Справа № 640/17738/20
Суддя: Шулежко В.П.
Дата ухвалення: 2021-04-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 квітня 2021 року м. Київ № 640/17738/20

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Шулежка В.П., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення адміністрації Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся ОСОБА_1 (далі - позивач) з позовом до Управління соціального захисту населення адміністрації Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації (далі - відповідач), в якому просить:

визнати дії Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації Управління праці і соціального захисту населення протиправними;

стягнути з відповідача с 01 січня 2020 року по 27 лютого 2020 року недоотриману пільгу по Постанові КМУ №409 з розрахунку 220 кВт на сім`ю;

з 27.02.2020 року нараховувати та виплачувати пільги на вимогу рішення Конституційного суду України від 27.02.2020 №3-р/2020 та ст.12 п.5, ст.13 п.5, ст.28 3акону Украйни «Про статус ветеранів війни та гарантії їх соціального захисту»;

стягнути з відповідача недоплачену пільгу за електроенергію з врахуванням раніше нарахованих сум;

стягнути з відповідачів моральну шкоду в розмірі 1 тис грн згідно ст. 152 Конституції України та рішення КАС ВС по справі №818/607/17 про відшкодування моральної шкоди.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що дії відповідача є неправомірними, так як порушено його право на отримання пільг та оплату житлово-комунальних послуг, як учасника бойових дій. Положення пунктів 4-6 статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» є чинними, у даній статті закону не передбачено можливість встановлювати обмеження Кабінетом Міністрів України. Позивач вважає, що відповідачем при нарахуванні і виплаті компенсації протиправно застосовано положення постанови КМУ №409, а не положення статей 12, 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». Крім того, позивач посилається на те, що відповідачем при нарахуванні та виплаті йому пільг не враховано рішення Конституційного суду України від 27.02.2020 №3-р/2020.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 07.08.2020 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Вказаною ухвалою встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву разом із доказами, які підтверджують обставини, на яких ґрунтується його позиція.

Представником відповідача подано відзив на позовну заяву, в якому заперечував проти позовних вимог та в обґрунтування своєї позиції зазначив, що будь-яких неправомірних дій при проведенні розрахунку та виплати грошових коштів за пільгою позивача управлінням не здійснено, вважає позов необґрунтованим та просив відмовити у його задоволенні в повному обсязі.

Позивачем подано відповідь на відзив, у якій виклав свої міркування щодо наведених відповідачем у відзиві заперечень та мотиви їх відхилення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Відповідно до посвідчення серії НОМЕР_1 від 05.05.2015 ОСОБА_1 набув статусу інваліда війни та отримав ІІ групу інвалідності.

Згідно довідки від 25.07.2016 № позивач взятий на облік як внутрішньо переміщена особа, фактичне місце проживання/перебування: АДРЕСА_1 .

Позивач з 02.08.2016 перебуває на обліку в Єдиному державному автоматизованому реєстрі осіб, які мають право на пільги (далі - ЄДАРП) як особа з інвалідністю внаслідок війни 2 групи за фактичним місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до заяви позивача від 02.08.2016 та рішення комісії зі спірних питань щодо призначення субсидій на житлово-комунальні послуги, призначення державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям та обліку осіб, які мають право на пільги за фактичним місцем проживання в Дарницькому районі міста Києва (протокол від 04.08.2016 № 28).

Позивач з 05.09.2016 користується пільгами на житлово-комунальні послуги відповідно до статті 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» разом з дружиною ОСОБА_2 .

Позивач звернувся до відповідача із заяво від 04.03.2020 щодо порядку розрахунку йому пільг за послугами з газопостачання та електропостачання.

У відповідь на подану заяву, відповідач листом від 12.06.2020 №01-12/1954 повідомив позивача про те, що розрахунок пільг по послузі електропостачання по особовому рахунку НОМЕР_2 проводиться управлінням з урахуванням вимог абзацу 2 підпункту 6 пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України від 06.08.2014 №409 «Про встановлення державних соціальних стандартів у сфері житлово-комунального обслуговування».

Не погоджуючись із викладеним, позивач звернувся до відповідача із запитом на отримання публічної інформації від 08.07.2020 щодо надання нарахування йому пільг на електропостачання, розрахунку розміру пільги та щодо виконання рішення Конституційного суду України від 27.02.2020 №3-р/2020.

На вказаний запит відповідачем надано відповідь листом від 13.07.2020 №10138-1940/12.

Не погоджуючись із діями відповідача щодо нарахування йому та виплати пільг, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Згідно з частиною першою статті 46 Конституцій України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Пільги для ветеранів війни різних категорій визначені приписами Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22.10.1993 №3551-XII.

Відповідно до пунктів 4-6 частини першої статті 12 цього Закону учасникам бойових дій (статті 5, 6) надаються такі пільги:

- 75-процентна знижка плати за користування житлом (квартирна плата) в межах норм, передбачених чинним законодавством (21 кв. метр загальної площі житла на кожну особу, яка постійно проживає у житловому приміщенні (будинку) і має право на знижку плати, та додатково 10,5 кв. метра на сім`ю);

- 75-процентна знижка плати за користування комунальними послугами (газом, електроенергією та іншими послугами) та скрапленим балонним газом для побутових потреб в межах середніх норм споживання.

Площа житла, на яку надається знижка, при розрахунках плати за опалення становить 21 кв. метр опалювальної площі на кожну особу, яка постійно проживає у житловому приміщенні (будинку) і має право на знижку плати, та додатково 10,5 кв. метра на сім`ю.

Для сімей, що складаються лише з непрацездатних осіб, надається 75-процентна знижка за користування газом для опалювання житла на подвійний розмір нормативної опалювальної площі (42 кв. метри на кожну особу, яка має право на знижку плати, та 21 кв. метр на сім`ю);

- 75-процентна знижка вартості палива, в тому числі рідкого, в межах норм, встановлених для продажу населенню, для осіб, які проживають у будинках, що не мають центрального опалення.

Постановою Кабінету Міністрів України від 17.04.2019 № 373 «Деякі питання надання житлових субсидій та пільг на оплату житлово-комунальних послуг, придбання твердого палива і скрапленого газу у грошовій формі» в Україні затверджено Порядок надання пільг на оплату житлово-комунальних послуг, придбання твердого палива і скрапленого газу у грошовій формі.

Цей Порядок визначає механізм використання коштів, передбачених у державному бюджеті Мінсоцполітики для виплати пільг і житлових субсидій громадянам на оплату житлово-комунальних послуг, придбання твердого та рідкого пічного побутового палива і скрапленого газу у грошовій формі, та механізм надання громадянам у грошовій формі, зокрема, пільг: комунальних послуг - послуг з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами;

Вказаною Постановою, зокрема, для осіб, які мають право на пільги відповідно до законодавства України, запроваджена система монетизації. Дана форма передбачає отримання пільговиком розміру, розрахованої йому пільги через механізм грошової безготівкової форми або грошової готівкової форми.

Згідно пункту 6 зазначеної Постанови розмір пільги розраховується щомісяця до 25 числа на оплату житлово-комунальних послуг, виходячи з розміру знижки, на яку пільговик має право згідно із законом, кількості членів сім`ї, які мають таке право відповідно до законодавчих актів, та визначені статтею 51 Бюджетного кодексу України, та з урахуванням встановлених цін/тарифів (внесків) і державних соціальних нормативів у сфері житлово-комунального обслуговування; а також на придбання твердого палива і скрапленого газу виходячи з розміру знижки, на яку пільговик має право згідно із законом, з урахуванням мінімальних норм забезпечення твердим паливом і скрапленим газом та граничних показників їх вартості.

Між тим, згідно зі статтею 1 Закону України від 05.10.2000 № 2017-ІІІ «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» державні соціальні стандарти - встановлені законами, іншими нормативно-правовими актами соціальні норми і нормативи або їх комплекс, на базі яких визначаються рівні основних державних соціальних гарантій; соціальні норми і нормативи - показники необхідного споживання продуктів харчування, непродовольчих товарів і послуг та забезпечення освітніми, медичними, житлово-комунальними, соціально-культурними послугами.

Відповідно до статті 9 вказаного Закону державні соціальні нормативи у сфері житлово-комунального обслуговування встановлюються з метою визначення державних соціальних гарантій щодо надання житлово-комунальних послуг та розмірів витрат на найм житла, управління житлом і оплату комунальних послуг, які забезпечують реалізацію конституційного права громадянина на житло.

До державних соціальних нормативів належать, зокрема:

гранична норма витрат на управління житлом, оплату комунальних послуг, передбачених Законом України «Про житлово-комунальні послуги», залежно від отримуваного доходу;

соціальна норма житла та соціальні нормативи користування комунальними послугами, з оплати яких держава надає пільги та встановлює субсидії громадянам.

Приписами статті 5 цього Закону визначено, що державні соціальні стандарти і нормативи формуються, встановлюються та затверджуються у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України за участю та погодженням з іншими сторонами соціального партнерства, якщо інше не передбачено Конституцією України та законами України.

Отже, системний аналіз наведених норм вказує на те, що до повноважень Кабінету Міністрів України віднесено вирішення питань щодо встановлення державних соціальних стандартів та нормативів у сфері житлово-комунальних послуг.

Так, постановою Кабінету Міністрів України від 06.08.2014 № 409 «Про встановлення державних соціальних стандартів у сфері житлово-комунального обслуговування» встановлені соціальні нормативи, в межах яких держава надає громадянам пільги або субсидії на оплату житлово-комунальних послуг, витрат на управління багатоквартирним будинком.

Пунктом 2 Постанови № 409 встановлено соціальну норму житла, в межах якої держава надає громадянам пільги на оплату житлово-комунальних послуг, витрат на управління багатоквартирним будинком для: оплати комунальних послуг - послуг з постачання теплової енергії для потреб централізованого або автономного опалення, з постачання та розподілу природного газу або постачання та розподілу електричної енергії для індивідуального опалення незалежно від джерела та виду енергії - 21 кв. метр опалюваної площі на одну особу та додатково 10,5 кв. метри на сім`ю.

Поряд з цим, згідно підпункту 6 пункту 3 Постанови № 409 встановлені соціальні нормативи, в межах яких держава надає громадянам пільги або субсидії на оплату житлово-комунальних послуг, витрат на управління багатоквартирним будинком: для користування послугами з електропостачання:

абзацом 2 передбачено, що у житлових приміщеннях (будинках), крім тих, що зазначені в абзацах третьому - шостому цього підпункту, - 70 кВт*г на місяць на сім`ю (домогосподарство) з однієї особи і додатково 30 кВт*г на місяць на кожного іншого члена сім`ї (домогосподарства). але не більш як 190 кВт*г на місяць;

абзацом 5 передбачено, що у житлових приміщеннях (будинках) не обладнаних стаціонарними електроплитами, за наявності централізованого постачання холодної води та за відсутності централізованого постачання гарячої води та газових водонагрівальних приладів - 100 кВт*г на місяць на сім`ю (домогосподарство) з однієї особи і додатково 30 кВт*г на місяць на кожного іншого члена сім`ї (домогосподарства) на житлове приміщення (будинок), але не більш як 220 кВт*г на місяць. За інформацією ТОВ «Київські енергетичні послуги» тариф на електроенергію для населення, яке проживає в житлових будинках, обладнаних кухонними електроплитами становить: - за обсяг спожитий до 100 кВт*г електроенергії на місяць - 0,90 грн за 1 кВт*т; - за обсяг спожитий понад 100 кВт*г електроенергії на місяць - 1,68 грн за 1 кВт*г.

Єдиний державний реєстр осіб, які мають право на пільги - це автоматизований банк даних, створений для забезпечення єдиного державного обліку фізичних осіб, які мають право на пільги за соціальною ознакою відповідно законам України, отримують пільги. Даний реєстр запроваджений та діє в Україні на підставі Постанови Кабінету Міністрів України від 29.01.2003 №117 «Про Єдиний державний реєстр осіб, які мають право на пільги».

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 з 02.08.2016 перебуває на обліку в Єдиному державному автоматизованому реєстрі осіб, які мають право на пільги як особа з інвалідністю внаслідок війни ІІ групи за фактичним місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно до заяви пільговика від 02.08.2016 та рішення комісії зі спірних питань щодо призначення субсидій на житлово-комунальні послуги, призначення державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям та обліку осіб, які мають право на пільги за фактичним місцем проживання в Дарницькому районі міста Києва (протокол від 04.08.2016 №28).

Позивач з 05.09.2016 користується пільгами на житлово-комунальні послуги відповідно до статті 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» разом з дружиною ОСОБА_2 .

Тож, в облікову картку пільговика програмного комплексу ЄДАРП інформація внесена на дві особи.

За інформацією ПрАТ «АК «Київводоканал», викладеною у листі від 18.06.2020 вих. № 4572/8/8/0220, у приватному будинку за адресою: АДРЕСА_1 , відсутнє централізоване постачання холодної води.

Як зазначив відповідач, у ОСОБА_1 та ОСОБА_3 по послузі з електропостачання один особовий рахунок НОМЕР_2 .

Розрахунок пільги по послузі з електропостачання по особовому рахунку НОМЕР_2 здійснено відповідачем за наступним алгоритмом: (70кВт+30кВт)*0,90 грн+(30кВт+30кВт+30кВт)*1,68 грн*75% = 90 грн+113,40 грн = 203,40 грн.

Враховуючи викладене вище, розрахунок пільг по послузі з електропостачання по особовому рахунку НОМЕР_2 проведений відповідачем з урахуванням вимог абзацу 2 підпункту 6 пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України від 06.08.2014 № 409, тобто у відповідності до норм чинного законодавства.

Суд вважає безпідставними посилання позивача на те, що відповідач порушив його право на отримання пільг та оплату житлово-комунальних послуг на підставі встановлених обмежень Кабінетом Міністрів України, оскільки за приписами статті 5 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» право на встановлення, формування та затвердження державних соціальних стандартів у сфері житлово-комунального обслуговування надано Кабінету Міністрів України.

Посилання позивача на те, що постанова Кабінету Міністрів України від 06.08.2014 № 409 втратила чинність, та підлягають застосуванню чинні норми закону, не відповідають дійсності.

Стосовно тверджень позивача про неврахування статусу учасника бойових дій його сина, який має також відповідні пільги, суд зазначає, що за приписами порядку, встановленого постановою Кабінету Міністрів України від 17.04.2019 № 373, якщо в одному житловому приміщенні право на пільги на оплату житлово-комунальних послуг мають кілька пільговиків, розрахунок суми пільги здійснюється одному із таких пільговиків, який має право на більший за розміром відсоток знижки плати, з урахуванням розміру пільг інших пільговиків.

Також, суд відхиляє посилання позивача на необхідність застосування відповідачем у даному випадку рішення Конституційного суду України від 27.02.2020 №3-р/2020, оскільки воно не стосується питання нарахування пільг на оплату житлово-комунальних послуг особам з інвалідністю внаслідок війни та учасниками бойових дій.

Враховуючи викладене, суд вважає, що дії відповідача щодо застосування постанови Кабінету Міністрів України від 06.08.2014 № 409 є правомірними, та при нарахуванні позивачу пільг останній діяв у відповідності до норм чинного законодавства, у спосіб та у межах, наданих повноважень, а тому відсутні підстави для визнання таких дій протиправними.

У зв`язку з чим відсутні підстави для стягнення з відповідача с 01 січня 2020 року по 27 лютого 2020 року недоотриманої пільги по постанові Кабінету Міністрів України від 06.08.2014 № 409 з розрахунку 220 кВт на сім`ю; нараховувати та виплачувати пільги на вимогу рішення Конституційного суду України від 27.02.2020 №3-р/2020 та ст.12 п.5, ст.13 п.5, ст.28 3акону Украйни «Про статус ветеранів війни та гарантії їх соціального захисту» та стягнення стягнути з відповідача недоплаченої пільги за електроенергію, відтак позовні вимоги в цій частині є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Також, стосовно вимоги позивача про стягнення моральної шкоди, суд вважає за необхідне звернути увагу на наступне.

За визначенням статті 23 Цивільного кодексу України моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Суду належить встановити обставини наявності такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні, зокрема: чим підтверджується факт заподіяння позивачеві втрат майнового та немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Поряд із цим в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження факту завдання позивачу моральної шкоди, а також наявності причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням (бездіяльністю) відповідача; крім того, позовна заява не містить обставин, з яких виходив позивач при визначенні розміру заявленої до відшкодування шкоди, та обґрунтованого розрахунку такої суми.

Таким чином, позовна вимога про стягнення моральної шкоди нормативно та документально не підтверджена, а тому підстав для її задоволення не має.

Згідно з частиною першою статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з вимогами статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, наявних у справі, суд дійшов висновку, що в задоволенні позову необхідно відмовити повністю.

Враховуючи положення статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, відшкодування судового збору позивачу не підлягає.

Керуючись ст.ст. 72-77, 139, 241-246, 257-262 Кодексу адміністративного судочинства України суд,

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ) відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст.ст.293, 295-297 КАС України з урахуванням підпункту 15.5 пункту 15 частини першої Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України в редакції згідно з Законом України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII.

Суддя В.П. Шулежко