Справа № 440/3137/19
Суддя: Катунов В.В.
Дата ухвалення: 2021-04-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2021 р.Справа № 440/3137/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Катунова В.В.,

Суддів: Чалого І.С. , Ральченка І.М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 17.09.2019 по справі № 440/3137/19

за позовом ОСОБА_2

до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області

про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 /далі - позивач, ОСОБА_2 / звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області /далі - відповідач, ГУ Держгеокадастру у Полтавській області/ про:

- визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області, яке зазначене у листі №4597/0/26-19 від 26 червня 2019 року "Про відмову у наданні дозволу ОСОБА_2 , на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 2,00 га для ведення особистого селянського господарства на території Золотарівської сільської ради Кобеляцького району Полтавської області за межами населеного пункту";

- зобов`язання Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області надати ОСОБА_2 дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 2,00 га для ведення особистого селянського господарства на території Золотарівської сільської ради Кобеляцького району Полтавської області за межами населеного пункту.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 17.09.2019 адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області щодо неприйняття наказу про надання дозволу або про відмову у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність за результатами розгляду заяви ОСОБА_2 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 2,00 га для ведення особистого селянського господарства на території Золотарівської сільської ради Кобеляцького району Полтавської області за межами населеного пункту від 21 червня 2019 року (вх. №Р-8328/0/25-19 від 21 червня 2019 року).

Зобов`язано Головне управління Держгеокадастру у Полтавській області (вул. Уютна, буд. 23, м.Полтава, 36039, ідентифікаційний код 39767930) повторно розглянути заяву ОСОБА_2 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 2,00 га для ведення особистого селянського господарства на території Золотарівської сільської ради Кобеляцького району Полтавської області за межами населеного пункту від 21 червня 2019 року (вх. №Р-8328/0/25-19 від 21 червня 2019 року) з урахуванням правової оцінки спірного питання, сформульованої у цьому рішенні суду.

В задоволені іншої частини позовних вимог -відмовлено.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 17.09.2019 р. та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги посилається на порушення судом першої інстанції, при прийнятті рішення, норм матеріального та процесуального права, з обставин і обґрунтувань, викладених в апеляційній скарзі. Зазначив, що він користується земельною ділянкою площею 0,60 га, яка розташована за межами населеного пункту на території Золотарівської сільської ради Кобеляцького району Полтавської області кадастровий номер :00:003 для ведення ОСГ з 30.07.1997 року на підставі Декретного рішення Золотарівської сільської ради від 30.07.1997 року і сплачує земельний податок щорічно. Ним замовлено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Проте, йому було повідомлено про неможливість зареєструвати зазначену земельну ділянку, у зв`язку з тим, що на місці її знаходження зареєстровано іншу земельну ділянку кадастровий номер :00:003:0301. Проте, судом не було досліджено в повному обсязі матеріалів даної справи, не встановлено коло осіб, прав, свобод та інтересів яких торкалася дана справа і які б мали бути залучені до участі в її розгляді. Вказав на те, що якби судом його було залучено до участі у справі, він би мав можливість подати зустрічний позов як третя сторона, що заявляє самостійні вимоги на предмет спору. Крім того, зазначив, що жодним чинним нормативно-правовим актом не встановлено строк, який надається особі для реєстрації права власності на земельну ділянку, передану безоплатно у приватну власність відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26.12.1992 року "Про приватизацію земельних ділянок".

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому він, наполягаючи на законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції, просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

В судове засідання сторони не з`явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, у зв`язку із чим, колегія суддів, на підставі ч. 4 ст. 229, ч. 2 ст. 313 КАС України розглядає справу за їх відсутності без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши докази по справі, вважає, що провадження у даній справі підлягає закриттю з наступних підстав.

Згідно з ч.1 ст. 13 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 293 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відтак, особа, набуваючи статусу апелянта у справі, до участі у якій не була залучена, повинна мати не просто певний обсяг прав, свобод та інтересів, що зачіпаються тим чи іншим способом при прийнятті судового рішення, а питання про захист чи відмову у захисті прав, свобод чи інтересів саме цієї особи має бути вирішено судом безпосередньо.

Така вимога КАС України є імперативною та положення частини першої статті 13 КАС України не підлягають довільному тлумаченню.

Колегія суддів зазначає, що рішення є таким, що прийняте про права та обов`язки особи, яку не було залучено до участі у справі, якщо у мотивувальній частині рішення містяться висновки суду про права та обов`язки цієї особи, або у резолютивній частині рішення суд прямо вказав про права та обов`язки таких осіб.

Зазначені особи можуть подати апеляційну скаргу, якщо судовим рішенням безпосередньо вирішено питання про їх права (свободи, інтереси) або про їх обов`язки. Отже, особи, які не брали участі у справі, мають право оскаржити в апеляційному порядку лише ті судові рішення, які безпосередньо встановлюють, змінюють або припиняють права або обов`язки цих осіб, або істотно утруднюють реалізацію свобод та ущемляють їх інтереси.

У такому випадку рішення порушує не лише матеріальні права осіб, не залучених до участі у справі, а й їх процесуальні права, що витікають із сформульованого у пункті 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод положення про право кожного на справедливий судовий розгляд при визначенні його цивільних прав і обов`язків.

Відповідно до пункту 1 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду України від 01.12.2004 №18-рп/2004 поняття «охоронюваний законом інтерес», що вживається в частині першій статті 4 Цивільного процесуального кодексу України та інших законах України у логічно-смисловому зв`язку з поняттям «права», треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об`єктивного і прямо не опосередкований у суб`єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам.

Тобто, охоронюваний законом інтерес є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам.

Отже, право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб не є абсолютним. Людина має таке право за умови, якщо вважає, що рішення, дія чи бездіяльність органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб порушують або ущемляють її права і свободи чи перешкоджають їх здійсненню, а тому потребують правового захисту в суді.

Право, або законний інтерес може бути захищено судом лише у разі його порушення. З цього слідує необхідність з`ясування судом обставин, що свідчать про порушення права, свободи або інтересу.

З матеріалів справи вбачається, що предметом позову у даній справі є визнання протиправною відмови Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області у наданні ОСОБА_2 дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, орієнтовною площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства на території Золотарівської сільської ради Кобеляцького району Полтавської області за межами населеного пункту" та зобов`язання ГУ Держгеокадастру у Полтавській області надати такий дозвіл.

Як на підставу для ненадання дозволу на розробку проекту землеустрою відповідач у своєму листі №4597/0/26-19 посилається на рішення 20 сесії 22 скликання Золотарівської сільської ради від 30 жовтня 1997 року.

Так, згідно рішення 20 сесії 22 скликання Золотарівської сільської ради Кобеляцького району Полтавської області від 30 жовтня 1997 року сесія сільської ради вирішила надати право на безкоштовне отримання в приватну власність земельних ділянок громадянам для ведення особистого підсобного господарства, будівництва і обслуговування житлового будинку, садівництва, дачного і гаражного будівництва, які в установленому порядку надані громадянам в користування і підтверджуються необхідними земельнообліковими документами. Рекомендовано кожному громадянинові за його особистим бажанням реалізувати своє право на отримання земельної ділянки у приватну власність, замовивши та виготовивши державний акт на право приватної власності на землю.

З вищевикладеного випливає, що рішенням сільської ради надано громадянам право на отримання земельної ділянки у приватну власність, при цьому таке право виникає за результатами здійснення законодавчо визначеної процедури та оформлення права власності/користування відповідним рішенням.

Колегія суддів зазначає, що передача земельних ділянок в користування передбачає проходження певної процедури з виготовлення проекту землеустрою (або технічної документації у разі надання у користування земельної ділянки, межі якої встановлені в натурі (на місцевості), без зміни її цільового призначення), його погодження компетентними органами тощо, що в подальшому є підставою для прийняття відповідного рішення органом місцевого самоврядування з цього питання (стаття 123 Земельного кодексу України).

Одночасно, згідно із приписами статті 125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

При цьому документи, що посвідчують право на земельну ділянку, визначені у статті 126 Земельного кодексу України.

Таким чином, отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не означає позитивного рішення про надання її у власність.

Як свідчить мотивувальна та резолютивна частини оскаржуваного рішення, судом першої інстанції питання про права, свободи чи інтереси ОСОБА_1 жодним чином не вирішувались.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 305 КАС України суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося.

Таким чином, предметом апеляційного оскарження є відповідне судове рішення, яким вирішено питання про права, свободи, інтереси чи обов`язки особи, яка звернулась із скаргою.

Оскільки рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 17.09.2019 питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки ОСОБА_1 не вирішувалося, колегія суддів дійшла висновку про закриття апеляційного провадження у даній справі.

Керуючись ст.ст. 42, 44, 52, 293, 243, 248, 305 321, 325, 328 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 17.09.2019 по справі №440/3137/19 закрити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення ухвали в повному обсязі безпосередньо до Верхового Суду.

Головуючий суддя Катунов В.В.
Судді Чалий І.С. Ральченко І.М.