивачем, методу суперечить вимогам Митного кодексу України (далі - МК України), оскільки декларантом надано всі необхідні документи для ідентифікації товару, що ввозився, та підтвердження заявленої ним митної вартості останнього.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28 листопада 2016 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що у зв`язку із непідтвердженням Товариством правильності визначення митної вартості імпортованого товару за ціною договору (контракту), відповідачем правомірно скориговано останню за другорядним методом.

Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 30 листопада 2017 року постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28 листопада 2016 року скасовано та прийнято нову постанову, якою адміністративний позов задоволено: скасовано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №110010000/2015/20022 від 08 квітня 2015 року; визнано протиправним та скасовано рішення Митниці про коригування митної вартості товарів №110010000/2015/600315/1 від 08 квітня 2015 року.

Приймаючи таке рішення, апеляційний суд прийшов до висновку, що позивачем подано належні та допустимі докази в підтвердження правильності обраного методу визначення митної вартості товару та числових значень останньої, а отже, як наслідок, відсутність у митного органу підстав для застосування при митному оформленні імпортованого позивачем товару другорядного (резервного) методу.

Не погоджуючись з прийнятим судом апеляційної інстанції рішенням, Митниця звернулась з касаційною скаргою, в якій просила його скасувати та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позову, зазначаючи, що митну вартість імпортованого позивачем товару було скориговано у зв`язку із наявністю розбіжностей в поданих Товариством документах, а також непідтвердженням всіх складових заявленої ним митної вартості.

Позивач в письмовому відзиві на касаційну скаргу проти доводів та вимог останньої заперечив, вважаючи їх безпідставними, а рішення суду апеляційної інстанції, яке він просив залишити без змін, - обґрунтованим та законним.

Переглянувши судові рішення та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіривши правильність застосування норм матеріального і процесуального права, Верховний Суд приходить до наступного висновку.

Судами встановлено, що 14 лютого 2014 року між Товариством (як покупцем) та Компанією «Dalmond Trade House Limited», Кіпр (як продавцем) укладено зовнішньоекономічний контракт купівлі-продажу вогнетривкої продукції №DTH-013-14/14-0315-12, згідно умов якого продавець погодився продати і поставити, а покупець - прийняти товар на умовах даного контракту.

Продавець укладає цей контракт у порядку виконання комісійного доручення виробника товару ТОВ «Група Магнезіт», Росія, на підставі укладеного договору комісії.

За умовами контракту (стаття 1, пункт 1.1) товаром є вогнетривка продукція виробництва Росії в асортименті, передбаченому в додатках (специфікаціях) до контракту, що є його невід`ємними частинами.

Пунктом 8.1 статті 8 контракту визначено, що товар постачається на умовах, передбачених у відповідних додатках (специфікаціях) до контракту, що є його невід`ємними частинами.

Відповідно до пунктів 12.2, 12.3 статті 12 контракту оплата товару здійснюється наступним чином: 95% вартості кожної замовленої до постачання партії товару мають бути сплачені покупцем шляхом здійснення авансового платежу згідно відповідного рахунку протягом 20 банківських днів з моменту отримання оригіналу такого рахунку від продавця, решта коштів у розмірі 5% від вартості партії товару, який фактично був поставлений продавцем, здійснюється протягом 15 банківських днів з дати поставки такої партії товару.

Згідно з додатком №7 від 09 лютого 2015 року - специфікацією на постачання вогнетривкої продукції до контракту №DTH-013-14/14-0315-12 від 14 лютого 2014 року позивачем придбавався товар - флюс обпечений магнезіальновапняний, ТТ 3-2011 у кількості 120 тон, вартістю 286,00 доларів США за тону, на загальну суму 34 320,00 доларів США.

Вказаною специфікацією визначено період поставки березень-квітень 2015 року; станція відвантаження товару: станція Річна Південноуральської залізниці; вантажовідправник вогнетривкої продукції: ТОВ «Група Магнезіт» (Росія, Челябінська область, м.Сатка); умови поставки: DAP станція Правда Придніпровської залізниці (Інкотермс-2010).

З метою митного оформлення товару (магнезія випалена (не спечена) у вигляді порошку темно-коричневого кольору та дрібних камінців: DALSLAG PL663, ТТ3-2011, що використовується для подальшої переробки у виробництві магнезіальних флюсів, для коригування складу шлаків при виробництві сталі) Товариство 08 квітня 2015 року подало до Митниці митну декларацію №110010000/2015/020504, в якій митну вартість товару визначило за основним методом - ціною договору (контракту) на рівні 286,00 доларів США за 1 тону.

В підтвердження митної вартості товару позивач надав митному органу наступні документи: контракт №DTN-013-14/14-0315-12 від 14 лютого 2014 року, додаткову угоду №5 від 29 грудня 2014 року разом з додатком №7 від 09 лютого 2015 року; рахунок-фактуру (інвойс) № від 13 березня 2015 року; залізничну накладну №АЦ014476 від 16 березня 2015 року; рішення про визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД №КТ-150-2015 від 25 березня 2015 року; висновок за результатами дослідження експертного підрозділу Центрального митного управління лабораторних досліджень та експертної роботи №159 від 23 березня 2015 року; сертифікат походження товару №4557354 від 13 березня 2015 року; сертифікат якості на товар №23001067 від 12 березня 2015 року; пакувальний лист №80332478 від 12 березня 2015 року; технічні вимоги ТТ від 01 вересня 2011 року; експортну митну декларацію №10504060/130415/0000139 від 13 березня 2015 року.

Під час митного контролю Митницею сформовано повідомлення, в якому зазначено про неможливість застосування першого методу визначення митної вартості у зв`язку з наступним: 1) відповідно до пунктів 12.2, 12.3 зовнішньоекономічного контракту від 14 лютого 2014 року №DTH-013-14/14-0315-12 покупець перераховує 95% вартості кожної замовленої партії товару шляхом здійснення авансового платежу згідно відповідного рахунку протягом 20 банківських днів з моменту отримання оригіналу такого рахунку від продавця, а 5 % покупець перераховує протягом 15 банківських днів з дати постачання такої партії товару, проте декларантом не подано документів щодо проведення розрахунків за зовнішньоекономічним контрактом; 2) товар - магнезія випалена (не спечена) у вигляді порошку DALSLAGPL663 виробництва ТОВ «Группа Магнезит» за контрактом від 14 лютого 2014 року №DTH-013-14/14-0315-12 з Dalmond Trade House Limited, Кіпр заявлено декларантом як поставку за договором купівлі-продажу не з виробником товару (код 4100), хоча згідно інформації, яка міститься на офіційному сайті http://magnezit.ru, ТОВ «Группа Магнезит» є керуючою компанією міжнародного холдингу та контролює продавця товарів - Компанію «Dalmond Trade House Limited» (NICOSIA,CYPRUS), що, в свою чергу, могло вплинути на ціну, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, однак доказів в підтвердження відсутності впливу взаємопов`язаності на ціну товару не надано; 3) позивачем до митного оформлення надано інвойс від 13 березня 2015 року №, скан-копія якого не містить печаток та штампів прикордонних служб, станцій та митниць.

Враховуючи викладене та з метою здійснення контролю за правильністю і повнотою визначення декларантом митної вартості товару, посадовою особою митниці зобов`язано декларанта протягом 10 календарних днів додатково надати (за наявності) наступні документи: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини, а також повідомлено про можливість подати будь-які інші наявні у нього документи для підтвердження заявленої митної вартості товару.

Листом від 08 квітня 2015 року №062Д/773 декларант проінформував Митницю про неможливість надати додаткові документи в десятиденний термін, визначений частиною 3 статті 53 МК України.

08 квітня 2015 року митним органом прийнято рішення про коригування заявленої декларантом митної вартості товару №110010000/2015/600315/1, відповідно до якого останню визначено за резервним методом на рівні 0,373 доларів США/кг, а також складено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №110010000/2015/20022.

Спірний товар відповідно до положень частини 7 статті 55 МК України випущений у вільний обіг за ціною 0,373 долари США/кг за митною декларацією №110010000/2015/020515 від 09 квітня 2015 року.

Не погодившись із здійсненим Митницею коригуванням митної вартості товарів, Товариство звернулось до суду з позовом у даній справі.

В частині 2 статті 19 Конституції України закріплено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно ж до статті 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Згідно з пунктами 23 та 24 частини 1 статті 4 МК України митне оформлення - виконання митних формальностей, необхідних для випуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення; митний контроль - сукупність заходів, що здійснюються з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку.

За змістом статей 49, 50 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відомості про митну вартість товарів використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів.

Митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу (частини 1 та 2 статті 51 МК України).

Так частинами 1 - 3 статті 57 (глава 9 розділу ІІІ) МК України передбачено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Згідно із частинами 1 - 2 статті 58 МК України метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо: 1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що: а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні; б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно); в) не впливають значною мірою на вартість товару; 2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів; 3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті; 4) покупець і продавець не пов`язані між собою особи або хоч і пов`язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів.

Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

У разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58 - 63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GATT) (частина 1 статті 64 «Резервний метод» МК України).

Відповідно до частини 2 статті 52 МК України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; 2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.

За змістом частин 1 - 3 статті 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті. Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару (частини 5 - 6 статті 53 МК України).

Згідно із частинами 1 - 3 статті 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

В той же час частиною 6 зазначеної статті передбачено, що орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

У відповідності до частин 1 та 2 статті 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування; 5) інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною органом доходів і зборів; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу в розмірі, визначеному органом доходів і зборів відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.

У разі відмови у прийнятті митної декларації посадовою особою органу доходів і зборів заповнюється картка відмови у прийнятті митної декларації за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику. Один примірник зазначеної картки невідкладно вручається (надсилається) декларанту або уповноваженій ним особі (частина 12 статті 264 МК України).

Отже митний орган при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості зобов`язаний перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись в достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у статті 58 МК України (у разі визначення декларантом митної вартості імпортованого товару за першим методом).

При цьому, митний орган має право відійти від наведених вище законодавчих обмежень, пов`язаних з перевіркою основного переліку документів, які підтверджують митну вартість товарів, та витребувати від декларанта додаткові документи лише у тому випадку, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або ці документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, або ж у разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість.

Водночас приписи вказаних статей зобов`язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких зможе усунути сумніви у їх достовірності.

Разом з тим апеляційний суд, оцінивши під час розгляду справи документи, які подавались позивачем під час митного оформлення товарів, прийшов до висновку про недоведеність відповідачем неповноти, неточності чи недостатності наданих позивачем з первинною МД документів та наведених в ній відомостей для визначення митної вартості товару за основним методом; наявності встановлених частинами 1 та 2 статті 58 МК України обмежень для застосування першого методу та обставин, зазначених в частині 6 статті 54 МК України, для відмови у митному оформленні товару за першим методом, а отже і підстав для застосування положень частини 3 статті 57 та частини 3 статті 58 МК України, тобто використання другорядного методу визначення митної вартості товарів при недоведеності неможливості її визначення за основним; при цьому подані позивачем документи кореспондуються між собою та містять чітку, недвозначну і зрозумілу інформацію про товар та його ціну, а отже у сукупності ті відомості, які підтверджують числові значення митної вартості (її складових), й не дають підстав для сумніву щодо повноти та правильності її визначення декларантом; в той же час відповідачем не надано доказів на спростування визначеної Товариством вартості товару, а саме по собі припущення митного органу про подання декларантом невідповідних документів чи наявності в них розбіжностей, відмінність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товарів та рівнем митної вартості товарів, митне оформлення яких вже здійснено, не є достатнім для висновку про недостовірність даних щодо митної вартості товару, заявленої декларантом, або підставою для незастосування обраного ним методу визначення митної вартості.

Як вже вказувалось в цій постанові та встановив суд апеляційної інстанції, приймаючи оскаржуване рішення, митний орган зазначив про неподання Товариством документів в підтвердження здійснення авансових платежів, проте апеляційний суд визначив, що за змістом пункту 12.3 контракту авансовий платіж здійснюється протягом 20 банківських днів з дати отримання покупцем оригіналу рахунку, який, в свою чергу, відповідно до пункту 11.1 контракту передається покупцеві разом з товаром; крім того, згідно додаткової угоди №5 до контракту строк його дії продовжено до 31 січня 2016 року, а в частині розрахунків - до повного виконання зобов`язань за контрактом. Отже, з урахуванням умов контракту поставка товару відбулась без авансового платежу, сплата якого поставлена в залежність від отримання оригіналу рахунку.

Безпідставними, як зазначив суд, також є й доводи митного органу про можливість впливу на формування ціни імпортованих товарів з урахуванням пов`язаності ТОВ «Группа Магнезит», яке є керуючою компанією міжнародного холдингу, та продавця товарів - Компанії «Dalmond Trade House Limited» (Кіпр), оскільки МК України регулює питання можливої пов`язаності покупця і продавця, а не виробника і продавця; до того ж, спірне рішення Митниці не містить обґрунтувань такого висновку.

Що ж до тверджень відповідача про відсутність печаток та штампів прикордонних служб, станцій та митниць на скан-копії інвойсу продавця № від 13 березня 2015 року, то суд з`ясував, що відповідні відмітки містяться на залізничній накладній, яка подавалась митному органу при митному оформленні товару; відсутність же печатки митного органу на поданому інвойсі не суперечить чинному законодавству України, оскільки інвойс вказаний у додатку до цієї залізничної накладної.

Водночас апеляційний суд вказав й на те, що рішення відповідача, яким визначено митну вартість товару на підставі резервного методу з урахуванням наявної інформації щодо раніше визначеного рівня митної вартості за МД ІМ 40 №112030000/2015/000793 від 21 січня 2015 року, МД ІМ 40 №112030000/2015/001024 від 27 січня 2015 року, не містило обґрунтувань зроблених коригувань з урахуванням порівняльних характеристик оцінюваного товару та товару, ціна якого бралась за основу при коригуванні, умов поставки тощо.

Підсумовуючи викладене, суд попередньої інстанції у справі, що розглядається, дійшов висновку про наявність правових підстав для скасування картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №110010000/2015/20022 від 08 квітня 2015 року та визнання протиправним і скасування рішення Митниці про коригування митної вартості товарів №110010000/2015/600315/1 від 08 квітня 2015 року.

Доводи ж касаційної скарги не спростовують мотивів, покладених судом в основу оскаржуваного рішення, й не свідчать про неправильне застосування ним норм матеріального права або ж порушення процесуальних норм, а фактично зводяться лише до переоцінки встановлених судом обставин справи, що, в свою чергу, не відноситься до повноважень суду касаційної інстанції.

Відповідно до частин 1 та 4 статті 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Згідно з частиною 1 статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 341 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 327, 341, 345, 349, 350, 355 КАС України, Суд

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу Дніпропетровської митниці ДФС залишити без задоволення, а постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 30 листопада 2017 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття і оскарженню не підлягає.

СуддіС.С. Пасічник І.А. Васильєва В.П. Юрченко