Справа № 460/2798/20
Суддя: Довгополов Олександр Михайлович
Дата ухвалення: 2021-04-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2021 рокуЛьвівСправа № 460/2798/20 пров. № А/857/1763/21; А/857/1766/21

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Довгополова О.М.,

суддів Коваля Р.Й., Гуляка В.В.,

з участю секретаря судового засідання Стельмаха П.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу Рівненської обласної державної адміністрації на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 24 вересня 2020 року та додаткове рішення від 09 жовтня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Рівненської обласної державної адміністрації про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку, -

суддя (судді) в суді першої інстанції Дудар О.М.,

час ухвалення рішення: 10:27:48; 10:05:48,

місце ухвалення рішення м. Рівне,

дата складання повного тексту рішення: 05.10.2020; 19.10.2020,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Рівненської обласної державної адміністрації про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 21.09.2019 по 06.04.2020 в сумі 124793,60 грн.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 24 вересня 2020 року позов задоволено частково. Стягнуто на користь ОСОБА_1 з Рівненської обласної державної адміністрації середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у сумі 123876 гривень. Стягнуто на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, Рівненської обласної державної адміністрації, судові витрати зі сплати судового збору в сумі 1251 гривня 16 копійок.

Рішення мотивоване тим, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не доказав обставин, на яких ґрунтуються його заперечення, а позивач довів ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

29.09.2020 від представника позивача надійшла заява про розподіл судових витрат у справі, а саме, про відшкодування витрат за надання правничої допомоги.

Додатковим рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 09 жовтня 2020 року задоволено заяву представника позивача про ухвалення додаткового судового рішення. Стягнуто на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, Рівненської обласної державної адміністрації (майдан Просвіти, буд.1, м.Рівне, 33028, код за ), витрати на професійну правничу допомогу в сумі 8000 (вісім тисяч) гривень.

Не погодившись із ухваленими судовими рішеннями, відповідач подав апеляційну скаргу. Вважає, що рішення суду є незаконним та необгрунтованим, прийнятим з порушенням норм матеріального права. Вважає, що додаткове рішення не відповідає вимогам ч. 5 ст. 134 КАС України.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що суд дійшов помилкового висновку про часткове задоволення позову, оскільки Рівненська обласна державна адміністрація повністю розрахувалася з ОСОБА_1 на виконання рішень судів у справах №817/1343/17 та №460/3394/19.

Також зазначає про неспівмірність витрат на правову допомогу із складністю справи та виконаних адвокатом робіт.

Позивач надав суду відзив на апеляційну скаргу, у якому заперечив щодо доводів апелянта та із посиланням на законність і обгрунтованість оскаржених судових рішень, просив залишити їх в силі.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 17.04.2019 у справі №817/1343/17 за позовом ОСОБА_1 до Рівненської обласної державної адміністрації про визнання протиправними та скасування розпоряджень, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу було повністю задоволено позов, та, зокрема: поновлено ОСОБА_1 на посаді першого заступника голови Рівненської обласної державної адміністрації з 11.11.2017; стягнуто з Рівненської обласної державної адміністрації на користь ОСОБА_1 заробітну плату за час вимушеного прогулу з 11.11.2017 по 17.04.2019 у розмірі 235266,86грн (а.а.с.10-21).

Зазначене рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді першого заступника голови Рівненської обласної державної адміністрації та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу за один місяць в розмірі 13800,57 грн було допущено до негайного виконання. Рішення суду набрало законної сили 13.08.2019.

Рішення суду від 17.04.2019 у справі №817/1343/17 в частині стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу в сумі 235266,86 грн було виконано відповідачем згідно з розпорядженням Рівненської обласної державної адміністрації від 22.08.2019 №746 «Про виконання судового рішення» (а.с. 103), що підтверджується платіжним дорученням від 23.08.2019 №430 (а.с. 96).

Рішення суду від 17.04.2019 у справі №817/1343/17 в частині поновлення на посаді було виконано відповідачем 17 вересня 2019 року шляхом видання розпорядження від 17.09.2019 №85-к «Про ОСОБА_1 », яким ОСОБА_1 було поновлено на посаді першого заступника (а.с. 28).

Розпорядженням голови Рівненської обласної державної адміністрації від 20.09.2019 №89-к «Про звільнення ОСОБА_1 » ОСОБА_1 було звільнено з посади першого заступника голови облдержадміністрації 20 вересня 2019 року у зв`язку з припиненням повноважень (а.с. 29).

На час звільнення ОСОБА_1 із займаної посади відповідачем не було проведено повний розрахунок при звільненні не виплачена заборгованість по заробітній платі середній заробіток за час затримки виконання рішення суду від 17.04.2019 у справі №817/1343/17 про поновлення на посаді. У зв`язку з цим ОСОБА_1 звернувся з позовом до суду.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 30.01.2020 у справі №460/3394/19 за позовом ОСОБА_1 до Рівненської обласної державної адміністрації про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу у період затримки виконання рішення суду було повністю задоволено позов: стягнуто з Рівненської обласної державної адміністрації на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час прогулу у період затримки виконання рішення про його поновлення на роботі за період з 18.04.2019 по 16.09.2019 у розмірі 67031,34грн (а.с. 22-27).

Зазначене рішення набрало законної сили 03.03.2020.

Рішення суду від 30.01.2020 у справі №460/3394/19 було виконано відповідачем згідно з розпорядженням Рівненської обласної державної адміністрації від 27.02.2020 №24-к «Про виконання судових рішень» (а.с.104), що підтверджується платіжним дорученням від 11.03.2020 №86 (а.с. 100).

При цьому, виконуючи рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 30.01.2020 у справі №460/3394/19, відповідач перерахував позивачу 8083,22 грн, врахувавши обставини щодо переплати коштів в сумі 56990,10 грн на виконання рішення суду від 17.04.2019 у справі №817/1343/17. Зазначену переплату було допущено у зв`язку з невиконанням Рівненською обласною державною адміністрацією вимог Податкового кодексу України, Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» щодо утримання податку з доходів фізичних осіб, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та військового збору при виплаті присудженої судом суми 235266,86 грн.

Надалі відповідач вів листування з Головним управлінням Державної казначейської служби України в Рівненській області щодо врахування переплати при здійсненні безспірного списання коштів на виконання рішення суду від 30.01.2020 у справі №460/3394/19 (а.с. 107-110).

На вимогу органу Державної казначейської служби Рівненською обласною державною адміністрацією було виплачено ОСОБА_2 усю суму, присуджену рішенням суду від 30.01.2020 у справі №460/3394/19, що підтверджується платіжними дорученнями від 02.04.2020 №30124918 на суму 23765,13 грн та від 03.04.2020 №30322014 на суму 35182,99 грн (а.с. 105-106).

Безготівкове зарахування усієї суми зазначених коштів на рахунок ОСОБА_1 було завершено 06.04.2020, що підтверджується випискою з карткового рахунку позивача (а.с.35).

Отже, виконання рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 30.01.2020 у справі №460/3394/19, тобто повний розрахунок та виплату всіх належних позивачу сум було здійснено 06.04.2020.

Вважаючи, що відповідачем не проведено повний розрахунок по заробітній платі на день звільнення, позивач звернувся з позовом до суду.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції і вважає його таким, що відповідає обставинам справи та правильному застосуванню норм матеріального права з огляду на наступне.

Відповідно до частин першої, другої та третьої статті 242 КАС України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить із того, що статтею 116 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) передбачено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Вимогами статті 117 КЗпП України передбачено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Як вірно зазначено судом першої інстанції, закріплені у ст.ст. 116, 117 КЗпП України норми спрямовані на забезпечення належних фінансових умов для звільнених працівників, оскільки гарантують отримання ними, відповідно до законодавства, всіх виплат в день звільнення та водночас стимулюють роботодавців не порушувати свої зобов`язання в частині проведення повного розрахунку із працівником.

Відтак, вірним є висновок суду про те, що аналіз наведених норм дає підстави вважати, що непроведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої у статті 117 КЗпП України, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Після ухвалення судового рішення про стягнення належних працівникові сум роботодавець не звільняється від відповідальності, передбаченої у статті 117 КЗпП України, а саме виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, тобто за весь період невиплати власником або уповноваженим ним органом належних працівникові при звільненні сум.

Таким чином, Рівненська обласна державна адміністрація зобов`язана виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за весь час затримки розрахунку з 21.09.2019 по 05.04.2020.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про безпідставність посилання відповідача на повну виплату присуджених рішеннями суду у справах №817/1343/17 та №460/3394/19 сум, оскільки таку виплату було проведено несвоєчасно.

Середній заробіток працівника, згідно з частиною першою статті 27 Закону України «Про оплату праці» від 24.03.1995 №108/95-ВР, визначається за правилами, закріпленими у Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 №100 (далі - Порядок №100).

Пунктом 5 Порядку №100 визначено, що нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати.

За нормами пункту 8 Порядку №100, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період (п.8 Порядку).

Як встановлено судом, загальна кількість робочих днів у періоді з 21.09.2019 по 05.04.2020 становить 135.

Згідно з довідкою Рівненської обласної державної адміністрації від 12.11.2019 №19/90, середньоденна заробітна плата ОСОБА_1 складала 917,60 грн (а.с.33).

Судом також враховано, що згідно з п.171.1 ст.171 Податкового кодексу України, особою, відповідальною за нарахування, утримання та сплату (перерахування) до бюджету податку з доходів у вигляді заробітної плати, є роботодавець, який виплачує такі доходи на користь платника податку.

Податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов`язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 цього Кодексу (пп.168.1.1 п.168.1 ст.168 Податкового кодексу України).

З урахуванням наведеного, оцінивши подані сторонами докази в їх сукупності, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення позовних вимог, оскільки справляння і сплата податку з доходів громадян є обов`язком роботодавця, а не працівника, тому сума середнього заробітку позивача визначена без утримання такого податку та інших обов`язкових платежів, які повинен утримати та сплатити за працівника роботодавець у порядку, визначеному законом. Відтак, розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період 21.09.2019 по 05.04.2020 становить: 123876,00 грн (135 робочих днів х 917,60 грн).

Щодо додаткового судового рішення, то таке є законним та обгрунтованим з огляду на наступне.

Враховуючи те, що під час розгляду справи судом не було вирішено питання про судові витрати, суд дійшов вірного висновку про те, що заява представника позивача про ухвалення додаткового рішення підлягала до задоволення.

Відповідно до частин першої та сьомої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Згідно із частиною першою статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до пункту першого частини третьої статті 132 КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Частиною 7 статті 139 КАС України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Відповідно до статей 1, 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Як видно з матеріалів справи, між позивачем та Адвокатським бюро «Шевчука Віктора» був укладений договір про надання правової допомоги № 19-10/22 від 24.10.2019.

На підтвердження витрат на правничу допомогу позивач надав акт від 24.09.2020 №2/19-10/22 щодо сум гонорару адвокатського бюро за надану правничу допомогу згідно з договором від 24.10.2019 №19-10/22.

Відповідно до частини шостої статті 134 КАС України у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Частиною сьомою статті 134 КАС України передбачено, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Колегія суддів зазначає, що відповідач клопотань щодо зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу, не подавав, лише його представник заперечив щодо таких у судовому засіданні суду першої інстанції.

Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що з урахуванням складності справи та наданих позивачем доказів понесення витрат на правничу допомогу, є обґрунтованою вартість послуг адвоката, які є співмірними з наданими адвокатом послугами, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, відповідно до умов договору про надання правничої допомоги адвокатським бюро від 24.10.2019.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують і не дають підстав стверджувати про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Керуючись ст. ст. 308, 310, п. 1 ч. 1 ст. 315, ст. ст. 316, 321, 322, ч. 1 ст. 325 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Рівненської обласної державної адміністрації залишити без задоволення.

Рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 24 вересня 2020 року та додаткове рішення від 09 жовтня 2020 року у справі № 460/2798/20 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку виключно у випадках, передбачених частиною 4 статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя О. М. Довгополов
судді Р. Й. Коваль
В. В. Гуляк
Повне судове рішення у зв`язку з участю судді Коваля Р.Й. у семінарських заняттях з підвищення кваліфікації складено 19.04.2021.