Справа № 580/681/21
Суддя: В.А. Гайдаш
Дата ухвалення: 2021-04-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2021 року справа № 580/681/21

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Гайдаш В.А.,

розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження у приміщенні суду адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Дрім Мейкерс» до управління Держпраці у Черкаській області про визнання протиправними та скасування рішень,

ВСТАНОВИВ:

До Черкаського окружного адміністративного суду звернулось товариство з обмеженою відповідальністю «Дрім Мейкерс» (01033, м. Київ, вул. Шота Руставелі, буд. 38, к. 12, далі - позивач) до управління Держпраці у Черкаській області (м. Черкаси, бульв.Шевченка, буд. 205, далі - відповідач), в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати припис про усунення виявлених порушень від 04 січня 2021 №ЧК720/15/АВ/П;

- визнати протиправною та скасувати постанову про накладення штрафу від 22.01.2021 №ЧК720/15/АВ/ТД-ФС-05.

Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 17.02.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що відповідач необґрунтовано та безпідставно зробив висновок про порушення позивачем вимог трудового законодавства, зокрема, що працівника ОСОБА_1 допущено до роботи без укладання трудового договору, чим ніби то порушено ч. 1 ст. 21 КЗпП України та ч. 3 ст. 24 КЗпП України, оскільки між позивачем та вказаним працівником укладено цивільно-правовий договір згідно глави 63 Цивільного кодексу України. Також позивачем зазначено, що інспекційне відвідування позивача відбулось з рядом порушень законодавства України.

Відповідач позовні вимоги не визнав, надав до суду письмовий відзив на позов, в якому зазначив, що проведеною перевіркою товариства з обмеженою відповідальністю «Дрім Мейкерс» з питань додержання законодавства про працю відповідачем встановлено, що правовідносини позивача із працівником ОСОБА_1 не оформлено трудовим договором у письмовій формі та позивачем не було повідомлено територіальний орган ДФС про його прийняття на роботу за трудовим договором, у зв`язку з чим винесено оскаржувані рішення. Також зазначено, що укладений позивачем із вказаним працівником цивільно-правовий договір має ознаки трудового договору. Крім того, певні дефекти процедури проведення інспекційного відвідування не є самостійною підставою для скасування оскаржуваних рішень, оскільки такі порушення не впливають на правильність висновку відповідача про порушення позивачем ч. 1 ст. 21 КЗпП України та ч. 3 ст. 24 КЗпП України. Таким чином відповідач вважає, що оскаржувані позивачем рішення є правомірними та скасуванню не підлягають.

Позивачем подано до суду відповідь на відзив на позовну заяву, згідно якої він вважає, що доводи відповідача є необґрунтованими, а позов таким, що підлягає до повного задоволення.

Відповідачем подано до суду заперечення на відповідь на відзив на позовну заяву, згідно яких він вважає, що наведені позивачем аргументи є необґрунтованими та спростовуються наданими відповідачем до суду документами та матеріалами.

Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд зазначає наступне.

Із наявних у матеріалах справи доказів судом встановлено, що на підставі наказу управління Держпраці у Черкаській області від 20.11.2020 №856-Н та направлення від 20.11.2020 №849 посадовою особою відповідача 23.11.2020 об 11 год. 30 хв. складено акт №ЧК720/15/НД про неможливість проведення інспекційного відвідування/невиїзного інспектування, який вручено заступнику директора позивача ОСОБА_2 та надано вимогу про надання документів від 23.11.2020 №4К720/15/ПД для проведення позапланового інспекційного відвідування щодо додержання законодавства про працю.

Листом ТОВ «Дрім Мейкерс» від 27.11.2020 №126 надано управлінню Держпраці у Черкаській області документи в частині оформлення трудових відносин з гр. ОСОБА_1 .

За наслідками проведеного інспекційного відвідування ТОВ «Дрім Мейкерс» відповідачем складено акт від 04.12.2020 №ЧК720/15/АВ яким встановлено, що позивачем допущено до роботи гр. ОСОБА_1 без видання наказу про прийняття на роботу, повідомлення органу ДФС про прийняття працівника на роботу, а шляхом укладення цивільно-правового договору, що має ознаки трудового договору, чим порушено ч. 1 ст. 21 КЗпП України, ч. 3 ст. 24 КЗпП України.

На підставі вказаного акту перевірки управлінням Держпраці у Черкаській області винесено, зокрема, припис про усунення виявлених порушень від 04 січня 2021 №ЧК720/15/АВ/П та постанову від 22.01.2021 №ЧК720/15/АВ/ТД-ФС-05 про накладення штрафу у сумі 50000 грн.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд враховує, що згідно зі статтею 24 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Додержання письмової форми є обов`язковим: 1) при організованому наборі працівників; 2) при укладенні трудового договору про роботу в районах з особливими природними географічними і геологічними умовами та умовами підвищеного ризику для здоров`я; 3) при укладенні контракту; 4) у випадках, коли працівник наполягає на укладенні трудового договору у письмовій формі; 5) при укладенні трудового договору з неповнолітнім (стаття 187 цього Кодексу); 6) при укладенні трудового договору з фізичною особою; 7) в інших випадках, передбачених законодавством України.

Працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Особі, запрошеній на роботу в порядку переведення з іншого підприємства, установи, організації за погодженням між керівниками підприємств, установ, організацій, не може бути відмовлено в укладенні трудового договору. Забороняється укладення трудового договору з громадянином, якому за медичним висновком запропонована робота протипоказана за станом здоров`я.

Як встановлено судом, між товариством з обмеженою відповідальністю «Дрім Мейкерс» (замовник) та гр. ОСОБА_1 (виконавець) згідно з вимогами Цивільного кодексу України укладено цивільно-правовий договір від 06.10.2020 №5-М, згідно якого замовник доручає, а виконавець бере на себе зобов`язання виконати роботи щодо: маркування товару; укомплектування товару; розпакування та упакування товару; вантажно-розвантажувальні роботи щодо товару.

Відповідно до розділу 2 цього договору від 06.10.2020 №5-М за виконану роботу замовник сплачує виконавцю винагороду у розмірі, визначеному за домовленістю сторін, однак з наступного розрахунку: у розмірі 0 грн. 20 коп. за 1 одиницю промаркованого товару згідно п. 1.1.1 даного договору; у розмірі 38 грн. 00 коп. за 1 год. 00 хв. виконаної виконавцем роботи згідно п. 1.1.2, 1.1.3, 1.1.4 цього договору. Період виконання роботи: 06.10.2020 по 26.10.2020. Кількість годин виконання роботи: 222.

Факт надання позивачу гр. ОСОБА_1 вказаних разових робіт підтверджується актом від 26.10.2020 прийому виконаної роботи по цивільно-правому договору, службовими записками, копії яких наявні у матеріалах справи.

Відповідно до статті 901 Цивільного кодексу України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.

Згідно зі статтею 902 Цивільного кодексу України виконавець повинен надати послугу особисто. У випадках, встановлених договором, виконавець має право покласти виконання договору про надання послуг на іншу особу, залишаючись відповідальним в повному обсязі перед замовником за порушення договору.

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. (частина перша статті 903 Цивільного кодексу України).

Натомість, трудовий договір характеризується, зокрема тим, що працівники не самі організовують роботу і виконують її не на власний ризик та розсуд, а підпорядковуються відповідним посадовим особам, водночас на підприємстві має вестись табель відпрацьованого часу, що є особливістю трудових правовідносин. В трудових договорах також визначається обов`язок працівника щомісячно виконувати відповідні роботи в межах робочого процесу підприємства, а за невиконання обов`язків визначено матеріальну та/чи дисциплінарну відповідальність. Трудовий договір це угода щодо здійснення і забезпечення трудової функції. За трудовим договором працівник зобов`язаний виконувати не якусь індивідуально-визначену роботу, а роботу з визначеної однієї або кількох професій, спеціальностей, посади відповідної кваліфікації, виконувати визначену трудову функцію в діяльності підприємства. Після закінчення виконання визначеного завдання трудова діяльність не припиняється. Предметом трудового договору є власне праця працівника в процесі виробництва, тоді як предметом договору цивільно-правового характеру є виконання його стороною певного визначеного обсягу робіт.

Тобто, основною ознакою, що відрізняє підрядні відносини від трудових, є те, що трудовим законодавством регулюється процес організації трудової діяльності. За цивільно-правовим договором процес організації трудової діяльності залишається за його межами, метою договору є отримання певного матеріального результату.

Отже, відносини, які виникають з цивільно-правового договору послуг не є тотожними трудовим правовідносинам, а укладання цивільно-правового договору послуг не свідчить про наявність трудових відносин між Замовником та Підрядником.

Як вбачається з матеріалів справи, щодо гр. ОСОБА_1 не видавались позивачем жодні накази, розпорядження про прийняття його на роботу, допуск до роботи, не вівся облік його робочого часу, що свідчить про цивільно-правовий характер правовідносин, що виникли між позивачем та гр. ОСОБА_1 .

Підтвердженням того, що в даному випадку між позивачем та гр. ОСОБА_1 укладено саме цивільно-правовий договір, є те, що: у трудових відносинах важливим є процес трудової діяльності, її організація, якої в даному випадку не було; виконавець за цим договором, на відміну від працівника, не підпорядковується правилам внутрішнього трудового розпорядку, а сам організовував свою роботу; за трудовим договором працівники приймаються до штату за певною кваліфікацією, професією, посадою, йому гарантується заробітна плата, гарантії, пільги, компенсації, тоді як за цивільно-правовим договором оплачується результат надання послуг і відносини сторін обмежуються лише наданням послуг і оплатою винагороди.

Таким чином, твердження відповідача про трудовий характер відносин між позивачем гр. ОСОБА_1 не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду даної справи, тому у позивача також були відсутні правові підстави для повідомлення позивачем територіального органу ДФС про ніби то про гр. ОСОБА_1 на роботу за трудовим договором.

Згідно із статтею 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені, зокрема, частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Статтею 203 ЦК України встановлені загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, зокрема: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Отже, наявність обставин, що вказують на відсутність спрямування правочину на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним, є лише підставою розгляду питання компетентним судом для визнання правочину недійсним (тобто вказує на оспорюваність правочину).

У той же час, згідно статті 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Жодних передбачених законом обставин, які б вказували на нікчемність правочинів позивача із гр. ОСОБА_1 перевіркою не встановлено.

Суд також зазначає, що відповідач не має повноважень на визнання укладених позивачем з виконавцями робіт цивільно-правових договорів недійсними або визнавати їх трудовими чи на власний розсуд тлумачити їх умови.

Чинне законодавство України не містить обов`язкових приписів, у яких випадках сторони зобов`язані укладати трудові договори, а в яких цивільно-правові договори (угоди) на виконання певних робіт, тому слід дійти висновку, що сторони договору (працедавець та працівник) вільні у своєму виборі щодо форми оформлення трудових відносин, і на свій розсуд вправі визначати вид такого договору.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 26.05.2020 у справі №160/5315/19.

Таким чином, суд дійшов висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог щодо визнання протиправними та скасування припису про усунення виявлених порушень від 04 січня 2021 №ЧК720/15/АВ/П та постанови про накладення штрафу від 22.01.2021 №ЧК720/15/АВ/ТД-ФС-05.

Посилання позивача про те, що інспекційне відвідування відбулось з порушенням законодавства України - не приймається судом до уваги, оскільки саме по собі порушення встановленої законом процедури прийняття відповідного акту може бути підставою для скасування рішення суб`єкта владних повноважень лише за тієї умови, що таке порушення вплинуло або могло вплинути на правильність оскаржуваного рішення. Певні дефекти адміністративного акта можуть не пов`язуватись з його змістом, а стосуватися процедури його ухвалення. У такому разі можливі дві ситуації: внаслідок процедурного порушення такий акт суперечитиме закону (тоді акт є нікчемним), або допущене порушення не вплинуло на зміст акта (тоді наслідків для його дійсності не повинно наставати взагалі). Отже, саме по собі порушення процедури прийняття акта не повинно породжувати правових наслідків для його дійсності, крім випадків, прямо передбачених законом.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 23.04.2020 у справі №813/1790/18.

За таких обставин, Черкаський окружний адміністративний суд, за правилами, встановленими ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України, перевіривши наявні у справі докази, вважає заявлені позовні вимоги такими, що підлягають до повного задоволення.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

При цьому в силу положень частини 2 статті 77 вказаного Кодексу, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 6, 14, 139, 242-245, 255, 295, 370 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати припис управління Держпраці у Черкаській області про усунення виявлених порушень від 04 січня 2021 №ЧК720/15/АВ/П.

Визнати протиправною та скасувати постанову управління Держпраці у Черкаській області про накладення штрафу від 22.01.2021 №ЧК720/15/АВ/ТД-ФС-05.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань управління Держпраці у Черкаській області на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Дрім Мейкерс» сплачений судовий збір в розмірі 4540 (чотири тисячі п`ятсот сорок) грн.

Копію рішення направити особам, які беруть участь у справі.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд у строк, встановлений статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.А. Гайдаш