Справа № 240/21108/20
Суддя: Липа Володимир Анатолійович
Дата ухвалення: 2021-04-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2021 року м. Житомир справа № 240/21108/20

категорія 111030000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Липи В.А.,

секретар судового засідання Кутня Т.В.,

за участю: представника позивача - Ковальчука В. А.,

представника відповідача - Левицького Я. Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Державного підприємства "Малинське лісове господарство" до Головного управління ДПС у Житомирській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

встановив:

Державне підприємство "Малинське лісове господарство" звернулося до суду із позовом до Головного управління ДПС у Житомирській області, у якому просить:

- визнати протиправними та скасувати видані відповідачем податкові повідомлення-рішення:

- № 460/06-30-09-05 від 15.11.2020 р. про застосування штрафних санкцій в сумі 113220 грн. - в повному розмірі;

- №461/06-30-09-05 від 15.11.2020 р. - про застосування штрафних санкцій в розмірі 1000000 грн.- в повному розмірі.

- №462/06-30-09-05 від 15.11.2020 р. - про застосування штрафних санкцій в розмірі 8054,44 грн,- в повному розмірі.

В обгрунтування позову позивач зазначив, що не погоджується з висновками акту перевірки та спірними рішеннями та вважає, що вони підлягають скасуванню. Зокрема, вважає, що відповідачем безпідставно встановлено факт неподання повідомлень за формою №20-ОПП по 111 одиницям транспортних засобів та застосовано під час дії на території України карантину штрафні (фінансові) санкції в розмірі 113220 грн.(1020 грн.х111 один.тран.зас.), оскільки по 105 об`єктам транспортних засобам вже минув строк позовної давності. Стверджує, що висновки податкового органу, про те що ДП «Малинське лісове господарство» не відповідає одночасно усім критеріям, передбаченим пп. 14.1.6 п. 14.1 ст. 14 ПК України, і є акцизним складом є помилковими, адже факт консервації резервуарів №7, №8, №9, а також непридатності інших резервуарів для зберігання пального, не був врахований перевіряючими при визначенні загального об`єму резервуарів, що знаходяться на території підприємства та передбачені для навантаження-розвантаження та зберігання пального. Зазначив, що наявність невідповідностей обліку пального на підприємстві не відповідає дійсності, враховуючи дані порівняльної таблиці.

Ухвалою суду вказану позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі та вирішено розглядати справу за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче судове засідання на 04.02.2021.

Відповідач, на виконання вимог ухвали суду, надав до суду відзив на позов, у якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Стверджує, що податкові повідомлення-рішення винесені правомірно, висновки акту щодо зафіксованих порушень є обгрунтованими і відповідають фактичним обставинам справи.

04.02.2021 розгляд справи відкладено на 02.03.2021, у зв`язку з клопотанням представника позивача.

02.03.2021 підготовче судове засідання відкладено на 16.03.2021, у зв`язку з неявкою представника позивача.

09.03.2021 представник позивача до суду надав відповідь на відзив, у якій підтримав правову позицію, викладену у позові, та просить скасувати спірні рішення в повному обсязі.

16.03.2021 судом, без виходу до нарадчої кімнати, постановлено ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті, яку занесено секретарем судового засідання до протоколу судового засідання. Судове засідання призначено на 06.04.2021.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив позов задовольнити.

Представник відповідача проти позову заперечував з підстав, викладених у письмовому відзиві на позов.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, всебічно й повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, відзив та відповідь на відзив, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд зважає на наступне.

Згідно наказу Головного управління ДПС у Житомирській області від 05.10.2020 № 1350 «Про проведення фактичних перевірок», направлень на проведення перевірки від 19.10.2020 № 1860, № 1861, № 1862, та на підставі ст. 19 ', ст. 20, пп. 75.1.3 п. 75.1 ст. 75, пп. 80.2.2 п. 80.2 ст. 80 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-УІ, працівниками податкового органу в період з 19.10.2020 по 28.10.2020 (включно) проводилась фактична перевірка Державного підприємства «Малинське лісове господарство» за адресою: Житомирська обл., м. Малин, вул. Лісовий Кордон, 58.

За результатами фактичної перевірки, 28.10.2020 складено акт фактичної перевірки № 327/09/13551546 (далі - акт перевірки), де зафіксовані порушення.

Не погоджуючись з окремими висновками акту перевірки позивач подав заперечення до ГУДПС у Житомирській області, яке податковим органом залишено без задоволення, а висновки акту перевірки - без змін.

Головним управлінням ДПС у Житомирській області на підставі встановлених висновків складено акту фактичної перевірки від 28.10.2020 №327/09/13551546 було винесено наступні податкові повідомлення-рішення:

-№460/06-30-09-05 від 15.11.2020р. про неподання до контролюючого органу за основним місцем обліку повідомлень про об`єкти оподаткування за формою №20-0ПП в порушення пункту 63.3 статті 63 Податкового кодексу України №2755-VI від 02.12.2010р. та застосування штрафних санкцій в сумі 113220,00 грн.;

-№461/06-30-09-05 від 15.11.2020 р. про порушення пп.230.1.2, п.230.1, ст.230 Податкового кодексу України №2755-УІ від 02.12.2010р. (відсутність реєстрації акцизного складу) та застосування штрафної санкції в сумі 1000000 грн.;

- №462/06-30-09-05 від 15.11.2020 р. про порушення ст.3 п.12 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» №265/95-ВР від 06.07.1995р. та застосування штрафної санкції в сумі 8054, 44 грн.

Не погоджуючись з окремими висновками акту перевірки та вважаючи протиправними податкові повідомлення-рішення, позивач звернувся до суду з вказаним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Пунктом 1.1. статті 1 Податкового кодексу України (далі - ПК України) визначено, що Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Відповідно до підпункту 21.1.1 пункту 21.1 статті 21 Податкового кодексу України посадові особи контролюючих органів зобов`язані дотримуватися Конституції України та діяти виключно у відповідності з цим Кодексом та іншими законами України, іншими нормативними актами.

Відповідно до п. 61.1 ст.61 Податкового кодексу України податковий контроль - система заходів, що вживаються контролюючими органами та координуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Згідно з п.61.2 ст.61 Податкового кодексу України податковий контроль здійснюється органами, зазначеними у статті 41 цього Кодексу, в межах їх повноважень, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до пп.62.1.3 п.62.1 ст.62 Податкового кодексу України податковий контроль здійснюється шляхом перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.

Згідно з пп.20.1.4 п.20.1 ст.20 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Види перевірок, які контролюючі органи мають право проводити, визначені ст.75 ПК України, пунктом 75.1 якої визначено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Як підтверджено матеріалами справи, на підставі наказу ГУДПС у Житомирській області №1350 від 05.10.2020 проведена фактична перевірка ДП "Малинське лісове господарство", за результатами якої винесені податкові повідомлення-рішення.

Щодо податкового повідомлення-рішення № 460/06-30-09-05 від 15.11.2020.

За результатами проведеної перевірки перевіряючими в акті зафіксовано факт неподання до контролюючого органу за основним місцем обліку повідомлень про об`єкти оподаткування або об`єкти пов`язані з оподаткуванням або через які проводиться діяльність за формою №20-ОПП, а саме: фактичною перевіркою встановлено, що ДП "Малинське лісове господарство" у своїй господарській діяльності використовує 111 одиниць транспортних засобів по кожному з яких відсутня інформація у повідомленні 20-ОПП, чим порушено п.63.3 ст.63 ПКУ.

Згідно із п. 63.3 ст. 63 Податкового кодексу України, платники податків підлягають реєстрації або взяттю на облік у контролюючих органах за місцезнаходженням юридичних осіб, відокремлених підрозділів юридичних осіб, місцем проживання особи (основне місце обліку), а також за місцем розташування (реєстрації) їх підрозділів, рухомого та нерухомого майна, об`єктів оподаткування або об`єктів, які пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність (неосновне місце обліку). Об`єктами оподаткування і об`єктами, пов`язаними з оподаткуванням, є майно та дії, у зв`язку з якими у платника податків виникають обов`язки щодо сплати податків та зборів. Такі об`єкти за кожним видом податку та збору визначаються згідно з відповідним розділом цього кодексу.

Платник податків зобов`язаний повідомляти про всі об`єкти оподаткування і об`єкти, пов`язані з оподаткуванням, контролюючі органи за основним місцем обліку згідно з порядком обліку платників податків. Заява про взяття на облік платника податків за неосновним місцем обліку подається у відповідний податковий орган протягом 10 робочих днів після створення відокремленого підрозділу, реєстрації рухомого чи нерухомого майна чи відкриття об`єкта чи підрозділу, через які провадиться діяльність або які підлягають оподаткуванню.

Відповідальність за порушення встановленого порядку взяття на облік (реєстрації) у контролюючих органах визначена п.117.1 ст.117 ПК України та передбачає, що неподання у строки та у випадках, передбачених цим Кодексом, заяв або документів для взяття на облік у відповідному контролюючому органі, реєстрації змін місцезнаходження чи внесення інших змін до своїх облікових даних, неподання виправлених документів для взяття на облік чи внесення змін, подання з помилками чи у неповному обсязі, неподання відомостей стосовно осіб, відповідальних за ведення бухгалтерського обліку та/або складення податкової звітності, відповідно до вимог встановлених цим Кодексом, -

тягнуть за собою накладення штрафу на самозайнятих осіб у розмірі 170 гривень, на юридичних осіб, відокремлені підрозділи юридичної особи чи юридичну особу, відповідальну за нарахування та сплату податків до бюджету під час виконання договору про спільну діяльність, - 510 гривень.

У разі неусунення таких порушень або за ті самі дії, вчинені протягом року особою, до якої були застосовані штрафи за таке порушення, -

тягнуть за собою накладення штрафу на самозайнятих осіб у розмірі 340 гривень, на юридичних осіб, відокремлені підрозділи юридичної особи чи юридичну особу, відповідальну за нарахування та сплату податків до бюджету під час виконання договору про спільну діяльність, - 1020 гривень.

Поряд з цим, судом враховано, що згідно п 114.1 ст.114 ПК України граничні строки застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) до платників податків відповідають строкам давності для нарахування податкових зобов`язань, визначеним ст. 102 ПК України.

Пунктом 102.1 ст.102 ПК України визначено, що контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня у разі проведення перевірки контрольованої операції відповідно до статті 39 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання.

Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов`язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов`язання (в тому числі від нарахованої пені), а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.

Таким чином, до строків застосування штрафів за порушення термінів взяття на облік (реєстрації) або внесення змін до облікових даних в контролюючих органах, у тому числі за неподання/несвоєчасне подання повідомлення про об`єкти оподаткування або об`єкти пов`язані з оподаткуванням або через які проводиться діяльність за ф. № 20-ОПП застосовуються строки позовної давності, визначені ПК України для нарахування податкових зобов`язань.

З матеріалів справи вбачається, що із 111 одиниць транспортних засобів тільки 6 одиниць транспортних засобів були придбані і введені в експлуатацію в період з 29.12.2017 по 28.10.2020, тобто протягом трьох років до дати проведення фактичної перевірки.

Крім того, повідомлення про об`єкти оподаткування або об`єкти, пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність за формою № 20-ОПП здійснюється відповідно до Порядку обліку платників податків і зборів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 09.12.2011 № 1588.

Згідно з п. 8.1 розд. VIII Порядку обліку платників податків і зборів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 09.12.2011 № 1588 (в редакції наказу Міністерства фінансів України від 22.04.2014 № 462) із змінами і доповненнями (далі - Порядок № 1588), платник податків зобов`язаний повідомляти про всі об`єкти оподаткування і об`єкти, пов`язані з оподаткуванням, контролюючий орган за основним місцем обліку шляхом подання повідомлення про об`єкти оподаткування або об`єкти, пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність у порядку, встановленому розд. VIII Порядку № 1588.

Під час подання повідомлення за ф. № 20-ОПП застосовується принцип укрупнення інформації, яка надається про об`єкт оподаткування.

Інформація про однотипні (за видом, використанням, станом та видом права власності) автомобільні транспортні засоби, які не є пунктами пересувної роздрібної торгівлі, громадського харчування або послуг, інших ніж пасажирські та вантажні перевезення, може бути подана в повідомленні за ф. № 20-ОПП як узагальнена з типом об`єкта оподаткування «автомобільні транспортні засоби» («Автотранспорт») та зазначенням кількості таких транспортних засобів в графі 12 «Реєстраційний номер об`єкта оподаткування».

Повідомлення за ф. № 20-ОПП заповнюється із дотриманням Пам`ятки для заповнення розділу 3 Повідомлення про об`єкти оподаткування або об`єкти, пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність (додаток до повідомлення за ф. № 20- ОПП).

Тобто, застосовуючи принцип укрупнення підприємством станом на момент перевірки не було внесено один об`єкт «Автомобільні транспортні засоби» ( із зазначенням в графі 12 «Реєстраційний номер об`єкта оподаткування» відповідно кількості наявних транспортних засобів -111 шт.). На момент подання заперечень це порушення було вже усунуто і об`єкти транспортних засобів внесені до облікових даних платника за допомогою повідомлення 20 -ОПП.

Як вбачається з матеріалів справи, за період з 01.07.2019 по дату закінчення перевірки підприємство придбавало і ставило на облік виключно один транспортний засіб - «Мотоцикл ХY150-17, інв. номер 201321, дата постановки 30.09.2019".

Наказ ГУ ДПС у Житомирській області № 1350 від 05.10.2020 щодо проведення перевірки у розділі мета перевірки містить вказівку на те, що перевірка що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, наявності ліцензій, у тому числі і на виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладання трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами), однак не містить мети - перевірки дотримання законодавства щодо ведення обліку основних засобів, об`єктів оподаткування, звітування щодо об`єктів оподаткування.

Суд вважає неправомірним з`ясування під час проведення фактичної перевірки подання чи неподання повідомлень про об`єкти оподаткування або об`єкти, пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність, за формою №20-ОПП, оскільки в даному випадку було відсутнє посилання на перевірку ведення обліку основних засобів, об`єктів оподаткування, звітування щодо об`єктів оподаткування позивача.

З огляду на викладене, застосування до позивача штрафної санкції у розмірі 113220,00 грн є неправомірним.

Щодо податкового повідомлення-рішення № 461/06-30-09-05 від 15.11.2020 про застосування штрафної санкції у розмірі 1 000 000 грн.

Відповідно до акту перевірки, контролюючим органом вказано, що згідно наданих документів встановлено, що у власності ДП «Малинське лісове господарство» (код згідно з ) знаходиться територія, за адресою: Житомирська область, м. Малин, вул. Лісовий кордон, 58 на якій, згідно наданого Фондом державного майна витягу про майно ДП «Малинське лісове господарство», у період з 01.11.2018 по 28.10.2020 знаходилися ємності (резервуари) для навантаження-розвантаження та зберігання пального, місткість яких перевищує 200 метрів кубічних, а саме: резервуар №1 - 5 м3, резервуар №2 - 5 м3, резервуар №3 - 10 м3, резервуар №4 - 8 м3, резервуар №5 - 25 м3, резервуар №6 - 25 м3, резервуар №7 - 50 м3, резервуар №8 -50 м3, резервуар №9 -50 м3, резервуар № 10 -50 м3, резервуар №11 -3 м3, резервуар №12 -3 м3, резервуар №13 -3 м3, резервуар №14 -3 м3, резервуар №15 -3 м3, резервуар №16 -3 м3, резервуар №17 -20 м3, резервуар №18 - 5 м3. Оскільки загальна місткість розташованих ємностей для навантаження- розвантаження та зберігання пального перевищує 200 м3 та складає 321,0 м3 це свідчить про те, що з 1 липня 2019 року ДП «Малинське лісове господарство» відповідало визначенню платника акцизного податку та зобов`язане було до липня 2019 року зареєструватися платником акцизного податку та зареєструвати у СЕАРП та СЕ усі акцизні склади, розпорядниками яких такий платник податку буде станом на 1 липня 2019 року.

Суд критично ставиться до даних тверджень відповідача, з огляду на наступне.

Відповідно до пп. 14.1.6 п.. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України зі змінами та доповненнями, внесеними Законом України від 23 листопада 2018 року № 2628-УІІІ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких інших законодавчих актів України щодо покращення адміністрування та перегляду ставок окремих податків і зборів», з 01.07.2019 року, акцизний склад - це приміщення або територія на митній території України, де розпорядник акцизного складу провадить свою господарську діяльність шляхом вироблення, оброблення (перероблення), змішування, розливу, навантаження- розвантаження, зберігання, реалізації пального.

Не є акцизним складом приміщення або територія, на кожній з яких загальна місткість розташованих ємностей для навантаження-розвантаження та зберігання пального не перевищує 200 кубічних метрів, а суб`єкт господарювання (крім платника єдиного податку четвертої групи) - власник або користувач такого приміщення або території отримує протягом календарного року пальне в обсягах, що не перевищують 1000 кубічних метрів (без урахування обсягу пального, отриманого через паливороздавальні колонки в місцях роздрібної торгівлі пальним, на які отримано відповідні ліцензії), та використовує пальне виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки і не здійснює операцій з реалізації та зберігання пального іншим особам.

Положенням пункту 230.1 статті 230 ПК України регламентовано, що акцизні склади утворюються з метою підвищення ефективності роботи із запобігання та боротьби з незаконним виробництвом і обігом спирту етилового, горілки та лікеро-горілчаних виробів, пального, посилення контролю за повнотою та своєчасністю надходження до бюджету акцизного податку. Акцизні склади, на території яких здійснюється виробництво, оброблення (перероблення), змішування, розлив, навантаження-розвантаження, зберігання, реалізація пального, повинні бути обладнані витратомірами-лічильниками на кожному місці відпуску пального наливом з акцизного складу, розташованому на акцизному складі, та рівнемірами-лічильниками рівня таких товарів (продукції) у резервуарі, які зареєстровані в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників та рівнемірів- лічільннків рівня пального у резервуарі.

Так як резервуари для зберігання пального є механізмами та предметами підвищеної небезпеки, порядок їх експлуатації передбачений Постановою КМУ №1107 від 26.10.2011 «Про затвердження порядку видачі дозволів на виконання робіт підвищеної небезпеки та, експлуатацію (застосування) машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки» затвердженої та Постановою КМУ №956 від 11.07.2002 «Про ідентифікацію та декларування безпеки об`єктів підвищеної небезпеки».

Тобто при визначені загальної місткості резервуарів беруться до уваги стаціонарні споруди або ємності, які введені в експлуатацію та призначені для здійснення операцій, що передбачають фізичне отримання пального чи/або фізичний відпуск (відвантаження) пального з переходом права власності чи без переходу права власності на пальне та його зберігання (перероблення), змішування, розлив, навантаження-розвантаження, зберігання, реалізація пального, повинні бути обладнанні витратомірами-лічильниками на кожному місці відпуску пального наливом та рівнемірами-лічильниками на кожному введеному в експлуатацію стаціонарному резервуарі.

Слід зазначити, що державне підприємство «Малинське лісове господарство» має дозвіл № 786.18.18 виданий 30.10.2018 Управлінням держпраці у Житомирській області на роботи у вибухопожежних зонах та на експлуатацію машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки, а саме: резервуар РГСЦ-8 горизонтальний сталевий циліндричний номінальна місткість 8,0 м.куб., інв. № 100106, 1988 року виготовлення; резервуар РГСЦ-50 горизонтальний сталевий циліндричний номінальної місткості 50.0 м.куб. інв. № 100112,1989 року виготовлення. Строк дії дозволу до 30.10.2023 р.

В ході перевірки, перевіряючими не було взято до уваги що резервуари № 7 з фактичним об`ємом 50 м.куб.; № 8 з фактичним об`ємом 50 м.куб.: № 9 з фактичним об`ємом 50 м.куб. були законсервовані, що підтверджується наказами про консервацію основних засобів від 28.03.2017, від 01.10.2019, актами про тимчасове виведення основних фондів з виробничого процесу та їх консервацію від 28.03.2017, 01.10.2019. А із резервуарів №1-6, 10-18, загальним об`ємом 171,0 м.кубічний фактично використовувались резервуар № 4 об`ємом 8 м.куб, та резервуар № 10 об`ємом 50 м. куб, які і мали дозволи на експлуатацію, і які підприємство і використовувало у своїй господарській діяльності.У решті резервуарів факти зберігання пального - не встановлені.

Тобто загальна кількість резервуарів, які підприємство використовує у своїй господарській діяльності та мають дозволи на експлуатацію становить 2 резервуари, загальним об`ємом 58 метрів кубічних, а не всі, як вказує відповідач.

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Сьомого апеляційного адміністративного суду у справі № 120/15/20-а від 09.02.2021. В описовій частині постанови суд брав до уваги об`єми резервуарів які безпосередньо фізично брали участь у здійсненні господарської діяльності та мали відповідні дозволи на експлуатацію, а не просто перебували у власності (користуванні) підприємства.

Оскільки відсутнє перевищення межі загального обсягу зберігання в 200 кубічних метрів та обсяги отриманого пального за календарний рік не перевищують 1000 кубічних метрів та пальне використовувалось виключно для власних потреб, територія підприємства, на якій розташовані ємності для навантаження-розвантаження та зберігання пального не є акцизним складом, а суб`єкт господарювання не вважається розпорядником акцизного складу відповідно до пп. 14.1.224 п.14.1. ст.14 ПКУ.

Щодо податкового повідомлення-рішення № 462/06-30-09-05 від 15.11.2020 про застосування штрафної санкції у розмірі 8054,44 грн.

З акту перевірки слідує, що фактичною перевіркою встановлено факт ведення з порушенням порядку встановленого законодавством обліку товарних запасів за місцем їх зберігання, а саме: 23.10.2020 встановлено невідповідність даних обліку та фактичних даних, згідно проведених замірів у резервуарах ДП «Малинське лісове господарство» за адресою: Житомирська область, м. Малин, вул. Лісовий кордон, 58. Невідповідність дизельного пального складає 231,45 літрів на суму 4027,22 гривень та бензину А-92 складає 231,45 літрів на суму 3825,57 гривень, чим порушено п.12 ст.3 Закону України від 06 липня 1995 року №265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» (зі змінами і доповненнями).

Крім того, в акті перевірки вказано, що розрахунок залишку пального проведено у градуйованих резервуарах з використанням градуйованих таблиць та засобів вимірювань рівня пального у резервуарах, які відповідають вимогам підпунктів 4.1.1 - 4.1.7 п. 4.1 Інструкції про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України, затвердженої Наказом Міністерства палива та енергетики України, Міністерства економіки України, Міністерства транспорту та зв`язку України, Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 20 травня 2008 року №281/171/578/155. Результати замірів пального, з урахуванням границі відносної похибки, відображені в додатку до акта перевірки.

Суд не погоджується з висновками перевіряючих щодо наявності невідповідності щодо обліку дизельного пального та зазначає, що надлишок дизельного пального в кількості 231,45 л на суму 4027,22 грн ( про що зроблено запис в рядку 2 графи 23 та графи 24 порівняльної відомості) невірно визначено перевіряючими, оскільки неправильно встановлено характер невідповідності обліку дизельного пального, адже при порівнянні показників відомості про фактичні дані замірів пального та даних обліку станом на 23.10.2020 виходить від`ємна різниця, тобто нестача ДП в кількості 231,45 л на суму 4027,22 грн. Розрахунок : (рад.2 гр.20 - ряд.2 гр.18 порівняльної відомості по диз.паливу) = (10093,80 - 10406,0) = - 312,20 +80,75 похибка = - 231,45л нестача пального, яка повинна була бути відображена в рядку 2 графи 25 та графи 26 даної порівняльної відомості.

При цьому не врахований той факт, що для порівняння були взяті дані бухгалтерського обліку станом на початок дня (23.10.2020), тобто не було враховано обсяг використаного пального безпосередньо за 23 жовтня 2020 року. Наведене, підтверджується копією відомості обліку видачі ПММ за 23.10.2020, копією подорожніх листів вантажного автотранспорту № 674730,674731 та копією дорожнього листка трактора №524 за 23 жовтня 2020 року.

Суд звертає увагу, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів осіб і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частин 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У відзиві на адміністративний позов відповідач фактично продублював викладені в акті перевірки обставини та жодним чином не спростував доводи позивача, викладені в адміністративному позові, отже, не довів правомірності оскаржених рішень.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що прийняття спірних рішень не відповідає положенням Податкового кодексу України, що є підставою для їх скасування.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України сплачені позивачем судові витрати слід стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 9, 77, 90, 139, 242-246, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Адміністративний позов Державного підприємства "Малинське лісове господарство" (вул. Лісовий кордон, 58, м.Малин,Житомирська область,11602, ) до Головного управління ДПС у Житомирській області (вул. Ю.Тютюнника, 7, м.Житомир,10003, ) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень - задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати видані Головним управлінням Державної податкової служби України у Житомирській області податкові повідомлення-рішення:

- № 460/06-30-09-05 від 15.11.2020 про застосування штрафних санкцій в сумі 113220 грн;

- №461/06-30-09-05 від 15.11.2020 про застосування штрафних санкцій в розмірі 1000000 грн.;

- №462/06-30-09-05 від 15.11.2020 про застосування штрафних санкцій в розмірі 8054,44 грн.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Житомирській області на користь Державного підприємства "Малинське лісове господарство"19204,00 грн (дев`ятнадцять тисяч двісті чотири гривні) сплаченого судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України, з урахуванням приписів пп. 15.5 п. 15 Розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.А. Липа

Повне судове рішення складене 19 квітня 2021 року