Справа № 160/10934/20
Суддя: Турова Олена Михайлівна
Дата ухвалення: 2020-10-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Турової О.М.,
розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи в порядку письмового провадження у місті Дніпрі адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -
09.09.2020 року ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якій просить:
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо не призначення ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 з 21.05.2016р. (на підставі поданої ним первинної заяви про призначення пенсії на пільгових умовах від 02.01.2014р. та постанови Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 26.06.2018р. (з урахуванням стажу, зарахованого відповідачем позивачу за Списком №2 - 9 років 6 місяців 26 днів та дати народження позивача ІНФОРМАЦІЯ_1 , вимог п. «б» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 р. №1788-ХІІ);
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо зменшення ОСОБА_1 пенсії з 2145,42грн. до 1980,67грн. та зобов`язати відповідача здійснити перерахунок, виходячи з розміру первинно призначеної пенсії 2145,42грн., починаючи з 20.10.2014р.
В обґрунтування позовних вимог зазначалося, що вперше з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 позивач звернувся до відповідача 02.01.2014р., проте останній відмовив у призначенні такої пенсії з посиланням на те, що позивач на день звернення не мав достатнього пільгового стажу. Не погодившись з такою відмовою, ОСОБА_1 оскаржив її у судовому порядку і постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 26.06.2018р. рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 30.01.2014р. №10 та від 20.04.2017р. №10 в частині не підтвердження періодів роботи позивача для зарахування до пільгового стажу за Списком №2 і відмови у призначенні йому пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 відповідно до ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» були скасовані, а відповідач був зобов`язаний зарахувати до стажу, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 періоди роботи ОСОБА_1 з 20.02.1988р. по 31.03.1990р. та з 01.07.1990р. по 31.12.1992р., та повторно розглянути питання щодо призначення йому пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 з урахуванням висновків суду. На виконання вказаної постанови суду відповідач провів перерахунок пенсії позивача з 26.06.2018р., тобто з дати набрання законної сили постановою суду, проте, на думку позивача, перерахунок пенсії повинен бути проведений з 21.05.2016р., а саме: після досягнення ОСОБА_1 необхідного віку (58 років) та з урахуванням зарахованого вищевказаним судовим рішенням пільгового стажу та приписів ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», оскільки первинна заява про призначення пенсії за віком на пільгових умовах була подана позивачем ще 02.01.2014р., до якої у 2017 році були подані додаткові архівні документи щодо розміру заробітної плати позивача. Водночас, пенсія за віком була призначена ОСОБА_1 з 21.05.2018р. Крім того, відповідачем протиправно та з незрозумілих для ОСОБА_1 причин, з посиланням на результати перевірок та приведення пенсійної справи у відповідність, з серпня 2019 року зменшено розмір призначеної позивачеві пенсії з 2145,42грн. (розмір первинно призначеної пенсії) до 1980,67грн., що є порушення конституційних прав позивача на належний соціальний захист, оскільки Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що у разі якщо внаслідок перерахунку пенсії за нормами цього Закону її розмір зменшується, пенсія виплачується в раніше встановленому розмірі.
05 жовтня 2020 року до суду від Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області надійшов відзив на позовну заяву ОСОБА_1 , в якому відповідач пред`явлений позов не визнав та просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на те, що вперше позивач звернувся з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 - 02.01.2014 року, проте у призначені пільгової пенсії було відмовлено через відсутність на той час у позивача достатньої кількості пільгового стажу. Вдруге позивач подав заяву про призначення пенсії з віком на пільгових умовах за Списком №2 - 29.05.2017 року, однак у призначенні пенсії також було відмовлено через відсутність достатнього пільгового стажу. Не погодившись з прийнятими рішеннями про відмову в призначенні пільгової пенсії, позивач звернувся до Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області. Так, ухвалою Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09.11.2017 року у справі №213/287/17, яка не скасована та є чинною, адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Криворізького південного об`єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області в частині вимог за період з 02.01.2014р. по 25.07.2016р. залишено без розгляду. За таких обставин, позивач у справі, що розглядається, безпідставно порушує питання щодо проведення перерахунку пенсії за віком на пільгових умовах, починаючи з 20.10.2014р. При цьому, відповідач зазначає, що станом на 02.01.2014р. ОСОБА_1 не мав достатнього віку та необхідного пільгову стажу для призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 у розумінні приписів п. «б» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення». У разі, якщо взяти до уваги, що постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 26.06.2018р. у справі №213/287/17 до пільгового стажу за Списком №2 позивачеві зараховано також періоди з 20.02.1988р. по 31.03.1990р. та з 01.07.1990р. по 31.12.1992р., що становить 4 роки 7 місяців 12 днів, то у підсумковому підрахунку загальний стаж позивача становитиме: 9 років 6 місяців 26 днів (за рішеннями Комісії при Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області - 4 роки 11 місяців 14 днів + за рішенням суду 4 роки 7 місяців 12 днів). За наявності 9 років 6 місяців 26 днів пільгового стажу за Списком №2 у позивача відсутнє право на призначення пенсії у віці 55 років. В свою чергу, за приписами норм Закону України «Про пенсійне забезпечення» право на призначення пенсії за Списком №2 виникає у позивача після досягнення 57 років (60 років - 3 роки = 57 років, де зниження на 3 роки за умови наявності 9 р. 6 м. 14 дн., оскільки мінус один рік за фактично відпрацьовані 2 роки 6 місяців (2,6*3=7 років 6 місяців). Станом на 02.01.2014р. - дату первинного звернення позивача за призначенням пенсії ОСОБА_1 виповнилось 55 років, що цілком виключає можливість призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 та, знову ж таки підтверджує безпідставність вимог позивача щодо розгляду його заяви від 02.01.2014р. При цьому, пенсія за віком була призначена ОСОБА_1 з 21.05.2018р. на підставі поданої ним особисто заяви встановленої форми. Таким чином, вимоги позивача щодо здійснення перерахунку пенсії з 2014 року задоволенню не підлягають, оскільки пенсія йому призначена 21.05.2018р., а тому перерахунок пенсії не може бути здійснено раніше, ніж з дати призначення пенсії. З урахуванням того, що постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 26.06.2018р. у справі №213/287/17 та ухвалою суду про роз`яснення цього судового рішення від 06.12.2018р. судом не визначалось порядку перерахунку пенсії позивача, а було зобов`язано відповідача повторно розглянути заяву, в межах власних повноважень, останнім саме це і було зроблено шляхом зарахування періодів пільгового стажу позивача саме з дати прийняття постанови апеляційного суду - з 26.06.2018р., що, в свою чергу, спростовує твердження позивача про наявність законних підстав для зарахування періодів стажу роботи за період з 20.02.1988р. по 31.03.1990р. та з 01.07.1990р. по 31.12.1992р. до пільгового стажу за Списком №2 з більш ранніх періодів. Щодо зменшення розміру призначеної пенсії, то пенсійним органом було перевірено інформацію в документах, які були подані позивачем для призначення пенсії, та встановлено в них розбіжності стосовно відомостей про заробітну плату, у зв`язку із чим розмір призначеної пенсії був приведений у відповідність, що в свою чергу призвело до правомірного зменшення розрахункової величини пенсії.
Відповідно до ч.1 ст.257 КАС України, за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.
Згідно з п.2 ч.1 ст.263 КАС України суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.
Відповідно до ч.5 ст.250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Зважаючи на наведене та відповідно до вимог ст. ст. 257, 263 КАС України, справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), а повний текст рішення суду складено після отримання судом відзиву.
Дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, проаналізувавши зміст норм матеріального та процесуального права, що регулюють спірні правовідносини, суд доходить висновку про часткове задоволення позовних вимог, з огляду на таке.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , по досягненню 55 років, 02.01.2014р. звернувся до Управління Пенсійного фонду України в Інгулецькому районі м. Кривого Рогу (діяльність якого припинена та створено Криворізьке південне об`єднане управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області) з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 відповідно до п. «б» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення»
Управлінням Пенсійного фонду України в Інгулецькому районі м. Кривого Рогу документи для розгляду направлені до Комісії з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області.
Рішенням Комісії №10 від 30.01.2014р. позивачеві підтверджено період роботи з 01.01.1993р. по 30.06.1996р., з 01.09.1996р. по 14.09.1997р. для зарахування до пільгового стажу роботи за Списком №2.

Листом від 05.02.2014р. №679/06/11 управління Пенсійного фонду в Інгулецькому районі м. Кривого Рогу повідомило позивача про відмову у призначенні йому пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 згідно зі ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», оскільки наявного пільгового стажу (а саме: з 01.01.1993 по 30.06.1996, з 01.09.1996 по 14.09.1997), що становить 4 роки 6 місяців 14 днів - недостатньо для виходу на пенсію за віком на пільгових умовах.

Відповідно до протоколу «призначення пенсії» № 5 від 05.02.2014р. позивач не має на права на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2. Загальний трудовий стаж позивача включно по 30.11.2013р. складає - 25 років 1 місяць 1 день, у тому числі робота за Списком № 2 - 4 роки 6 місяців 14 днів.

06.02.2014р. Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повідомило позивача, що у зв`язку із ненаданням позивачем документів про пільговий характер роботи, Комісією прийнято рішення про підтвердження періодів з 01.01.1993р. по 30.06.1996р. та з 01.09.1996р. по 14.09.1997р. для зарахування до пільгового стажу роботи за Списком № 2 - 4 роки 6 місяців 14 днів.

Отримавши в архівній установі додаткову інформацію, позивач 02.03.2017р. до заяви від 02.01.2014р. надав заяву про підтвердження стажу роботи, до якої додав архівні відомості про заробітну плату на посаді слюсаря-монтажника з 1979 року по 1996 рік.

Листом від 06.03.2017р. Криворізьке південне об`єднане управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області повідомило позивача, що його заява та додаткові документи надіслано на розгляд Комісії з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах при Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області.

Рішенням Комісії при Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області №10 від 20.04.2017р. позивачеві підтверджено періоди роботи з 01.04.1990 по 30.06.1990 та з 01.07.1996 по 31.08.1996 для зарахування до пільгового стажу за Списком № 2. Комісією встановлено, що для повторного розгляду заявник надав копію відомостей нарахувань за 1980 рік та довідки про нараховану заробітну плату. Первинними документами підтверджено, що з 18.08.1975 по 18.10.1976, з 24.11.1976 по 29.04.1977, з 02.07.1979 по 30.09.1987 заявник працював на посадах, які Списком № 2 не передбачені. Документи про заробітну плату позивача не збереглися за періоди: з березня 1987 року по березень 1990 року, з липня 1990 року по грудень 1992 року. Зайнятість протягом повного робочого дня підтверджується відомостями нарахування заробітної плати, табелями обліку відпрацьованого часу. Крім того, надано обґрунтування, аналогічне попередньому рішенню.

29.05.2017р. ОСОБА_1 повторно звернувся до Криворізьке південне об`єднане управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Листом від 09.06.2017р. Криворізьке південне об`єднане управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області повідомило позивача, що рішенням Криворізького південного об`єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області від 31.05.2017р. йому відмовлено у призначенні пенсії зі зниженням пенсійного віку за Списком №2 у зв`язку з відсутністю необхідного стажу роботи за Списком № 2. Зазначено, що підтверджений стаж роботи за Списком № 2 складає 4 роки 11 місяців 14 днів.

Не погодившись з вищевказаними відмовами відповідача щодо призначені пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2, позивач звернувся з відповідним позовом до Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу.

Ухвалою Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу від 09.11.2017 року у справі №213/287/17 адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Криворізького південного об`єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії в частині вимог за період з 02 січня 2014 року по 25 липня 2016 року включно залишено без розгляду.

Рішенням Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу від 11.01.2018 року у справі №213/287/17 у задоволені позовної заяви ОСОБА_1 відмолено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач оскаржив його в апеляційному порядку.

Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 26.06.2018р. у справі №213/287/17 апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково, рішення Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11 січня 2018 року у справі №213/287/17 скасовано та прийнято нове рішення, яким позов задоволено частково. Скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 30 січня 2014 року № 10 та від 20.04.2017 року №10 в частині не підтвердження ОСОБА_1 періодів роботи для зарахування до пільгового стажу за Списком №2 і відмови в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 у відповідності до ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до стажу, що дає право на пенсію на пільгових умовах відповідно до Списку № 2 згідно ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», періоди роботи ОСОБА_1 з 20.02.1988 по 31.03.1990 та з 01.07.1990 по 31.12.1992; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути питання щодо призначення ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 з урахуванням висновків суду. В решті позову відмовлено.

Вказана постанова Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 26.06.2018р. у справі №213/287/17, з урахуванням приписів ст.325 КАС України, набрала законної сили з дати її прийняття, тобто з 26.06.2018р.

Судом також встановлено, що до прийняття вищевказаного рішення суду, 21.05.2018р. ОСОБА_1 , по досягненню пенсійного віку - 60 років, звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з заявою про призначення пенсії за віком (зареєстрована за №999) та відповідним пакетом документів, на підставі якої рішенням відповідача про призначення пенсії №02 ОСОБА_1 призначено пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 21.05.2018р. довічно, виходячи з страхового стажу 29 років 5 місяців 3 дні, у розмірі 2145,42грн., що підтверджується матеріалами пенсійної справи позивача, копія яких долучена до матеріалів справи.

08.08.2018р. ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з заявою, в якій з посиланням на постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 26.06.2018р. у справі №213/287/17 просив відповідача виконати це судове рішення та негайно повторно розглянути питання щодо призначення ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 з урахуванням висновків суду та зробити відповідний перерахунок його пенсії, після прийняття рішення про призначення йому пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 з моменту виникнення права на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2.

Як свідчать матеріали пенсійної справи, отримавши копію постанови Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 26.06.2018р. у справі №213/287/17 та вищевказану заяву ОСОБА_1 , відповідач на виконання цього судового рішення зарахував до стажу позивача, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2, періоди роботи ОСОБА_1 з 20.02.1988р. по 31.03.1990р. та з 01.07.1990р. по 31.12.1992р., зробивши таке зарахування з 26.06.2018р., тобто з дати набрання законної сили вищевказаним рішенням суду, а також провів з цієї дати відповідний перерахунок пенсії ОСОБА_1 , про що повідомив останнього листом від 03.08.2018р.

Не погодившись з датою, з якої відповідачем здійснено перерахунок пенсії з урахуванням стажу на пільгових умовах за Списком №2, зарахованого на підставі рішення суду, позивач 09 листопада 2018 року звернувся до Третього апеляційного адміністративного суду з заявою про роз`яснення постанови Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 26 червня 2018 року у справі №213/287/17 (2а/213/22/17).

Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 06.12.2018р. відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про роз`яснення постанови Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 26 червня 2018 року в адміністративній справі №213/287/17 (2а/213/22/17).

Як слідує з вищевказаної ухвали суду, в заяві про роз`яснення постанови Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 26 червня 2018 року позивач просив роз`яснити судове рішення в частині часу (дати), з якого йому відповідачем має бути здійснене перерахування пенсії з урахуванням стажу на пільгових умовах за Списком №2. При цьому, позивач не погоджувався з тим, що перерахунок пенсії на виконання рішення суду йому проведено з 26.06.2018 року - дати набрання законної сили рішенням суду. На думку позивача, такий перерахунок має бути здійснений з дати досягнення ним 56 років 5 місяців. У зв`язку із наведеним, позивач просив суд роз`яснити абзаци 6 та 7 резолютивної частини рішення та зазначити з якої дати відповідачу слід проводити перерахунок пенсії позивача на виконання рішення суду. Між тим, суд апеляційної інстанції зазначив, що для роз`яснення рішення суду в спосіб наведений позивачем немає законних підстав, оскільки ні в 6, ні в 7 абзацах резолютивної частини постанови апеляційний суд не зобов`язував відповідача здійснити перерахунок пенсії позивача, більш того, судом не визначалось і дати, з якої позивач набуває право на перерахунок пенсії. Як видно з постанови Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 26.06.2018р. під час розгляду справи судом було визначено лише право позивача на зарахування до пільгового стажу за Списком №2 за період з 20.02.1988 по 31.03.1990 та з 01.07.1990 по 31.12.1992, оскільки при розгляді заяви про призначення пенсії відповідачем не зараховано вказаний стаж, а також з огляду на те, що суд не наділений правом призначати пенсію, судом було зобов`язано відповідача повторно розглянути заяву про призначення пенсії позивачу.

Водночас, на думку позивача, викладену у позовній заяві, дії відповідача щодо призначення ОСОБА_1 пенсії з 26.06.2018 року, а не з 21.05.2016р. (з урахуванням поданої позивачем 02.01.2014р. заяви про призначення пенсії за віком на пільгових умовах та з урахуванням зарахованого відповідачем пільгового стажу за Списком №2 та висновків Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду «зобов`язати відповідача повторно розглянути питання щодо призначення ОСОБА_1 пенсії за віком саме на пільгових умовах за Списком №2 з урахуванням висновків суду» - є протиправними.

Крім того, з позовної заяви також слідує, що ОСОБА_1 не погоджується з тим, що з серпня 2018 року розмір призначеної йому з 21.05.2018р. пенсії за віком зменшився з 2145,42грн. до 1980,67грн.

З цього приводу судом встановлено, що, як зазначалося вище, на підставі заяви ОСОБА_1 від 21.05.2018р. №999 рішенням відповідача про призначення пенсії №02 ОСОБА_1 призначено пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 21.05.2018р. довічно, виходячи з страхового стажу 29 років 5 місяців 3 дні, у розмірі 2145,42грн.

Разом з цим, на підставі рішення пенсійного органу №02 про перерахунок пенсії у липні 2018 року відповідачем проведено перерахунок пенсії позивача на підставі додаткових документів з переглядом заробітної плати, виходячи з страхового стажу 28 років 2 місяці 5 днів, з яких пільговий стаж за Списком №2 - 9 років 6 місяців 26 днів, внаслідок чого розмір пенсії ОСОБА_1 склав з 01.07.2018р. - 2010,83грн.

Розмір пенсії ОСОБА_1 обчислено, виходячи із загального стажу, зарахованого по 30.04.2018р., при цьому коефіцієнт страхового стажу, з урахування величини оцінки одного року страхового стажу 1%, склав (28х12+2):12:100=0,28167.

Індивідуальний коефіцієнт заробітку - 1,32746, до розрахунку заробітної плати враховано період з 01.04.1993р. по 32.03.1998р. та з 01.07.2000р. по 30.04.2018р.

Заробіток для обчислення пенсії з урахуванням середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях національної економіки, за 2016, 2017р.р. складає: 7138,95грн. (5377,90грн. х 1,32746).

Отже, загальний розмір пенсії складав: 2010,83грн., з яких:

- 2010,83грн. - розмір пенсії за віком (5377,90грн. х 1,32746 х 0,28167).

30.01.2019р. до відділу з питань призначення та перерахунків пенсій №10 управління застосування пенсійного законодавства ГУ ПФУ в Дніпропетровській області надійшов акт перевірки №3288/09.7-13 від 01.11.2018р. щодо дотримання вимог законодавства у сфері загальнообов`язкового державного пенсійного страхування з питання достовірності документів, наданих для призначення (перерахунку) пенсій по заробітній платі в довідках, виданих Архівною установою №834/32-02/01, №834/32-02/2, №834/32-02/3 та №834/32-02/4 від 14.06.2013р., за період з серпня 1975 року по серпень 1998 року, в якому відділом контрольно-перевірочної роботи ГУ ПФУ в Дніпропетровській області встановлені розбіжності між первинними документами та даними у вищезазначених довідках про заробітну плату позивача (таблиця 1 в акті від 01.11.2018 №3288/09.7-13).

За таких обставин, враховуючи результати проведеної перевірки достовірності відомостей про заробітну плату позивача, розмір призначеної пенсії був приведений у відповідність, що в результаті, призвело до зменшення розрахункової величини пенсії позивача.

Так, з 21.05.2018р. розмір пенсії позивача перераховано, виходячи із наступного:

- загальний стаж 28 років 2 місяці 5 днів, з яких пільговий стаж за Списком №2 - 9 років 6 місяців 26 днів;

- коефіцієнт страхового стажу, з урахування величини оцінки одного року страхового стажу 1%, склав (28х12+2):12:100=0,28167;

- індивідуальний коефіцієнт заробітку після оптимізації - 1,30755;

- заробіток для обчислення пенсії з урахуванням середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях національної економіки, за 2016, 2017р.р. складає: 7031,87грн. (5377,90грн. х 1,30755).

Отже, загальний розмір пенсії склав: 1900,67грн., з яких:

- 1900,67грн. - розмір пенсії за віком (5377,90грн. х 1,30755 х 0,28167).

Наведена вище інформація доведена до відома позивача листом ГУ ПФУ в Дніпропетровській області від 23.08.2019р. №6087/Б-09, наданим у відповідь а звернення ОСОБА_1 від 14.08.2019р. з приводу зменшення розміру його пенсії.

При цьому, позивач не погоджується з такими діями відповідача, у зв`язку із чим звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положеннями ч.3 ст.23 Загальної Декларації прав людини, п.4 ч.1 Європейської Соціальної хартії та ч.3 ст.46 Конституції України встановлено, що кожна особа похилого віку має право на справедливу і задовільну винагороду, соціальний захист, за роки важкої праці та шкідливих робіт, - яка є основним джерелом існування для них самих та їхніх сімей.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Відповідно до ст.81 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.91 № 1788-XII (в редакції на момент виникнення спірних відносин) призначення пенсій і оформлення документів для їх виплати здійснюється органами Пенсійного фонду України.

Частиною 1 статті 7 Закону №1788-XII передбачено, що Звернення за призначенням пенсії може здійснюватися у будь-який час після виникнення права на пенсію.

Згідно з пп. «б» ч.1 ст.13 вказаного Закону №1788-XII на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи:

працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах.

Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи чоловікам.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення№213-VІІІ від 02.03.2015р. стаття 13 Закону №1788-XII викладена в новій редакції, згідно з якою, зокрема, абз.1 пп. «б» ч.1 ст.13 вказаного Закону №1788-XII передбачено, що на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах. Згідно з абз.3 пп. «б» ч.1 ст.13 Закону №1788-XII за відсутності стажу роботи, встановленого абзацом першим цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності стажу роботи: з 1 квітня 2015 року по 31 березня 2016 року - не менше 25 років 6 місяців у чоловіків і не менше 20 років 6 місяців у жінок. Водночас, абз.4 пп. «б» ч.1 ст.13 Закону №1788-XII встановлено, що працівникам, які не мають стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого загального стажу роботи пенсії за віком на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»:

- чоловікам - на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи;

- жінкам - на 1 рік за кожні 2 роки такої роботи. Зазначене зменшення пенсійного віку жінкам застосовується також у період збільшення віку виходу на пенсію по 31 грудня 2021 року.

Статтею 82 Закону №1788-XII (як в редакції, чинній чаном на 02.01.2014р., так і станом на 29.05.2017р.) встановлено, що строки розгляду документів про призначення пенсій та визначено, що документи про призначення пенсій розглядаються органом, що призначає пенсії (стаття 81), не пізніше 10 днів з дня їх надходження. Повідомлення про відмову в призначенні пенсії із зазначенням причин відмови та порядку оскарження орган, що призначає пенсії, видає або надсилає підприємству, організації або заявникові не пізніше 5 днів після винесення відповідного рішення.

Відповідно до ст.83 Закону №1788-XII (як в редакції, чинній чаном на 02.01.2014р., так і станом на 29.05.2017р.) пенсії призначаються з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсії призначаються з більш раннього строку:

а) пенсії за віком та по інвалідності призначаються з дня досягнення пенсійного віку або відповідно встановлення інвалідності органами медико-соціальної експертизи, якщо звернення за пенсією надійшло не пізніше 3 місяців з дня досягнення пенсійного віку або встановлення інвалідності;

б) пенсії у разі втрати годувальника призначаються з дня виникнення права на пенсію, але не більш як за 12 місяців перед зверненням за пенсією.

Відповідно до абз.1 п.4 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України №22-1 від 25.11.2005р. (далі - Порядок №22-1) (в редакції, чинній станом на час першого звернення позивача до відповідача про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 - 02.01.2014р.), звернення за призначенням пенсії може здійснюватися в будь-який час після виникнення права на пенсію, але не раніше, ніж за місяць до досягнення пенсійного віку.

Згідно з п.5 Порядку №22-1 днем звернення за пенсією вважається день приймання органом, що призначає пенсію, заяви про призначення, перерахунок, відновлення або переведення з одного виду пенсії на інший. Якщо заява пересилається поштою (крім випадків призначення (поновлення) пенсій), днем звернення за пенсією вважається дата, що зазначена на поштовому штемпелі місця відправлення заяви. У разі, якщо до заяви про призначення, відновлення пенсії додані не всі необхідні документи, орган, що призначає пенсію, письмово повідомляє заявника про те, які документи необхідно подати додатково, про що в заяві про призначення пенсії робиться відповідний запис. Якщо вони будуть подані не пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність подання додаткових документів, то днем звернення за пенсією вважається день приймання заяви про призначення пенсії або дата, зазначена на поштовому штемпелі місця відправлення заяви. Якщо документи, які необхідно подати додатково, протягом трьох місяців не подані, пенсія призначається, відновлюється за наявними документами. У подальшому при надходженні додаткових документів пенсія перераховується зі строків, передбачених пунктом четвертим статті 45 Закону №1058-15. Днем звернення за перерахунком пенсії, переведенням з одного виду пенсії на інший вважається день приймання органом, що призначає пенсію, заяви з усіма необхідними документами.

За приписами абз.1 п. п. «б», «в» п.7 Порядку №22-1 до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи, окрема, як документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 №637 (далі - Порядок підтвердження наявного трудового стажу). За період роботи, починаючи з 01.01.2004, відділ персоніфікованого обліку органу, що призначає пенсію (далі - відділ персоніфікованого обліку), додає довідку із бази даних системи персоніфікованого обліку за формою згідно з додатком 2, а у разі необхідності за формою згідно з додатком 3; довідка про заробітну плату особи (додаток 1) за період страхового стажу до 01.07.2000, а починаючи з 01.07.2000 індивідуальні відомості про застраховану особу надаються відділом персоніфікованого обліку за формою згідно із додатком 2, додатком 3.

Постановою правління Пенсійного фонду України №13-1 від 07.07.2014р. «Про внесення змін до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 31.07.2014р., внесено зміни до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року №22-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за №1566/11846, виклавши його у новій редакції.

Відповідно до п.1.6 Порядку №22-1 (тут і далі - в редакції постанови правління Пенсійного фонду України №13-1 від 07.07.2014р.) звернення за призначенням пенсії може здійснюватися в будь-який час після виникнення права на пенсію або не раніше ніж за місяць до досягнення пенсійного віку.

Згідно з п.1.7 Порядку №22-1 днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, відповідної заяви. Якщо заява пересилається поштою (крім випадків призначення (поновлення) пенсій), днем звернення за пенсією вважається дата, що зазначена на поштовому штемпелі місця відправлення заяви. У разі якщо до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи, орган, що призначає пенсію, письмово повідомляє заявника про те, які документи необхідно подати додатково, про що в заяві про призначення пенсії робиться відповідний запис. Якщо вони будуть подані не пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність подання додаткових документів, то днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття заяви про призначення пенсії або дата, зазначена на поштовому штемпелі місця відправлення заяви. Якщо поданих документів достатньо для визначення права особи на призначення пенсії, пенсія призначається на підставі таких документів. При надходженні додаткових документів у визначений строк розмір пенсії переглядається з дати призначення. У разі надходження додаткових документів пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність їх подання пенсія перераховується зі строків, передбачених частиною четвертою статті 45 Закону.

За приписами п.п.2, 2 п.2.1 Порядку №22-1 до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи:

- документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок підтвердження наявного трудового стажу). За період роботи, починаючи з 01 січня 2004 року, структурний підрозділ, відповідальний за ведення персоніфікованого обліку (далі - відділ персоніфікованого обліку), надає структурному підрозділу, відповідальному за призначення пенсії, довідку з бази даних реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - реєстр застрахованих осіб) за формою згідно з додатком 1 до Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 18 червня 2014 року № 10-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 08 липня 2014 року за № 785/25562 (далі - Положення), а у разі необхідності - за формою згідно з додатком 3 до Положення;

- для підтвердження заробітної плати відділом персоніфікованого обліку надаються індивідуальні відомості про застраховану особу за період з 01 липня 2000 року (додатки 1, 3 до Положення). За бажанням пенсіонера у період до 01 січня 2016 року ним може подаватись довідка про заробітну плату (дохід) до 01 липня 2000 року (додаток 1) із зазначенням у ній назв первинних документів, на підставі яких її видано, їх місцезнаходження та адреси, за якою можливо провести перевірку відповідності змісту довідки первинним документам. У разі якщо страховий стаж починаючи з 01 липня 2000 року становить менше 60 місяців, особою подається довідка про заробітну плату (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд до 01 липня 2000 року (додаток 1). За бажанням особи для додаткового виключення періоду догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку відповідно до абзацу третього частини першої статті 40 Закону за період з 01 липня 2000 року до 01 січня 2005 року подається довідка з місця роботи про період такої відпустки.

Відповідно до п.3 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах», затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 № 383, при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992.

З аналізу наведених приписів законодавства слідує, що як у 2014 році, так і 2017 році, підставами для призначення пенсії за віком на пільгових умовах було досягнення встановленого законом віку, наявність певного загального та пільгового стажу, а також подання особою заяви про призначення такої пенсії.

Як встановлено судом, вперше позивач звернувся до відповідача з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 відповідно до пп. «б» ч.1 ст.13 Закону №1788-XII - 02.01.2014р., тобто, враховуючи дату народження ОСОБА_1 (20.05.1958р.), станом на час звернення з цією заявою позивачеві виповнилося 55 повних років.

Вдруге з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 позивач звернувся до відповідача 29.05.2017р.

Разом з тим, останньому і вперше, і вдруге було відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 через відсутність необхідного пільгового стажу, оскільки відповідно до рішення Комісії при Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області №10 від 20.04.2017р. підтверджений стаж роботи ОСОБА_1 за Списком № 2 складає лише 4 роки 11 місяців 14 днів.

Водночас, постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 26.06.2018р. року у справі №213/287/17 рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 30 січня 2014 року № 10 та від 20.04.2017 року №10 в частині не підтвердження ОСОБА_1 періодів роботи для зарахування до пільгового стажу за Списком №2 і відмови в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 у відповідності до ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» скасовано та зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до стажу, що дає право на пенсію на пільгових умовах відповідно до Списку №2 згідно ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», періоди роботи ОСОБА_1 з 20.02.1988 по 31.03.1990 та з 01.07.1990 по 31.12.1992, а також зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути питання щодо призначення ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 з урахуванням висновків суду.

За приписами пп. «б» ч.1 ст.13 Закону №1788-XII (в редакції чинній станом на 02.01.2014р.) однією з умов для призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 у віці 55 роки є наявність не менше 12 років 6 місяців пільгового стажу роботи за Списком №2. У разі наявності не менше половини пільгового стажу за Списком №2, тобто 6 років 3 місяців, для чоловіків встановлена пільга - зниження від загальновстановленого пенсійного віку на 1 рік за кожні відпрацьовані 2 роки 6 місяців на роботах у шкідливих умовах.

Зважаючи на те, що, з урахуванням вищевказаної постанови суду апеляційної інстанції, позивачеві зараховано до пільгового стажу за Списком №2 також періоди його роботи з 20.02.1988р. по 31.03.1990р. та з 01.07.1990р. по 31.12.1992р., тобто сукупно - 4 роки 7 місяців 12 днів, у зв`язку із чим у підсумковому підрахунку загальний пільговий стаж позивача за Списком №2 становить - 9 років 6 місяців 26 днів (за рішеннями Комісії при Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області - 4 роки 11 місяців 14 днів + за рішенням суду 4 роки 7 місяців 12 днів).

Отже, на момент первинного звернення з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 відповідно до пп. «б» ч.1 ст.13 Закону №1788-XII (02.01.2014р.) позивач у віці 55 років мав пільговий стаж роботи за Списком №2 9 років 6 місяців 26 днів, що, зважаючи на вищенаведені приписи пп. «б» ч.1 ст.13 Закону №1788-XII (в редакції чинній станом на 02.01.2014р.) є недостатнім для призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 на той час (необхідний стаж становить 12 років 6 місяців).

Таким чином, за наявності 9 років 6 місяців 26 днів пільгового стажу за Списком №2 у позивача відсутнє право на призначення пенсії у віці 55 років.

В свою чергу, за приписами пп. «б» ч.1 ст.13 Закону №1788-XII право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 виникло у позивача після досягнення 57 років, тобто 21.05.2015р. (60 років - 3 роки = 57 років, де зниження на 3 роки за умови наявності пільгового стажу - 9 р. 6 м. 14 дн., оскільки мінус один рік за фактично відпрацьовані 2 роки 6 місяців (2,6*3=7 років 6 місяців).

Наведений висновок також узгоджується з позицією відповідача, викладеною ним у відзиві на позовну заяву.

Натомість, позивач у позовній заяві стверджує, що, на його думку, він набув право на призначення пільгової пенсії з 21.05.2016 року, однак, така позиція є необґрунтованою та суперечить вищенаведеним приписам чинного законодавства, що, в свою чергу, свідчить про безпідставність та помилковість доводів позивача про протиправність дій відповідача щодо не призначення ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 з 21.05.2016р.

При цьому, безпідставними також є доводи і вимоги позивача, що стосуються оскарження дій відповідача про не призначення позивачеві пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 з 21.05.2016р. на підставі поданої ним первинної заяви про призначення пенсії на пільгових умовах від 02.01.2014р., оскільки, як встановлено судом, на момент подання цієї заяви ОСОБА_1 , навіть з урахуванням зарахованого за постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 26.06.2018р. у справі №213/287/17 додаткового пільгового стажу за Списком №2 та досягненого ним віку - 55 років, не набув право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 відповідно до пп. «б» ч.1 ст.13 Закону №1788-XII, позаяк таке право виникло у позивача лише 21.05.2015р.

Однак, ані 21.05.2015р., ані 21.05.2016р., ані протягом 2015-2016р.р. ОСОБА_1 до пенсійного органу з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 не звертався, що позивачем не спростовано, в той час, як зазначалося вище, відповідно до приписів ст.83 Закону №1788-XII (як в редакції, чинній чаном на 02.01.2014р., так і станом на 29.05.2017р.) пенсії призначаються з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсії призначаються з більш раннього строку: пенсії за віком та по інвалідності призначаються з дня досягнення пенсійного віку або відповідно встановлення інвалідності органами медико-соціальної експертизи, якщо звернення за пенсією надійшло не пізніше 3 місяців з дня досягнення пенсійного віку або встановлення інвалідності.

Вдруге після 02.01.2014р. ОСОБА_1 звернувся із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 лише 29.05.2017р.

Таким чином, підстави для призначення позивачеві пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 з 21.05.2016р. відсутні, отже, у задоволенні позовних вимог в частині щодо визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо не призначення ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 з 21.05.2016р. слід відмовити.

При цьому, судом встановлено та відповідачем у власному відзиві на позовну заяву визнається, що у ОСОБА_1 право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2, з урахуванням приписів пп. «б» ч.1 ст.13 Закону №1788-XII та зарахованого за постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 26.06.2018р. у справі №213/287/17 додаткового пільгового стажу за Списком №2, внаслідок чого загальний пільговий стаж за Списком №2 у позивача склав 9 років 6 місяців 26 днів (за рішеннями Комісії при Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області - 4 роки 11 місяців 14 днів + за рішенням суду 4 роки 7 місяців 12 днів), виникло після досягнення ОСОБА_1 57 років, тобто 21.05.2015р. (60 років - 3 роки = 57 років, де зниження на 3 роки за умови наявності пільгового стажу - 9 р. 6 м. 14 дн., оскільки мінус один рік за фактично відпрацьовані 2 роки 6 місяців (2,6*3=7 років 6 місяців).

Однак, у зв`язку із тим, що ОСОБА_1 після виникнення у нього права на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 вперше звернувся із завою про призначення йому такої пенсії лише 29.05.2017р., тобто у строк значно більший ніж передбачено п. «а» ч.1 ст.83 Закону №1788-XII (три місяці з дня досягнення відповідного пенсійного віку), то така пенсія мала бути призначена позивачеві, з урахуванням норм вищенаведеної ст.83 Закону №1788-XII, саме з дня звернення за пенсією, тобто з 29.05.2017р.

Як свідчать матеріали справи, у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 на підставі заяви позивача від 29.05.2017р. останньому було відмовлено, оскільки рішенням Комісії при Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області №10 від 20.04.2017р. позивачеві підтверджено періоди роботи з 01.04.1990 по 30.06.1990 та з 01.07.1996 по 31.08.1996 для зарахування до пільгового стажу за Списком №2, а у підтвердженні періодів роботи з 20.02.1988 по 31.03.1990 та з 01.07.1990 по 31.12.1992 - відмовлено, однак, постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 26.06.2018р. у справі №213/287/17 рішення Комісії при Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області №10 від 20.04.2017р. було скасовано в частині не підтвердження ОСОБА_1 періодів роботи для зарахування до пільгового стажу за Списком №2 і відмови в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 у відповідності до ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до стажу, що дає право на пенсію на пільгових умовах відповідно до Списку № 2 згідно зі ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», періоди роботи ОСОБА_1 з 20.02.1988 по 31.03.1990 та з 01.07.1990 по 31.12.1992, а також зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути питання щодо призначення ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 з урахуванням висновків суду.

Разом з тим, як свідчать матеріали пенсійної справи ОСОБА_1 , відповідач на виконання вищевказаної постанови Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 26.06.2018р. у справі №213/287/17, зарахувавши до стажу, що дає право на пенсію на пільгових умовах відповідно до Списку № 2 згідно зі ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», періоди роботи ОСОБА_1 з 20.02.1988 по 31.03.1990 та з 01.07.1990 по 31.12.1992, здійснив перерахунок пенсії позивача саме з 21.05.2018р., тобто з дати, з якої позивачеві призначено пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», не здійснивши призначення ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умова за Списком №2 згідно зі ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» відповідно до його заяви від 29.05.2017р., хоча, як зазначалося вище, самим пенсійним органом визнається, що право на призначення такої пенсії у позивача виникло вже 21.05.2015р. (після досягнення 57-річного віку).

Наведені обставини свідчать про протиправність дій відповідача щодо не призначення ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 саме з 29.05.2017р., тим більше, що відповідачем не наведено у відзиві на позов жодних доводів про наявність будь-яких перешкод для призначення позивачеві такої пенсії за його заявою від 29.05.2017р., за наявності у останнього визнаного відповідачем права на призначення такої пенсії ще з 21.05.2015р., та не надано доказів існування таких перешкод, натомість матеріали пенсійної справи ОСОБА_1 містять вищевказану заяву позивача від 29.05.2017р. та додані до неї документи, що передбачені приписами Порядку №22-1, а з урахуванням постанови Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 26.06.2018р. у справі №213/287/17, позивач на момент звернення з заявою від 29.05.2017р. мав необхідний пільговий стаж за Списком №2 та досяг відповідного віку.

Згідно з частиною 2 статті 9 КАС України передбачено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

При обранні способу відновлення порушеного права позивача суд виходить з принципу верховенства права щодо гарантування цього права статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, як складової частини змісту і спрямованості діяльності держави, та виходячи з принципу ефективності такого захисту, що обумовлює безпосереднє поновлення судовим рішенням прав особи, що звернулась за судовим захистом без необхідності додаткових її звернень та виконання будь-яких інших умов для цього.

У рішенні від 31.07.2003р. у справі «Дорани проти Ірландії» Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Причому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Салах Шейх проти Нідерландів», ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними. При вирішенні справи «Каіч та інші проти Хорватії» (рішення від 17.07.2008) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Враховуючи вищевикладене та керуючись приписами ч.2 ст.9 КАС України, а також зважаючи на встановлення судом протиправності дій відповідача щодо не призначення ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 саме з 29.05.2017р., суд вважає за необхідне вийти за межі заявлених позовних вимог і визнати протиправними такі дії відповідача саме з цієї дати, а також з метою відновлення порушеного права позивача зобов`язати відповідача призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 відповідно до пп. «б» ч.1 ст.13 Закону №1788-XII з 29.05.2017р. та виплатити йому недоплачену суму пенсійних виплат з 29.05.2017р. по день проведення остаточних розрахунків, з урахуванням фактично виплачених сум пенсій за цей період, оскільки саме такий спосіб захисту є належним, достатнім та ефективним засобом захисту порушеного права позивача.

При цьому, на думку суду, є безпідставною вимога позивача щодо зобов`язання відповідача здійснити перерахунок пенсії, починаючи з 20.10.2014р., оскільки позивач не набув право на призначення пільгової пенсії за Списком №2 з цієї дати, а отже правових підстав для здійснення перерахунки пенсії саме з 20.10.2014р. немає.

Стосовно позовних вимог, що стосуються протиправного, на думку позивача, зменшення відповідачем розміру призначеної позивачеві пенсії з 2145,42грн. до 1900,67грн., суд зазначає наступне.

Частина 1 статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» встановлює, що для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу, починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж, починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страховогостажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв. Заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 1 липня 2000 року враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, а за період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.

Відповідно до п.2.10 р. II Порядку №22-1 довідка про заробітну плату (дохід) особи видається на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працювала особа, яка звертається за пенсією. Якщо такі підприємства, установи чи організації ліквідовані або припинили своє існування з інших причин, то довідки про заробітну плату видаються правонаступником цих підприємств, установ чи організацій або архівними установами.

Таким чином, обов`язковою умовою для обчислення пенсії з урахуванням заробітної плати за період до 1 липня 2000 року є не лише наявність відповідної довідки про заробітну плату (дохід), але й підтвердження нарахування такої заробітної плати первинними документами.

Наведений висновок узгоджується з позицією Верховного Суду України, викладеною у постанові від 15 березня 2015 року у справі №2-0/576/29/14.

Статтею 44 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» встановлено, що органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію.

Частиною 5 статті 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» встановлено, що перерахунок призначеної пенсії, крім випадків, передбачених частиною першою статті 35, частиною другою статті 38, частиною третьою статті 42 і частиною п`ятою статті 48 цього Закону, провадиться в такі строки:

- у разі виникнення права на підвищення пенсії - з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15 числа;

- у разі настання обставин, які тягнуть за собою зменшення пенсії, - з першого числа місяця, в якому настали ці обставини, якщо вони мали місце до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо вони мали місце після 15 числа.

Згідно з ч.3 ст.49 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у разі виявлення недостовірних даних у документах та відомостях, на підставі яких було встановлено та/або здійснюється виплата пенсії, рішенням територіального органу Пенсійного фонду України розмір та підстави для виплати пенсії переглядаються відповідно до цього Закону без урахування таких даних.

Частиною 1 статті 50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку.

Також пунктом 4.2 р. IV Порядку №22-1 встановлено, що при прийманні документів, орган, що призначає пенсію:

1) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж;

2) перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів;

3) перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності).

Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформления у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Так, з урахуванням вказаних норм відділом контрольно-перевірочної роботи №4 проведено перевірку відомостей про заробітну плату, зазначених в архівних довідках від 14.06.2013р. №834/32-02/01, №834/32-02/2, №834/32-02/3 та №834/32-02/4 за період роботи позивача з серпня 1975 року по серпень 1998 року на відповідність первинним документам, що знаходяться на зберіганні в архівній установі.

За результатом перевірки складено акт від 01.11.2018р. №3288/09.7-13, яким встановлено розбіжності між первинними документами про нарахування та виплату заробітної плати та даними, зазначеними в архівних довідках від 14.06.2013р.

Враховуючи результати проведеної перевірки достовірності відомостей про заробітну плату позивача, розмір призначеної пенсії був приведений у відповідність, що в результаті, призвело до зменшення розрахункової величини пенсії позивача.

Так, з 21.05.2018р. розмір пенсії позивача перераховано, виходячи із наступного:

- загальний стаж 28 років 2 місяці 5 днів, з яких пільговий стаж за Списком №2 - 9 років 6 місяців 26 днів;

- коефіцієнт страхового стажу, з урахування величини оцінки одного року страхового стажу 1%, склав (28х12+2):12:100=0,28167;

- індивідуальний коефіцієнт заробітку після оптимізації - 1,30755;

- заробіток для обчислення пенсії з урахуванням середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях національної економіки, за 2016, 2017р.р. складає: 7031,87грн. (5377,90грн. х 1,30755).

Отже, загальний розмір пенсії склав: 1900,67грн., з яких:

- 1900,67грн. - розмір пенсії за віком (5377,90грн. х 1,30755 х 0,28167).

З огляду на наведене, суд дійшов висновку, що пенсійним органом правомірно зменшено розмір пенсії позивача та підстави для виплати пенсії у розмірі 2145,42грн. відсутні.

При цьому, посилання позивача на приписи п.4 розділу ХV Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», якими передбачено, що у разі якщо внаслідок перерахунку пенсії за нормами цього Закону її розмір зменшується, пенсія виплачується в раніше встановленому розмірі, є безпідставними, бо, як встановлено судом, у даному випадку мав місце перерахунок пенсії не на загальних підставах, а у зв`язку із м недостовірних даних у документах та відомостях, на підставі яких було встановлено розмір пенсійної виплати позивача, в порядку приписів з ч.3 ст.49 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на підставі відповідного рішення територіального органу Пенсійного фонду України про перегляд розміру та підстав для виплати пенсії без урахування таких даних.

Отже, у задоволенні частини позовних вимог щодо визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо зменшення ОСОБА_1 пенсії з 2145,42грн. до 1980,67грн. та зобов`язання відповідача здійснити перерахунок, виходячи з розміру первинно призначеної пенсії 2145,42грн., починаючи з 20.10.2014р., слід відмовити.

За таких обставин, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних.

Питання щодо розподілу судових витрат врегульовані ст.139 КАС України.

Згідно з абзацом 1 частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При цьому, ч.3 ст.139 КАС України передбачено, що при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Як свідчать матеріали справи, при зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір в розмірі 1681,60грн. за дві позовні вимоги немайнового характеру, а тому, зважаючи на часткове задоволення позовних вимог та приписи ч.3 ст.139 КАС України, судові витрати зі сплати судового збору підлягають стягненню з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань на користь позивача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у сумі 840,80грн.

Керуючись ст. ст. 241-246, 257-263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (, місцезнаходження: вул. Набережна Перемоги, 26, м. Дніпро, 49094) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (, місцезнаходження: вул. Набережна Перемоги, 26, м. Дніпро, 49094) щодо не призначення ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 з 29.05.2017р.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (, місцезнаходження: вул. Набережна Перемоги, 26, м. Дніпро, 49094) призначити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 відповідно до пп. «б» ч.1 ст.13 Закону України №1788-XII «Про пенсійне забезпечення» з 29.05.2017р. та виплатити йому недоплачену суму пенсійних виплат з 29.05.2017р. по день проведення остаточних розрахунків, з урахуванням фактично виплачених сум пенсій за цей період.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (, місцезнаходження: вул. Набережна Перемоги, 26, м. Дніпро, 49094) за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) судові витрати зі сплати судового збору пропорційно частині задоволених позовних вимог у сумі 840,80грн. (вісімсот сорок гривень 80 копійок).

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Третього апеляційного адміністративного суду в порядку та у строки, передбачені ст. ст. 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складено 15.10.2020 року.

Суддя О.М. Турова