Справа № 620/5042/20
Суддя: Соломко І.І.
Дата ухвалення: 2021-04-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 квітня 2021 року Чернігів Справа № 620/5042/20

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Соломко І.І., розглянувши в порядку спрощеного позовного без повідомлення (виклику) сторін в приміщенні суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Чернігівській області про зобов`язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі також - ОСОБА_1 , позивач) звернувся до суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Чернігівській області (далі також - ГУНП, відповідач), в якому просить зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні з 11.08.2020 по день фактичного розрахунку - 25.09.2020 .

Свої позовні вимоги мотивує тим, що відповідач не провів з ним усіх розрахунків у строки, зазначені у статті 116 КЗпП України, що є підставою для застосування відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України.

29.03.2020 ухвалою суду позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків.

23.11.2020 позивачем на виконання ухвали суду від 29.03.2020 подано клопотання про поновлення строку звернення до суду.

25.11.2020 ухвалою суду провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, та встановлено, що питання про поновлення строку звернення до суду буде вирішено після отримання відзиву від відповідача.

25.11.2020 ухвалою суду провадження у справі зупинено до набрання законної сили рішенням касаційної інстанції у справі № 240/532/20.

18.02.2021 ухвалою суду поновлено провадження у справі.

Від відповідача надійшов відзив, в якому позов не визнає, оскільки спірна допомога є соціальною гарантією при звільненні поліцейського та не входить до складу грошового забезпечення поліцейських, тому норми статей 116, 177 КЗпП України у спірних правовідносинах застосуванню не підлягають. Крім того звернув увагу, що є бюджетною організацією і виплати здійснює відповідно до положень Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання № 260 від 06.04.2016, якими передбачено, що одноразова грошова допомога при звільненні виплачується не пізніше двох місяців з дня звільнення зі служби, а вразі надходження коштів пізніше цього терміну-протягом п`яти робочих днів. Отже, остаточний розрахунок з позивачем проведено відповідачем після надходження коштів до установи.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

Позивач проходив службу у ГУНП та був звільнений на підставі частини першої статті 77 Закону України ''Про Національну поліцію''11.08.2020, що підтверджується витягом з наказу № 218 о/с від 07.08.2020 (а.с.10).

Після звільнення позивача остаточний розрахунок відповідних сум проведений відповідачем 25.09.2020, що підтверджується витягом по надходженню на картковий рахунок АТ КБ «ПриваБанк» (а.с.11).

Вважаючи, що відповідач протиправно не нарахував та не виплатив позивачу всіх сум, які належали йому при звільненні, звернувся до суду з даним позовом.

Даючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає таке.

Законом України «Про Національну поліцію», Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», постановами Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей» та від 11 листопада 2015 року № 988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції», які є спеціальними у спірних правовідносинах щодо позивача, не врегульовано питання щодо порядку виплати грошового забезпечення за час затримки розрахунку при звільненні. Водночас такий порядок встановлений Кодексом законів про працю України.

З огляду на не врегулювання питання щодо порядку виплати грошового забезпечення за час затримки розрахунку при звільненні особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей при вирішенні вказаного питання підлягають застосуванню приписи Кодексу законів про працю України, зокрема, його стаття 117, яка передбачає, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Аналогічні правові висновки зроблені Верховним Судом у постанові від 6 березня 2018 року у справі № 804/3722/17.

Відповідно до частини першої статті 47 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Статтею 116 КЗпП України встановлено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Відповідно до частини першої статті 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Період затримки розрахунку при звільненні - це весь час затримки належних звільненому працівникові сум та виплат по день фактичного розрахунку.

Верховний Суд України у постанові від 15 вересня 2015 року у справі №21-1765а15 зазначав, що аналіз статей 116-117 КЗпП України дає підстави для висновку, що передбачений частиною першою статті 117 КЗпП України обов`язок роботодавця щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні настає за умови невиплати з його вини належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у статті 116 КЗпП, при цьому визначальними є такі юридично значимі обставини, як невиплата належних працівникові сум при звільненні та факт проведення з ним остаточного розрахунку.

Отже, не проведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Після ухвалення судового рішення про стягнення заборгованості із заробітної плати роботодавець не звільняється від відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП, а саме виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, тобто за весь період невиплати власником або уповноваженим ним органом належних працівникові при звільненні сум.

Також Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 26 лютого 2020 року у справі № 821/1083/17 було висловлено правову позицію, що під «належними звільненому працівникові сумами» необхідно розуміти усі виплати, на отримання яких працівник має право станом на дату звільнення згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством для осіб, які перебувають у трудових правовідносинах з роботодавцем (заробітна плата, компенсація за невикористані дні відпустки, вихідна допомога тощо).

Матеріалами справи підтверджено, що позивача звільнено зі служби в поліції 11.08.2020, тобто затримка розрахунку при звільненні починається з 12.08.2020. Однак одноразова грошова допомога виплачена лише 25.09.2020, що фактично не заперечується відповідачем.

Таким чином, період з 12.08.2020 по 28.10.2020 (32 робочих дні) є періодом затримки Головним управлінням Національної поліції в Чернігівській області розрахунку при звільнені позивача .

Доводи відповідача, що несвоєчасна виплата проведена не з його вини, з огляду на те, що одноразова грошова допомога при звільненні виплачується за рахунок коштів, виділених у державному бюджеті на утримання Національної поліції України, суд відхиляє, оскільки право особи на отримання грошових коштів не може бути поставлено в залежність від бюджетних асигнувань, про що також зазначав Верховний Суд, зокрема у постанові від 14 березня 2019 року по справі № 820/660/17.

Крім того докази, які б підтверджували дату надходження коштів до відповідача для спірної виплати, відповідачем суду не надано.

Що ж до обчислення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, то він проводиться відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року №100, за положеннями якого нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного заробітку на число робочих днів. Середньоденна заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі дні на число відпрацьованих робочих днів.

Відповідно до наданої позивачем довідки виданої ГУНП в Чернігівській області від 20.11.2020 №870/124/21/01-2020, середній розмір грошового забезпечення позивача становить 496,59 грн (а.с. 25).

Затримка виплати позивачеві одноразової грошової допомоги при звільненні за період з 12.08.2020 по 25.09.2020 становить 32 робочі дні.

Згідно з частиною п`ятою статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно правової позиції Верховного Суду України, викладеної, зокрема, у постанові від 21.11.2011 у справі №6-60цс11, встановивши, що працівникові в день звільнення не було сплачено всі належні від підприємства суми, суд на підставі статті 117 Кодексу законів про працю України стягує на його користь середній заробіток за весь період затримки розрахунку, якщо роботодавець не доведе відсутність у цьому своєї вини.

Таким чином, оскільки затримка спірної виплати відбулась з вини відповідача, суд приходить висновку про необхідність відмови у задоволенні позовних вимог зобов`язального характеру та стягнення з Головного управління Національної поліції в Чернігівській області на користь позивача середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні у сумі 15890,88 грн (496,59 грн. (середньоденна заробітна плата) х 32 робочі дні).

При цьому суд не вбачає підстав для зменшення розміру середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні за відсутності поважних причин.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про задоволення позову частково.

У відповідності до вимог частин першої та третьої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Позивачем сплачений судовий збір в розмірі 840,80 грн, тому з відповідача на користь позивача підлягають відшкодуванню судові витрати в розмірі 420,40 грн, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст.139, 227, 241-243, 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Головного управління Національної поліції в Чернігівській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки повного розрахунку при звільненні за період із 12.08.2020 року по 25.09.2020 у сумі 15890,88 грн (п`ятнадцять тисяч вісімсот дев`яноста грн. 88 коп) сума без відрахувань обов`язкових платежів.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Чернігівській області на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 420,40 грн (чотириста двадцять грн 40 коп. ), сплачений відповідно до квитанції № 10 від 29.10.2020.

Рішення суду набирає законної сили в порядку статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення суду. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Позивач: ОСОБА_1 АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідач: Головне управління Національної поліції в Чернігівській області просп.Перемоги, буд.74,м.Чернігів,14000, .

Повний текст рішення виготовлено 19 квітня 2021 року.

Суддя І.І. Соломко