Справа № 360/1159/21
Суддя: Н.М. Басова
Дата ухвалення: 2021-04-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

16 квітня 2021 рокуСєвєродонецькСправа № 360/1159/21

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Басова Н.М., розглянувши в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Марківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Луганського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) до Марківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області (далі - відповідач), в якому позивач просив суд:

-визнати дії Марківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області незаконними у відмові в призначенні позивачу пенсії за віком та визнати за ним право на отримання пенсії за віком;

-зарахувати ОУПФ до загального трудового стажу період заняття підприємницькою діяльністю з 15.06.1999 по 31.12.2003, а також навчання у Ворошиловградському сільськогосподарському інституті в період з 17.08.1982 по 26.11.1984;

-зобов`язати відповідача призначити та оформити належним чином позивачу пенсію за віком з наступного дня з моменту подання заяви про призначення пенсії з 03 грудня 2020 року;

-стягнути з відповідача понесені позивачем судові витрати (а.с.1-4).

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що в період за 18.07.1978 по 29.04.2016 має загальний трудовий стаж, який складає більше 35 років. Після виповнення 60 років, позивач 02 грудня 2020 року звернувся до відповідача з заявою про призначення пенсії за віком, та окрім трудової книжки надав підтверджуючі довідки про свій трудовий стаж. Рішенням №41 від 09.12.2020 йому відмовлено в призначенні пенсії у відповідності до п.1 ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Відповідач зазначив, що стаж складає 22 роки 10 місяців 16 днів. Для нарахування пенсії за віком починаючи з 01.01.2018 право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності трудового стажу: з 01 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року - не менше 27 років. В разі відсутності страхового стажу право на пенсію за віком мають особи після досягнення віку 63 роки. Так, позивачу до трудового стажу не зараховано період підприємницької діяльності з 15.06.1999 по 31.12.2003, а також навчання у Ворошиловградському сільськогосподарському інституті в період з 17.08.1982 по 26.11.1984 (не зарахований стаж складає 05 днів 09 місяців 08 років). Вважаючи протиправними дії відповідача щодо відмови у призначенні позивачу пенсії за віком, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав, просив задовольнити позовні вимоги.

09.04.2021 від відповідача до відділу діловодства та обліку звернень громадян (канцелярію) суду за вхідним реєстраційний номером 12986/2021 надійшов відзив на позовну заяву від 09.04.2021 №1238-06-7/3211, відповідно до якого вважає позовні вимоги необґрунтованими та просить суд відмовити у задоволені позовних вимог в повному обсязі, виходячи з наступного (а.с.71-73).

В обґрунтування відзиву відповідач зазначив, що 02 грудня 2020 року до Марківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області надійшла заява про призначення пенсії за віком від ОСОБА_1 згідно п.1 ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV. До заяви були надані документи. Відповідно до наданих позивачем документів загальний стаж роботи становить 22 років 10 місяців 16 днів, що не дає права на призначення пенсії відповідно до п.1 ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV. До стажу не зараховано: період підприємницької діяльності з 15.06.1999 по 31.12.2003, так як не надані підтверджуючі документи про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду за період ведення діяльності; навчання у Ворошиловградському сільськогосподарському інституті з 17.08.1982 по 26.01.1984. Управління на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду наданих документів та даних наявних в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, керуючись п.1 ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», п.4.7 розділу IV Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій від 25.11.2005 № 22-1 прийняло рішення про відмову позивачу в призначенні пенсії за віком. Враховуючи викладене, відповідач просив відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Судом по справі вчинено такі процесуальні дії:

-ухвалою суду від 06.04.2021 прийнято позовну заяву до розгляду після усунення її недоліків та відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) (а.с.64-65).

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог ст.ст.72-79, 90 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд дійшов наступного.

ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 , паспорт серії НОМЕР_2 , виданий Артемівським РВЛМУУМВС України в Луганській області 28.05.1998, зареєстроване місце проживання АДРЕСА_1 (а.с.13-15).

Позивач є внутрішньо переміщеною особою, що підтверджується довідкою від 24.12.2014 №928-2904, фактичним місцем проживання є АДРЕСА_2 (а.с.16).

02.12.2020 позивач звернувся до Марківського ОУПФУ Луганської області із заявою про призначення пенсії за віком, зазначивши при цьому, що пенсія на іншій підставі, державна допомога, виплата на дитину, страхові виплати не призначались та на момент звернення із заявою не працює (зворотній бік а.с.77).

До заяви від 02.12.2020 позивачем долучено наступні докази:

-копія паспорта та довідки про присвоєння ідентифікаційного номера;

-трудова книжка серія НОМЕР_3 від 20.07.1978;

-довідка про період роботи в колгоспі КСП ім. Ілліча №165 від 11.06.2020;

-довідка про кількість вироблених трудоднів №164 від 11.06.2020;

-довідка про кількість вироблених трудоднів №307 від 12.11.2020;

-копія свідоцтва про навчання № НОМЕР_4 ;

-копія військового квитка серія НОМЕР_5 від 13.05.1979;

-копія довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 24.12.2014 №928-2904;

-копія свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи - підприємця серія НОМЕР_6;

-копія виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців серія АВ №340342;

-довідка про заробітну плату для обчислення пенсії №166 від 11.06.2020.

Вказана заява разом із додатками до неї 02.12.2020 була прийнята посадовими особами відповідача та зареєстрована за №2017, що підтверджується відповідною розпискою-повідомленням (а.с.78).

Як свідчать матеріали справи, 09.12.2020 за результатами розгляду заяви позивача від 02.12.2020 Марківським ОУПФУ Луганської області було прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії № 41 (а.с.11-12).

Зі змісту рішення від 09.12.2020 вбачається, що відповідно до наданих позивачем документів та даних реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, загальний стаж роботи становить 22 роки 10 місяців 16 днів, що не дає права на призначення пенсії відповідно до п.1 ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 №1058-IV. Так, до стажу не зараховано період підприємницької діяльності з 15.06.1999 по 31.12.2003, так як не надані підтверджуючі документи про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду за період ведення діяльності; навчання у Ворошиловградському сільськогосподарському інституті з 17.08.1982 по 26.01.1984 рік так, як відсутні документи, видані на підставі архівних даних що містять відомості про період навчання, довідкою від 19.11.2020 №02-01/20-713 не підтверджено.

Як вбачається з матеріалів справи, 15.06.1999 ОСОБА_1 оформлений виконавчим комітетом Луганської міської ради як фізична особа-підприємець, запис №0012323 (а.с.30,32), видом економічної діяльності є 47.89 - роздрібна торгівля з лотків і на ринках іншими товарами (а.с.31), є платником податків (а.с.34).

Позивач перебував на обліку як платник єдиного внеску (а.с.33).

З 26.03.2015 внесено запис №4012323 про проведення державної реєстрації припинення підприємницької діяльності ФОП ОСОБА_1 (а.с.35).

З листа ГУ ДПС у Луганській області від 10.11.2020 ФОП-4664/12-32-04-17 вбачається, що згідно інформаційних даних ІТС «Податковий блок» Головного управління ДПС у Луганській області ФОП ОСОБА_1 перебував на обліку як фізична особа-підприємець в ГУ ДПС у Луганській області (Артемівський район м.Луганська) з 15.06.1999 по 27.03.2015. Інформацію щодо системи оподаткування і сплачених податків по ФОП ОСОБА_1 за період з 15.06.1999 по 27.03.2015 надати немає можливості, у зв`язку з тим, що сервера, на яких зберігається інформація щодо сплати податків, системи оподаткування та облікова справа платника податків залишилися в адміністративній будівлі ДПІ у Артемівському районі м.Луганська, яка знаходиться на тимчасово непідконтрольній Україні території (м.Луганськ) та відсутністю зазначеної інформації в ІТС «Податковий блок» (а.с.36).

З листів ГУ ПФУ в Луганській області на №1238-22-9/4116 від 21.10.2020 та № №1238-22-9/4778 від 13.11.2020 вбачається, що згідно даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань ОСОБА_1 з 15.06.199 зареєстрований як платник внесків в управлінні Пенсійного фонду України в Артемівському районі м.Луганськ.

В базі даних системи Веб ОССВ (Облік сплати внесків) інформація щодо нарахування та сплати страхових внесків за даний період не обліковується. Доступ до первинної документації, звітності та первинних електронних архівних даних в управлінні відсутній. Зарахування до сплати за період з 15.06.1999 по 31.12.2003 можливе за умов надання ОСОБА_1 підтверджуючих документів про сплату внесків до Пенсійного фонду (копій квитанцій, платіжних доручень) за період ведення підприємницької діяльності (а.с.83-зворотній бік, 84-зворотній бік).

Луганський національний аграрний університет листом від 19.11.2020 за №02-01/20713 на звернення позивача зазначив, що у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації та проведенням антитерористичної операції на території Луганської області Луганський національний аграрний університет згідно наказу Мінстерства аграрної політики №408 від 20.10.2014 був переміщений до м.Харків, при цьому архівна документація залишилась у м.Луганськ. Луганський національний аграрний університет не має можливості підтвердити чи спростувати факт навчання у Ворошиловградському сільськогосподарському інституті та видати запитувану довідку. Рекомендовано в порядку 315 ЦПК України звернутись до відповідного суду загальної юрисдикції із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення навчання у Ворошиловградському сільськогосподарському інституті у період з 17.08.1982 по 26.01.1984 (а.с.29).

З трудової книжки позивача серії НОМЕР_3 від 20.07.1978 вбачається, що 17.08.1982 позивача зараховано до навчання у Ворошиловградському сільськогосподарському інституті та 26.11.1984 відрахований (а.с.19-20).

Згідно відомостей ІКІС ПФУ: Підсистема призначення та виплати пенсії страховий стаж позивача складає 22 роки 10 місяців 16 днів, відмовлено у пенсії згідно із Законом України (а.с.75).

Вирішуючи адміністративну справу по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам (фактам), якими обґрунтовані вимоги і заперечення учасників справи, суд виходить з такого.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Законом, який визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам є Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV).

Згідно ст.22 Закону України «Про пенсійне забезпечення» №1788-XII від 05.11.1991 року (далі - Закон №1788-XII), пенсії за віком призначаються довічно, незалежно від стану здоров`я.

Абзацом 4 частини третьої статті 4 Закону № 1058-IV передбачено, що виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються, серед іншого: пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат.

Відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати, зокрема: пенсія за віком (пункт 1 частина перша статті 9 Закону № 1058-IV).

Як встановлено частиною першою статті 26 Закону № 1058-IV, яка визначає умови призначення пенсії за віком, починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу з 1 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року - не менше 27 років.

Згідно абзацу 2 частини 4 статті 26 Закону № 1058-IV, наявність страхового стажу, передбаченого частинами першою - третьою цієї статті, який дає право на призначення пенсії за віком, визначається на дату досягнення особою відповідного віку і не залежить від наявності страхового стажу на дату звернення за призначенням пенсії.

Відповідно до статті 1 Закону № 1058-IV у цьому Законі наведені нижче терміни вживаються в такому значенні:

застрахована особа - фізична особа, яка відповідно до цього Закону підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню і сплачує (сплачувала) та/або за яку сплачуються чи сплачувалися у встановленому законом порядку страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та до накопичувальної системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування;

страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески;

страхові внески - кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування;

страхувальники - роботодавці та інші особи, які відповідно до закону сплачують єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та/або є платниками відповідно до цього Закону.

Частинами першою, другою та четвертою статті 24 Закону № 1058-IV визначено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Суд зазначає, що відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 04.06.1998 №794 «Про затвердження Положення про організацію персоніфікованого обліку відомостей у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування», на виконання Указу Президента України від 04.05.1998 № 401 (401/98) «Про заходи щодо впровадження персоніфікованого обліку відомостей у системі обов`язкового державного пенсійного страхування» Кабінет Міністрів України постановив Пенсійному фонду разом із Міністерством праці та соціальної політики, Міністерством фінансів України та Державної податковою адміністрацією забезпечити з 01.10.1998 впровадження персоніфікованого обліку відомостей у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування.

Відповідно до пункту 3 Постанови Кабінету Міністрів України від 04.06.1998 № 794 «Про затвердження Положення про організацію персоніфікованого обліку відомостей у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування», установити, що починаючи з 01.07.2002 обчислення пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення» (1788-12) здійснюється із заробітку особи за період роботи після 01.07.2000 за даними систем персоніфікованого обліку.

Згідно з абзацом 4 частини третьої статті 4 Закону № 1058-IV, виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються, серед іншого: пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат.

Суд зазначає, що відповідно до частини шостої статті 20 Закону № 1058-IV, страхувальники зобов`язані сплачувати страхові внески, нараховані за відповідний базовий звітний період, не пізніше ніж через 20 календарних днів із дня закінчення цього періоду.

Згідно із частиною дванадцятою статті 20 Закону № 1058-IV страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків.

Згідно із частиною третьою статті 24 Закону № 1058 страховий стаж обчислюється в місяцях. Неповний місяць роботи, якщо застрахована особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню або брала добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови, що сума сплачених за цей місяць страхових внесків є не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.

Якщо сума сплачених за відповідний місяць страхових внесків є меншою, ніж мінімальний страховий внесок, цей період зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови здійснення в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду, відповідної доплати до суми страхових внесків таким чином, щоб загальна сума сплачених коштів за відповідний місяць була не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.

Щодо неврахування відповідачем до страхового стажу позивача період ведення підприємницької діяльності з 15.06.1999 по 31.12.2003, суд зазначає таке.

Фізичні особи - підприємці, у тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню (п.2 ч.1 ст.11 Закону №1058-IV).

Пунктом «б» ч.1 ст.3 Закону №1788-XII закріплено схоже положення, відповідно до якого право на трудову пенсію мають особи, зайняті суспільно корисною працею, при додержанні інших умов, передбачених цим Законом: особи, які займаються підприємницькою діяльністю, заснованою на особистій власності фізичної особи та виключно її праці, - за умови сплати страхових внесків до Пенсійного фонду України.

Пунктом «а» ч.3 ст.56 Закону №1788-XII, передбачено, що до стажу роботи зараховується також: будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків, період одержання допомоги по безробіттю, а також робота в`язнів і робота за угодами цивільно-правового характеру за умови сплати страхових внесків.

Пунктом 3-1 Розділу XV «Прикінцеві положення» Закону №1058-IV передбачено, що до страхового стажу для визначення права на призначення пенсії згідно із ст.26 цього Закону включаються періоди: 1) ведення підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, а також із застосуванням фіксованого податку:

з 1 січня 1998 року по 30 червня 2000 року включно, що підтверджуються довідкою про реєстрацію як суб`єкта підприємницької діяльності;

з 1 липня 2000 року по 31 грудня 2017 року включно, за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від сплаченого розміру (крім випадків звільнення від сплати єдиного внеску).

Згідно з п.4 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року №637 (далі - Порядок №637), час роботи осіб, які займаються підприємницькою діяльністю, заснованою на приватній власності та на виключно їхній праці, за період до 1 травня 1993 р., а також час роботи осіб, які займаються веденням особистого селянського господарства зараховується до трудового стажу за наявності довідки Пенсійного фонду України про сплату страхових внесків (додаток № 1).

Періоди провадження підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, в тому числі із застосуванням фіксованого податку, з 1 січня 1998 р. по 31 грудня 2003 р. зараховуються до трудового стажу фізичних осіб - підприємців на підставі довідки про реєстрацію особи як суб`єкта підприємницької діяльності, а з 1 січня 2004 р. по 31 грудня 2017 р. за бажанням особи - за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від суми сплачених коштів.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 почав здійснювати підприємницьку діяльність як фізична особа-підприємець з 15.06.1999 по 26.03.2015 (а.с.30-35).

З огляду на викладені вище положення, період ведення підприємницької діяльності позивача на спрощеній системі оподаткування (фіксований податок) з 15.06.1999 по 31.12.2003 року повинен зараховуватися до стажу ОСОБА_1 виключно на підставі довідки про реєстрацію особи як суб`єкта підприємницької діяльності, а тому суд відхиляє доводи відповідача викладені у рішенні від 09.12.2020 №41, що позивач не надав підтверджуючих документів про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду (копії квитанції, платіжних доручень) за період ведення діяльності.

Щодо не зарахування періоду навчання у Ворошиловградському сільськогосподарському інституті в період з 17.08.1982 по 26.11.1984, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Зазначеній нормі відповідає пункт 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок № 637), згідно якої основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до пункту 8 Порядку № 637 час навчання у вищих навчальних, професійних навчально-виховних закладах, навчальних закладах підвищення кваліфікації та перепідготовки кадрів, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі підтверджується дипломами, посвідченнями, свідоцтвами, а також довідками та іншими документами, що видані на підставі архівних даних і містять відомості про періоди навчання.

Підсумовуючи викладене суд дійшов висновку про те, що у разі наявності необхідних записів у трудовій книжці щодо періодів, в тому числі навчання, жодних інших документів, необхідних для підтвердження стажу діюче законодавство від громадян не вимагає.

Як наслідок, дипломи, посвідчення, свідоцтва, а також довідки та інші документи, що видані на підставі архівних даних і містять відомості про періоди навчання надаються лише в тому випадку, коли взагалі відсутня трудова книжка або в трудовій книжці відсутні відповідні записи.

Згідно п. д ч.3 ст.56 Закону України «Про пенсійне забезпечення», до стажу роботи зараховується також: навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.

Відповідно до трудової книжки позивача серії НОМЕР_3 від 20.07.1978, 17.08.1982 позивача зараховано до навчання у Ворошиловградському сільськогосподарському інституті та 26.11.1984 відраховано (а.с.19-20).

Таким чином у трудовій книжці позивача є всі необхідні записи щодо періоду його навчання у вищому навчальному закладі, а тому позивач має право на зарахування до страхового стажу періодів навчання в Ворошиловградському сільськогосподарському інституті з 17.08.1982 по 26.11.1984.

Враховуючи, що матеріали справи містять докази на підтвердження навчання позивача у Ворошиловградському сільськогосподарському інституті та докази заняття позивачем підприємницькою діяльністю, суд доходить висновку, що відповідачем неправомірно не зараховано такі періоди до страхового стажу позивача.

При зарахуванні до страхового стажу позивача періодів навчання в Ворошиловградському сільськогосподарському інституті з 17.08.1982 по 26.11.1984 та період ведення підприємницької діяльності з 15.06.1999 по 31.12.2003, позивач буде мати необхідний страховий стаж для призначення пенсії у відповідності до вимог пункту 1 статті 26 Закону №1058.

На підставі вищевикладеного, рішення Марківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області від 09.12.2020 №41 «Про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсій за віком згідно п.1 ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-ІV з 24.10.2020» є протиправним та підлягає скасуванню, оскільки саме рішення, а не дії відповідача несуть правові наслідки та порушують права позивача.

Відновленням порушеного права позивача є зобов`язання відповідача зарахувати до стажу позивача період ведення підприємницької діяльності з 15.06.1999 по 31.12.2003 та період навчання у Ворошиловградському сільськогосподарському інституті з 17.08.1982 по 26.11.1984

Що стосується вимог позивача про зобов`язання відповідача призначити та оформити належним чином пенсію за віком з наступного дня з моменту подання заяви про призначення пенсії з 03 грудня 2020 року, суд зазначає наступне.

З практики Європейського суду слідує таке: в національному праві має бути передбачено засіб правового захисту від довільних втручань органів державної влади в права, гарантовані Конвенцією. Будь-яка законна підстава для здійснення дискреційних повноважень може створити юридичну невизначеність, що є несумісною з принципом верховенства права без чіткого визначення обставин, за яких компетентні органи здійснюють такі повноваження, або, навіть, спотворити саму суть права. Отже, законом повинно з достатньою чіткістю бути визначено межі дискреції та порядок її здійснення, з урахуванням легітимної мети певного заходу, аби убезпечити особі адекватний захист від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Конкретна норма закону повинна містити досить чіткі положення про рамки і характер здійснення відповідних дискреційних повноважень, наданих органам державної влади. У разі, якщо ж закон не має достатньої чіткості, повинен спрацьовувати принцип верховенства права.

Статтею 58 Закону № 1058 визначено, що Пенсійний фонд є органом, який призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати. Тобто, Пенсійний фонд має виключну компетенцію в питаннях призначення пенсії.

З огляду на встановлені обставини справи та наведені норми закону, якими регулюються спірні відносини, та з урахуванням дискреційних повноважень Пенсійного органу на прийняття рішення, суд дійшов висновку на підставі частини другої статті 9 КАС України вийти за межі позовних вимог, самостійно обравши спосіб захисту, який відповідає об`єкту порушеного права та у спірних правовідносинах є достатнім і необхідним (ефективним), а саме зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву позивача від 02.12.2020, зареєстровану за №2017, про призначення пенсії за віком згідно частини першої статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-ІV з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Згідно зі статтею 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з частиною 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Виходячи з меж та підстав заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що відповідач не довів правомірності свого рішення, а тому позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню з корегуванням способу захисту порушених прав позивача.

Щодо розподілу судових витрат суд зазначає наступне.

При зверненні до суду із позовом позивачем сплачено судовий збір у розмірі 908,00 грн, що підтверджується квитанцією від 23.03.2021 №0.0..1 (а.с.61).

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Зважаючи на те, що суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог з корегуванням способу захисту порушених прав позивача, відповідно судовий збір у розмірі 908,00 грн підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст.ст. 2, 3, 5, 9, 77, 90, 139, 241-246, 255, 262, 295, п.15.5 Розділу VІІ Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Марківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Марківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області від 09 грудня 2020 року №41 «Про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсій за віком згідно п.1 ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-ІV з 24.10.2020».

Зобов`язати Марківське об`єднане управління Пенсійного фонду України Луганської області (92400, Луганська область, Марківський район, селище міського типу Марківка, вулиця Центральна, будинок 20, ) зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 ):

- період ведення підприємницької діяльності з 15.06.1999 по 31.12.2003;

- навчання у Ворошиловградському сільськогосподарському інституті в період з 17.08.1982 по 26.11.1984.

Зобов`язати Марківське об`єднане управління Пенсійного фонду України Луганської області (92400, Луганська область, Марківський район, селище міського типу Марківка, вулиця Центральна, будинок 20, ) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 ) від 02.12.2020, зареєстровану за № 2017, про призначення пенсії за віком згідно частини першої статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-ІV з урахуванням висновків, викладених у судовому рішенні.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Марківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області (92400, Луганська область, Марківський район, селище міського типу Марківка, вулиця Центральна, будинок 20, ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 ) судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) гривень 00 копійок.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Н.М. Басова