Справа № 120/2604/21-а
Суддя: Дончик Віталій Володимирович
Дата ухвалення: 2021-04-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

15 квітня 2021 р. справа № 120/2604/21-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Дончика Віталія Володимировича, розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області до Управління забезпечення примусового виконання рішень у Вінницькій області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), третя особа без самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача ОСОБА_1 про скасування постанови

в с т а н о в и в

29.03.2021 року Головне управління ПФУ у Вінницькій області звернулось в суд з адміністративним позовом до Управління забезпечення примусового виконання рішень у Вінницькій області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) про скасування постанови.

Обґрунтовуючи позовні вимоги зазначили, що 18.03.2021 року відповідачем винесено постанову, якою накладено на Головне управління ПФУ у Вінницькій області штраф в розмірі 5100 грн. за невиконання рішення суду без поважних причин.

На переконання позивача, постанова державного виконавця від 18.03.2021 року є протиправною та підлягає скасуванню, оскільки рішення суду виконано фактично та у повному обсязі, а вимога виконавця здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 виходячи з 83 % сум грошового забезпечення, визначеного в довідці від 17.07.2020 року, є безпідставною та неправомірною.

При цьому, зазначили, що в Головного управління ПФУ у Вінницькій області відсутні правові підстави для проведення перерахунку та виплати пенсії ОСОБА_1 з урахуванням 83 % сум грошового забезпечення при виконання рішення суду у справі №120/4288/20-а, оскільки:

- довідка ВОВК від 22.03.2018 року та довідка від 17.07.2020 року є різними за змістом та різняться у часі;

- застосування 83 % при перерахунку пенсії не було предметом розгляду у справі №120/4288/20-а;

- відсутні вимоги ОСОБА_1 щодо застосування 83% при перерахунку пенсії на підставі довідки від 17.07.2020 року.

Вищевикладені обставини зумовили Головне управління ПФУ звернутись з цим позовом до суду.

Ухвалою суду від 05.04.2021 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у адміністративній справі, розгляд справи вирішено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні). Цією ж ухвалою залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача ОСОБА_1

12.04.2021 року на адресу суду надійшли пояснення на позовну заяву, у яких ОСОБА_1 вважає, що рішення суду фактично не виконано, а тому підстави для задоволення позивних вимог відсутні. Зокрема вказав, що при перерахунку пенсії, відповідно до статті 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», на підставі рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 28.09.2020 року у справі №120/4288/20-а у Головного управління були відсутні підстави для застосування механізму нового обчислення пенсії із урахуванням положень ч.2 статті 13 цього ж Закону, оскільки при перерахунку пенсії змінною величиною є лише розмір грошового забезпечення, натомість відсоткове значення розміру основної пенсії (83%) яке обчислювалось при її призначенні (25.01.1999 року) відповідно до наявної вислуги років (31 календарний рік) є незмінним.

Враховуючи вищевикладене просив у задоволенні адміністративного позову відмовити.

13.04.2021 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач заперечує щодо задоволення позовних вимог. Зокрема вказав, що на виконанні у Відділі примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Вінницькій області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) (далі - Відділ) перебуває виконавче провадження № 63589864 від 12.11.2020 з примусового виконання виконавчого листа по справі № 120/4288/20-а, виданого 09.11.2020 Вінницьким окружним адміністративним судом про «Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області здійснити ОСОБА_1 з 01.01.2018 перерахунок та виплату основного розміру пенсії з урахуванням розміру грошового забезпечення відповідно до довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 від 17.07.2020 № ХЛ55820, виходячи з посадового окладу в розмірі 7890,00 грн. (співвідношення розміру посадового окладу до - 1513,00 грн, тарифний розряд за посадою - "44", тарифний коефіцієнт - "4,48") згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" та Додаткам № 23, 24 згідно з наказом Міністра оборони України від 01.03.2018 № 90 "Про встановлення тарифних розрядів за посадами осіб офіцерського складу Збройних сил України».

Під час виконання зазначеного рішення суду державним виконавцем з`ясовано, що боржник здійснив донарахування стягувачу коштів у сумі 2565,00 грн. за період з 01.01.2018 по 31.10.2020, що підтверджується розрахунком на доплату. Розмір пенсії стягувача станом на 01.12.2020 року склав 10245,37 грн., виходячи з відсоткового значення розміру пенсії 70% відповідних сум грошового забезпечення.

Разом з тим, відповідач зазначає, що рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 08.11.2019 у справі № 120/149/19-а Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області зобов`язано здійснити з 01.01.2018 перерахунок пенсії за вислугу років ОСОБА_1 , виходячи з відсоткового значення розміру пенсії 83% відповідних сум грошового забезпечення.

В мотивувальній частині ухвали Вінницького окружного адміністративного суду від 29.01.2021 по справі № 120/4288/20-а зазначено, що «рішення суду у цій справі не зупиняє виконання та не впливає на чинність рішення суду у справі № 120/149/19-а, адже такими судовими рішеннями вирішено різні за своєю суттю питання, які не можна вважати взаємовиключними».

На переконання відповідача, державний виконавець зобов`язаний вчинити всі заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, у зв`язку з чим, наділений повноваженнями щодо накладення штрафів на боржника, повідомлення правоохоронних органів для притягнення боржника до відповідальності, на підставі чого, виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 63, 75 Закону України «Про виконавче провадження», 18.03.2021 винесено постанову про накладення штрафу на боржника в розмірі 5 100,00 грн. та надано новий строк на виконання рішення суду. Копію постанови з вимогою виконати рішення суду направлено боржнику. Крім цього, боржника попереджено, що в разі повторного невиконання рішення боржником державний виконавець накладає штраф у подвійному розмірі та звертається до правоохоронних органів з поданням (повідомленням) про притягнення боржника до кримінальної відповідальності.

Враховуючи вищевикладене, просив у задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Дослідивши матеріали справи, письмові докази, суд встановив, що в провадженні Управління забезпечення примусового виконання рішень у Вінницькій області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) перебуває виконавче провадження № 63589864 з примусового виконання виконавчого листа № №120/4288/20-а, виданого Вінницьким окружним адміністративним судом 09.11.2020 року, яким зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області здійснити ОСОБА_1 з 01.01.2018 перерахунок та виплату основного розміру пенсії з урахуванням розміру грошового забезпечення відповідно до довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 від 17.07.2020 № ХЛ55820, виходячи з посадового окладу в розмірі 7890,00 грн (співвідношення розміру посадового окладу до 01.01.2018 - 1513,00 грн., тарифний розряд за посадою - "44", тарифний коефіцієнт - "4,48") згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" та Додаткам № 23, 24 згідно з наказом Міністра оборони України від 01.03.2018 № 90 "Про встановлення тарифних розрядів за посадами осіб офіцерського складу Збройних сил України".

12.11.2020 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 63589864. Згідно пункту 2 цієї Постанови, боржнику необхідно виконати рішення суду протягом десяти днів з дня відкриття виконавчого провадження, про що повідомити державного виконавця.

22.12.2020 року державним виконавцем винесено вимогу №12-803/2.3-22/6, зі змісту якої вбачається, що відповідь на постанову про відкриття виконавчого провадження, боржником станом на 22.12.2020 року не надано. 15.12.2020 року на адресу виконавця надійшла заява ОСОБА_1 щодо неналежного виконання боржником рішення суду. У зв`язку із викладеним, державним виконавцем зобов`язано Головне управління ПФУ у Вінницькій області, виконати рішення суду в повному обсязі з урахуванням фактів (доводів) викладених у заяві ОСОБА_1 від 15.12.2020 щодо перерахунку та виплати пенсії. Обґрунтовану відповідь з документальним підтвердженням щодо повного виконання рішення суду, зобов`язано надати Відділу до 28.12.2020 року.

На виконання вимоги державного виконавця, Головне управління ПФУ у Вінницькій області листом від 28.12.2020 року №0200-0802-5/63680 повідомило, що на виконання рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 28.09.2020 року №120/4288/20-а, Головним управлінням ПФУ у Вінницькій області проведено розрахунок розміру пенсії стягувача, який станом на 01.01.2018 року склав 7321,73 грн. з урахуванням посадового окладу 7890 грн. та донараховано стягувачу кошти в сумі 2565 грн. за період з 01.01.2018 року по 31.10.2020 року.

Щодо доводів викладених в заяві ОСОБА_1 від 15.12.2020 року повідомили, що у межах адміністративної справи №120/4288/20-а судом не вирішувалось питання щодо дій відповідача при проведенні перерахунку пенсії ОСОБА_1 із врахуванням 83% сум грошового забезпечення у майбутньому, а також не визначався порядок виконання рішення суду у вищевказаній справі з урахуванням висновків рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 28.09.2020 року по справі №120/4288/20-а.

12.01.2021 року державний виконавець звернувся до Вінницького окружного адміністративного суду із заявою про роз`яснення рішення по справі №120/4288/20-а, а саме просив роз`яснити відсоток грошового забезпечення третьої особи (70 чи 83), який необхідно застосовувати при перерахунку пенсії.

Ухвалою суду від 29 січня 2021 року у справі №120/4288/20а, відмовлено у задоволенні заяви головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Вінницькій області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Бертман Р.П. про роз`яснення рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 28 вересня 2020 року у справі № 120/4288/20-а за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії.

Відмовляючи у роз`ясненні рішенню суду, суд зазначив, що рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 28.09.2020 у справі № 120/4288/20-а є чітким, зрозумілим та не містить положень, стосовно яких можуть виникнути суперечності щодо їх правильного розуміння. Таке рішення ухвалювалось на підставі встановлених судом обставин справи, враховуючи наведені сторонами доводи та беручи до уваги надані ними докази. Водночас, у заяві про роз`яснення судового рішення державний виконавець посилався на те, що рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 08.11.2019 у справі № 120/149/19-а Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області зобов`язано здійснити з 01.01.2018 перерахунок пенсії за вислугу років, виходячи з відсоткового значення розміру пенсії 83% відповідних сум грошового забезпечення. Відтак є незрозумілим, виходячи з якого саме відсоткового значення (70 чи 83%) розміру пенсії, боржник повинен здійснити перерахунок пенсії стягувачу на виконання рішення суду у справі № 120/4288/20-а.

Проте, суд зауважив, що питання відсоткового значення розміру пенсії ОСОБА_1 не було предметом розгляду в адміністративній справі № 120/4288/20-а, а спір між сторонами у цій справі стосувався того, з якого саме розміру грошового забезпечення та виходячи з яких саме його конкретних складових пенсійний орган повинен обчислювати та виплачувати ОСОБА_1 пенсію починаючи з 01.01.2018. Разом з тим, суд зазначив, що рішення суду у цій справі не зупиняє виконання та не впливає на чинність рішення суду у справі № 120/149/19-а, адже такими судовими рішеннями вирішено різні за своєю суттю питання, які не можна вважати взаємовиключними.

08.02.2021 року державним виконавцем винесено вимогу №1779/2.3-22/6, якою зобов`язано Головне управління ПФУ у Вінницькій області, виконати рішення суду в повному обсязі виходячи із відсоткового значення розміру пенсії 83% відповідних сум грошового забезпечення. Обґрунтовану відповідь з документальним підтвердженням щодо повного виконання рішення суду, зобов`язано надати Відділу до 18.02.2021 року.

На виконання вимоги державного виконавця, Головне управління ПФУ у Вінницькій області листом від 15.02.2021 року №0200-0802-5/10011 повідомило, що Головним управлінням рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 28.09.2020 року у справі №120/4288/20-а виконано в добровільному порядку до відкриття виконавчого провадження.

Щодо доводів державного виконавця про те, що ОСОБА_1 повинен отримувати розмір пенсії виходячи з 83 % сум грошового забезпечення повідомили, що рішення суду у справі №120/4288/20-а виконано в межах покладених зобов`язань. Головним управлінням при виконанні рішення суду у справі №120/4288/20-а застосовано норми статті 13 Закону України №2262, яка встановлює, що максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті не повинен перевищувати 70 процентів відповідних сум грошового забезпечення. Крім того, у межах адміністративної справи №120/4288/20-а судом не вирішувалось питання щодо дій відповідача при проведенні перерахунку пенсії ОСОБА_1 із врахуванням 83% грошового забезпечення у майбутньому, а також не визначався порядок виконання рішення суду у вищевказаній справі з урахуванням висновків рішення Вінницького окружного адміністративного суду 08.11.2019 року у справі №120/149/19.

Враховуючи вищевикладене, просили закінчити виконавче провадження.

18.02.2021 року на адресу відповідача надійшла заява стягувача, у якій останній просить державного виконавця прийняти міри до виконання Головним управління рішень Вінницького окружного адміністративного суду від 08.11.2019 року по справі №120/149/19-а та від 28.09.2020 року по справі №120/4288/20-а.

18.03.2021 року державним виконавцем винесено постанову про накладення штрафу на Головне управління ПФУ у Вінницькій області за невиконання рішення суду без поважних причин, що зобов`язує боржника вчинити певні дії.
Головне управління ПФУ у Вінницькій області вважає постанову державного виконавця від 18.03.2021 року про накладення штрафу за невиконання рішення суду без поважних причин протиправною та такою, що підлягають скасуванню, оскільки рішення суду виконано добровільно до відкриття виконавчого провадження, у зв`язку із чим звернулись з цим позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить із наступного.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст.1 Закону України "Про виконавче провадження" № 1404-VIII (далі - Закон №1404) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч.1 ст.18 Закону №1404 виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно з ч. 2-3 ст. 63 Закону № 1404-VIII, у разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність. Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником. У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом. У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Приписами ч.2 ст.75 Закону №1404-VIII визначено, що у разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

З аналізу вказаних норм слідує, що на момент прийняття державним виконавцем постанови про накладення штрафу має бути встановлений факт невиконання боржником рішення суду у встановлений законодавством строк, з приводу якого здійснюються заходи на його виконання. При цьому обов`язковою умовою накладення державним виконавцем штрафу є невиконання судового рішення боржником без поважних причин, коли боржник мав реальну можливість виконати судове рішення, проте не зробив цього.

Поважними причинами невиконання рішення суду в розумінні норм Закону №1404 можуть вважатися обставини, які є об`єктивно непереборними та не залежать від волевиявлення особи, і пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій.

При цьому, встановлення таких обставин як: - невиконання судового рішення; - наявність поважних причин такого невиконання, необхідно здійснювати в кожному конкретному випадку індивідуально. Обов`язок з`ясування цих обставин покладено на державного виконавця.

Разом з тим, державний виконавець встановлюючи обставини виконання рішення суду, в постанові про накладення штрафу від 18.03.2021 року зазначив, що листами від 04.12.2020 року, 28.12.2020 року та 15.02.2021 року боржником повідомлено про добровільне виконання рішення суду, зокрема зазначено, що донараховано стягувачу кошти в сумі 2565 грн. за період з 01.01.2018 року по 31.10.2020 року, що підтверджується розрахунком на доплату, розмір пенсії з 01.12.2020 року 10245,37 грн. виходячи із відсоткового значення розміру пенсії 70% відповідних сум грошового забезпечення. При цьому, рішенням Вінницького окружного адміністративного суду по справі №120/149/19-а від 08.11.2019 року зобов`язано Головне управління ПФУ у Вінницькій області здійснити з 01.01.2018 року перерахунок пенсії за вислугу років ОСОБА_1 виходячи із відсоткового значення розміру пенсії 83% відповідних сум грошового забезпечення. Згідно відповіді на вимогу державного виконавця, боржник листом №0200-0802-5/63680 від 28.12.2020 року повідомив, що «при виконанні рішення суду у справі № 120/4288/20-а було застосовано норми статті 13 Закону України №2262, яка встановлює, що максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не може перевищувати 70 відсотків відповідних сум грошового забезпечення. У межах адміністративної справи №120/4288/20-а судом не вирішувалось питання щодо дій відповідача при проведенні перерахунку пенсії ОСОБА_1 із врахуванням 83 відсотків сум грошового забезпечення у майбутньому, а також, не визначався порядок виконання рішення суду у вищевказаній справі з урахуванням висновків рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 28.09.2020 року по справі №120/4288/20-а». Ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 29.01.2021 року по справі №120/4288/20-а суд зазначив, що рішення суду у цій справі не зупиняє виконання та не впливає на чинність рішення суду у справі №120/149/19-а, адже такими судовими рішеннями вирішено різні за своєю суттю питання, які не можна вважати взаємовиключними.

Тобто, предметом доказування в межах даної адміністративної справи є встановлення фактичного, повного та об`єктивного виконання Головним управління ПФУ у Вінницькій області рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 28.09.2020 року у справі №120/4288/20-а, в частині визначення відсотку грошового забезпечення третьої особи, який необхідно застосовувати при перерахунку пенсії.

Судом встановлено, що рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 28.09.2020 року у справі №120/4288/20-а зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області здійснити ОСОБА_1 з 01.01.2018 перерахунок та виплату основного розміру пенсії з урахуванням розміру грошового забезпечення відповідно до довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 від 17.07.2020 № ХЛ55820, виходячи з посадового окладу в розмірі 7890,00 грн. (співвідношення розміру посадового окладу до 01.01.2018 - 1513,00 грн., тарифний розряд за посадою - "44", тарифний коефіцієнт - "4,48") згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" та Додаткам № 23, 24 згідно з наказом Міністра оборони України від 01.03.2018 № 90 "Про встановлення тарифних розрядів за посадами осіб офіцерського складу Збройних сил України".

На підтвердження добровільного, повного та належного виконання рішення суду, пенсійний орган надає протокол перерахунку пенсії, підстава здійснення якого вказано - рішення суду. Згідно даного розрахунку основний розмір пенсії становить 70 % грошового забезпечення.

Водночас, суд зауважує, що питання щодо визначення відсоткового значення розміру пенсії ОСОБА_1 при перерахунку з 01.01.2018 року не досліджувалось при розгляді адміністративної справи № 120/4288/20-а, а тому є безпідставними дії позивача в частині визначення відсоткового значення розміру пенсії на рівні 70% від відповідних сум грошового забезпечення при здійсненні перерахунку основного розміру пенсії. в межах виконання цього рішення суду, яке слугувало виключною підставою для здійснення такого перерахунку.

При цьому, позивач зазначає, що при виконанні рішення суду у справі № 120/4288/20-а, застосовано норми статті 13 Закону України №2262, яка встановлює, що максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не може перевищувати 70 відсотків відповідних сум грошового забезпечення.

В той же час, суд зауважує, що оцінку правомірність дій позивача щодо застосування статті 13 Закону України №2262 при перерахунку основного розміру пенсії ОСОБА_1 та зменшення відсоткового значення розміру грошового забезпечення під час її перерахунку надано рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 08.11.2019 року у справі 120/149/19-а.

Вінницький окружний адміністративний суд зобов`язуючи Головне управління ПФУ у Вінницькій області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 виходячи з 83 відсотків грошового забезпечення, дійшов висновку, що положення статті 13 Закону № 2262-ХІІ, якими встановлено розмір пенсії виходячи з 70 відсотків від грошового забезпечення, можуть застосовуватись лише до правовідносин, що виникли після 01.04.2014 року, тобто набрання ними чинності, та стосуються питань саме призначення пенсії, а не перерахунку вже призначеної пенсії. Також, суд зазначив, що при перерахунку пенсії позивача відповідно до статті 63 Закону № 2262-ХІІ у відповідача були відсутні підстави для застосування механізму нового обчислення пенсії із урахування положень частини другої статті 13 цього ж Закону, оскільки при перерахунку пенсії змінною величиною є лише розмір грошового забезпечення, натомість відсоткове значення розміру основної пенсії, яке обчислювалося при її призначенні відповідно до наявної у позивача вислуги років, є незмінним.

Суд наголошує, що правове регулювання застосування положень статті 13 Закону № 2262-ХІІ, під час перерахунку пенсії з часу прийняття рішення №120/149/19-а не змінилось.

Отже, застосування положень статті 13 Закону України №2262 XIII та, як наслідок зменшення відсоткового значення основного розміру пенсії позивача, є повторним вчиненням відповідачем дій, які визнані судовим рішенням протиправними. Додатково про такий висновок суду свідчить дата, з якої зобов`язано перерахувати пенсію позивача в справі №120/149/19-а та № 120/4288/20-а, а саме з 01.01.2018 року.

При цьому, суд у адміністративній справі № 120/4288/20-а роз`яснюючи рішення суду, вказав, що рішення суду у цій справі не зупиняє виконання та не впливає на чинність рішення суду у справі № 120/149/19-а, адже такими судовими рішеннями вирішено різні за своєю суттю питання, які не можна вважати взаємовиключними.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позивач під час виконання рішення суду безпідставно застосував до спірних правовідносин положення статті 13 Закону №2262-ХІІ, які регулюють витання призначення пенсії, та як наслідок зменшив відсоткове значення грошового забезпечення позивача, що свідчить про невиконання рішення суду в повному обсязі.

Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

За правовою позицією Європейського Суду з прав людини, право на соціальні виплати є майновим правом, передбаченим статтею 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, і зменшення розміру або припинення виплати належним чином встановленої соціальної допомоги може становити втручання у право власності (рішення у справі "Хонякіна проти Грузії" (Khoniakina v. Georgia), № 17767/08, пункт 72, від 19.06.2012 року).

Європейський Суд наголошував на тому, що першим і найголовнішим правилом статті 1 Першого протоколу є те, що будь-яке втручання державних органів у право на мирне володіння майном має бути законним і повинно переслідувати легітимну мету «в інтересах суспільства». Будь-яке втручання також повинно бути пропорційним по відношенню до переслідуваної мети. Іншими словами, має бути забезпечено "справедливий баланс" між загальними інтересами суспільства та обов`язком захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідного балансу не буде досягнуто, якщо на відповідну особу або осіб буде покладено особистий та надмірний тягар (рішення у справі "Колишній Король Греції та інші проти Греції" (Former King of Greece and Others v. Greece) [ВП], заява № 25701/94, пп. 79 та 82, ЄСПЛ 2000-XII).

Суд при вирішенні даної справи, враховує висновок Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) у рішенні від 10 лютого 2010 року у справі «Серявін та інші проти України» , що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. У справі «Трофимчук проти України» ЄСПЛ також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не можна розуміти як вимогу детально відповідати на кожен довід. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Відповідно до пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Згідно з частинами першою та другою КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про відсутність підстав для визнання протиправною та скасування постанови державного виконавця про накладення штрафу, а тому, у задоволенні адміністративного позову слід відмовити.

Враховуючи положення статті 139 КАС України, питання про розподіл судових витрат судом не вирішується.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

в и р і ш и в :

У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.
Відповідно до ст. 287 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (вул. Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, );
Відповідач: Управління забезпечення примусового виконання рішень у Вінницькій області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) (вул. Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, );
Третя особа: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Рішення у повному обсязі виготовлено 15.04.2021 року.

Суддя Дончик Віталій Володимирович