Справа № 200/2690/21-а
Суддя: Логойда Т.В.
Дата ухвалення: 2021-04-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 квітня 2021 р. Справа№200/2690/21-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Логойди Т.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження (за правилами спрощеного позовного провадження) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Шахівської сільської ради про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

У березні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаним адміністративним позовом, в якому просила:

- визнати протиправною бездіяльність Шахівської сільської ради Добропільського щодо здійснення нарахування та виплати вихідної допомоги у розмірі не менше ніж шестимісячного середнього заробітку з відповідного місцевого бюджету у зв`язку з припиненням виконання повноважень посадовою особою місцевого самоврядування ОСОБА_1 , як звільненій з посади секретаря Шахівської сільської ради;

- зобов`язати Шахівську сільську раду нарахувати та виплатити їй вихідну допомогу у розмірі не менше ніж шестимісячного середнього заробітку з відповідного місцевого бюджету у зв`язку з припиненням виконання повноважень нею як посадовою особою місцевого самоврядування - секретаря Шахівської сільської ради.

Позов обґрунтовувала тим, що рішенням Шахівської сільської ради від 11.11.2020 року № VIII-1/1 її повноваження як секретаря сільської ради припинені у зв`язку із закінченням повноважень ради VII скликання відповідно до ч. 1 ст. 50 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні».

Норми ч. 1 ст. 50 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» та п. 5 ч. 1 ст. 41 Кодексу законів про працю України щодо підстав звільнення (у зв`язку з припиненням повноважень посадової особи) вважала однорідними, тому вважала, що мала право на вихідну допомогу при звільненні, яка передбачена ст. 44 Кодексу законів про працю України, згідно з якою у разі припинення трудового договору з підстав, зазначених у п. 5 ч. 1 ст. 41 Кодексу, - працівникові виплачується вихідна допомога у розмірі не менше ніж шестимісячний середній заробіток.

Між тим, вихідну допомогу при звільненні їй виплачено не було.

На звернення щодо нарахування та виплати такої допомоги листом від 12.02.2021 року № 02-33/275 відмовлено.

У зв`язку з наведеним, вражаючи свої права порушеними, звернулася до суду з даним адміністративним позовом.

Відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому зазначав, що позивача було обрано секретарем Октябрської сільської ради відповідно до ст.50 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні».

11.11.2020 року рішенням Шахівської сільської ради № VІІІ-1/1 визнано початок повноважень депутатів Шахівської сільської ради VІІІ (наступного) скликання.

Тобто, 11.11.2020 року повноваження позивача припинено на підставі рішення сесії Шахівської сільської ради № VІІІ-1/1 відповідно ч. 1 ст. 50 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» - у зв`язку з припиненням повноважень ради VIІ скликання.

Відповідно до ч. 3 ст. 7 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» на посадових осіб місцевого самоврядування поширюється дія, зокрема законодавства України про працю з урахуванням особливостей, передбачених цим Законом.

Згідно з ч. 1 ст. 20 вказаного Закону крім загальних підстав, передбачених Кодексом законів про працю України, служба в органах місцевого самоврядування припиняється на підставі і в порядку, визначених Законом України "Про місцеве самоврядування в Україні", цим та іншими законами України.

Позивач була посадовою особою місцевого самоврядування в розумінні статей 2, 3, 10 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування», і її повноваження закінчилися в день набуття повноважень Шахівською сільською радою 8 скликання, у зв`язку із закінченням строку повноважень сільської ради 7 скликання.

Тобто посада, на якій перебувала позивач, передбачає обмеження щодо строкового перебування на ній, і, фактично, мало місце звільнення позивача на підставі п. 2 ч. 1 ст. 36 Кодексу законів про працю України (закінчення строку). Однак у випадку з позивачем, припинення трудових відносин регулюється спеціальним законодавством, тому, вона звільнена із підстав, встановлених ч. 1 ст.50 Закону України «Про органи місцевого самоврядування в Україні».

Окрім того, п. 5 ч. 1 ст. 41 Кодексу законів про працю України визначено, що крім підстав, передбачених ст. 40 цього Кодексу, трудовий договір з ініціативи власника або уповноваженого ним органу може бути розірваний також у випадку припинення повноважень посадових осіб.

Так, ч. 1 ст. 41 Кодексу законів про працю України було доповнено п. 5 згідно із Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо захисту прав інвесторів» від 13.05.2014 року №1255-VІІ, яка встановлює додаткову підставу розірвання трудового договору - «припинення повноважень посадових осіб», і є гарантію в таких випадках виплати працівникам вихідної допомоги в розмірі не менше, як шестимісячний середній заробіток (ст. 44 цього Кодексу).

Закон України від 13.05.2014 року №1255-VІІ набрав чинності 01.06.2014 року, та метою його прийняття було покращення інвестиційного клімату шляхом надання інвесторам (власникам) господарських товариств права звільняти посадових осіб (керівників, членів виконавчих органів) без зазначення причин, а також узгодження в цьому контексті норм трудового та господарського законодавства. Як гарантію в таких випадках передбачено виплату працівникам вихідної допомоги в розмірі не менше, як шестимісячний середній заробіток.

Викладена норма характеризується юридичною невизначеністю, внаслідок чого неможливо встановити коло таких посадових осіб, а також випадки та підстави (причини) припинення їх повноважень. Формулювання цього положення є загальним та не містить посилань як щодо змісту та обсягу поняття «посадових осіб», так і типу та організаційно- правових форм юридичних осіб, яких вони стосуються.

При цьому, у п. 9 пояснювальної записки до вказаного законопроекту (№ 4586 від 27.03. 2014 року) вказувалося, що проект закону не стосується соціально-трудової сфери та не потребує узгодження з уповноваженими представниками від всеукраїнських профспілок, їх об`єднань та всеукраїнських об`єднань організацій роботодавців.

Поняття «посадові особи господарського товариства» визначено у ч. 2 ст. 89 Господарського кодексу України. Посадовими особами товариства визнаються голова та члени виконавчого органу, голова ревізійної комісії (ревізор), а у разі створення ради товариства (спостережної ради) - голова і члени цієї ради.

У ст. 2 Закону України «Про акціонерні товариства» міститься уточнене поняття «посадових осіб органів акціонерного товариства». Це фізичні особи - голова та члени наглядової ради, виконавчого органу, ревізійної комісії, ревізор акціонерного товариства, а також голова та члени іншого органу товариства, якщо утворення такого органу передбачено статутом товариства.

Оскільки Законом від 13.05.2014 року №1255-VІІ були внесені зміни у тому числі до Господарського кодексу України і Закону України «Про акціонерні товариства», то, розглядаючи всі внесені зміни в їх системному зв`язку, можна дійти висновку, що термін «посадові особи» був використаний законодавцем саме у визначенні цих двох законодавчих актів.

Відповідна правова позиція викладена в ухвалах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 20.09.2017 року у справі №711/9140/15- ц, від 11.09.2017 року у справі №758/13705/15-ц.

Тож, на підставі викладеного, можна зробити висновок про відсутність у відповідача визначених законом повноважень звільняти посадових осіб на підставі волевиявлення ради без будь-яких підстав, та непоширення п. 5 ч. 1 ст. 41 Кодексу законів про працю України на всі види трудових відносин.

На підставі розпорядження сільського голови від 12.11.2020 року № 298 о/с з позивачем проведено усі остаточні розрахунки.

Таким чином, на думку Шахівської сільської ради, позивач помилково ототожнює закінчення повноважень секретаря сільської ради як посадової особи місцевого самоврядування у зв`язку із закінченням строку повноважень ради та її виконавчого комітету із припиненням виконання повноважень посадових осіб інших суб`єктів господарювання, що передбачено п. 5 ч. 1 ст. 41 Кодексу законів про працю України. Тому відсутні підстави для виплати позивачу вихідної допомоги відповідно до ст. 44 цього Кодексу, у зв`язку з чим позовні вимоги щодо нарахування та виплат вихідної допомоги задоволенню не підлягають.

Просив в задоволенні позову відмовити.

Судом встановлено, що 25.10.2015 року відбулися чергові вибори депутатів місцевих рад та сільських, селищних, міських голів, за підсумками яких ОСОБА_1 була обрана депутатом Октябрської об`єднаної територіальної громади VІІ скликання (виборчий округ №9).

Рішенням Октябрської об`єднаної територіальної громади від 17.11.2015 року № VІІ-1/1 «Про підсумки виборів депутатів Октябрської об`єднаної територіальної громади VІІ скликання» визнано повноваження депутатів об`єднаної територіальної громади VІІ скликання.

Рішенням Октябрської об`єднаної територіальної громади від 17.11.2015 року № VII-1/3 «Про обрання секретаря об`єднаної територіальної громади», зокрема відповідно до ст. 50 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» позивача обрано на посаду секретаря Октябрської об`єднаної територіальної громади.

На підставі рішення Октябрської сільської ради від 21.10.2016 року № VII-14/7 «Про перейменування Октябрської сільської територіальної громади, сільської ради та її виконавчого комітету», зокрема Октябрська сільська територіальна громада Добропільського району Донецької області перейменована в Шахівську сільську територіальну громаду Добропільського району Донецької області; Октябрська сільська рада Добропільського району Донецької області перейменована в Шахівську сільську раду Добропільського району Донецької області.

25.10.2020 року відбулися перші місцеві вибори, в тому числі вибори сільського голови села Шахове і депутатів Шахівської сільської ради.

На підставі рішення Шахівської сільської ради від 11.11.2020 року № VІІІ-1/1 «Про підсумки місцевих виборів сільського голови та встановлення рангу посадової особи місцевого самоврядування Шахівському сільському голові» розпочалися повноваження депутатів Шахівської сільської ради VIIІ (наступного) скликання.

Оскільки розпочалися повноваження депутатів сільської ради наступного скликання, тому, відповідно, припинилися повноваження депутатів сільської ради минулого скликання та секретаря такої сільської ради (ч. 1 ст. 50 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»).

Про припинення з 11.11.2020 року повноважень позивача як секретаря Шахівської сільської ради у зв`язку із закінченням повноважень ради VII скликання відповідно до ч. 1 ст. 50 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» на підставі рішення Шахівської сільської ради від 11.11.2020 року № VIII-1/1 зроблений відповідний запис у трудовій книжці позивача (запис №15).

Вихідна допомога при звільненні позивачу нарахована та виплачена не була.

Позивач, вважаючи, що має право на таку допомогу, звернулася до відповідача із заявою від 08.02.2021 року, в якій, посилаючись на ст.ст. 41, 44 Кодексу законів про працю України, просила нарахувати та виплатити їй вихідну допомогу у розмірі не менше шестимісячного середнього заробітку з відповідного місцевого бюджету.

Листом від 12.02.2021 року № 02-33/275 в задоволенні заяви відмовлено. Відповідач послався на те, що припинення повноважень у зв`язку із закінченням строку повноважень ради не слід ототожнювати з припиненням виконання повноважень керівним складом господарських товариств, що передбачено п. 5 ч. 1 ст. 41 Кодексу законів про працю України, де і наступають наслідки та гарантії передбачені ст. 44 цього Кодексу. Оскільки позивача звільнено на підставі ст. 50 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», а вихідна допомога в розмірі не менше ніж шестимісячний середній заробіток передбачена лише в разі звільнення через припинення трудового договору з підстави, що передбачена п. 5 ч. 1 ст. 41 Кодексу законів про працю України, тому така вихідна допомога позивачу не може бути нарахована та виплачена.

Дослідивши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, які правові норми належить застосувати до цих правовідносин, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 44 Кодексу законів про працю України у разі припинення трудового договору з підстав, зазначених у пункті 5 частини першої статті 41 цього Кодексу, працівникові виплачується вихідна допомога у розмірі не менше ніж шестимісячний середній заробіток.

Статтею 41 цього Кодексу визначені додаткові підстави розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу з окремими категоріями працівників за певних умов

Пунктом 5 ч. 1 ст. 41 цього Кодексу визначено, що крім підстав, передбачених статтею 40 цього Кодексу, трудовий договір з ініціативи власника або уповноваженого ним органу може бути розірваний також у випадках припинення повноважень посадових осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» посадовою особою місцевого самоврядування є особа, яка працює в органах місцевого самоврядування, має відповідні посадові повноваження щодо здійснення організаційно-розпорядчих та консультативно-дорадчих функцій і отримує заробітну плату за рахунок місцевого бюджету.

Згідно з ч. 1 ст. 3 цього Закону посадами в органах місцевого самоврядування є:

виборні посади, на які особи обираються на місцевих виборах;

виборні посади, на які особи обираються або затверджуються відповідною радою;

посади, на які особи призначаються сільським, селищним, міським головою, головою районної, районної у місті, обласної ради на конкурсній основі чи за іншою процедурою, передбаченою законодавством України.

Відповідно до ст. 10 вказаного Закону прийняття на службу в органи місцевого самоврядування, зокрема на посаду секретаря сільської, селищної, міської ради здійснюється шляхом обрання відповідною радою.

Згідно з ч. 1 ст. 7 цього Закону правовий статус посадових осіб місцевого самоврядування визначається Конституцією України, законами України "Про місцеве самоврядування в Україні", "Про статус депутатів місцевих рад", "Про вибори депутатів місцевих рад та сільських, селищних, міських голів", цим та іншими законами України.

Відповідно до ч.ч. 1 ст. 50 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» секретар сільської, селищної, міської ради працює в раді на постійній основі. Секретар ради обирається радою з числа її депутатів на строк повноважень ради за пропозицією відповідного сільського, селищного, міського голови.

Відповідно до ч. 3 ст. 7 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» на посадових осіб місцевого самоврядування поширюється дія, зокрема законодавства України про працю з урахуванням особливостей, передбачених цим Законом.

Згідно з ч. 1 ст. 20 вказаного Закону крім загальних підстав, передбачених Кодексом законів про працю України, служба в органах місцевого самоврядування припиняється на підставі і в порядку, визначених Законом України "Про місцеве самоврядування в Україні", цим та іншими законами України.

Позивач була обрана відповідною радою з числа її депутатів на строк повноважень ради. Повноваження позивача як секретаря сільської ради припинені у зв`язку із закінченням повноважень ради відповідного скликання.

Верховний Суд в постанові від 23 вересня 2020 року в справі № 802/2081/18-а, яка стосувалася питання чи має особа-позивач, що звільнений з посади заступника голови Оратівської РДА у зв`язку з припиненням повноважень голови Оратівської РДА (відповідно до ст. 10 Закону України «Про місцеві державні адміністрації»), право на вихідну допомогу, яка передбачена ст. 44 Кодексу законів про працю України, згідно з якою у разі припинення трудового договору з підстав, зазначених у п. 5 ч. 1 ст. 41 Кодексу, - працівникові виплачується вихідна допомога у розмірі не менше ніж шестимісячний середній заробіток, звернув увагу на наступне:

«36. Норму щодо підстави для розірвання трудового договору - припинення повноважень посадових осіб (пункт 5 частини першої статті 41 КЗпП) запроваджено Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо захисту прав інвесторів» від 13 травня 2014 року № 1255-VII з 1 червня 2014 року з метою покращення умов для здійснення інвестиційної діяльності.

37. На переконання суду касаційної інстанції, у розумінні вказаної норми звільнення у відповідності до пункт 5 частини першої статті 41 КЗпП застосовується до посадових осіб господарських товариств, яким Оратівська РДА не являється.

38. Своєю чергою, позивач у розумінні вказаної норми права не є спеціальним суб`єктом, щодо якого може бути застосована така норма та врахована при прийнятті рішення щодо виплати вихідної допомоги при звільненні відповідно до статті 44 КЗпП.».

39…Отже, у даному випадку не відбувається припинення трудового договору на підставі пункту 5 частини першої статті 41 КЗпП України. Відтак, поширення на спірні правовідносини приписів статті КЗпП є безпідставним.».

Верховний Суд у вказаній в постанові погодився з позицією суду апеляційної інстанції, який, як зазначено у вказаній постанові: «констатував безпідставність поширення на спірні правовідносини приписів статті 44 КЗпП України, оскільки в даному випадку не мало місце припинення трудового договору на підставі пункту 2 статті 36 КЗпП чи пункту 5 частини першої статті 41 КЗпП».

Висновки щодо застосування норм права, що викладені у вказаній постанові Верховного Суду, відповідно до ч. 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України мають бути враховані судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Як вже зазначалося, повноваження позивача як секретаря Шахівської сільської ради припинені у зв`язку із закінченням повноважень ради відповідного скликання відповідно до ч. 1 ст. 50 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні».

Оскільки в даному випадку не мало місце припинення трудового договору на підставі п. 5 ч. 1 ст. 41 Кодексу законів про працю України (який, як зазначив Верховний Суд, застосовується саме до посадових осіб господарських товариств, яким Шахівська сільська рада не є), і позивач у розумінні вказаної норми права та правової позиції Верховного Суду не є спеціальним суб`єктом, щодо якого може бути застосована така норма, тому на спірні правовідносини положення ст. 44 цього Кодексу (щодо виплати вихідної допомоги у разі припинення трудового договору з підстав, зазначених у пункті 5 частини першої статті 41 цього Кодексу) не поширюються.

Отже, відмовляючи у нарахуванні та виплаті позивачу такої вихідної допомоги суб`єкт владних повноважень діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені законодавством, і не порушив права та законні інтереси позивача в сфері публічно-правових відносин.

З огляду на наведене правові підстави для задоволення позову відсутні.

Керуючись статтями 32, 139, 243 - 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

В задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ) до Шахівської сільської ради (85050, Донецька обл., Добропільський р-н, с. Шахове, вул. М.Ф. Чернявського, 14, ) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Рішення набирає законної сили у строк та у порядку, що визначені статтею 255 КАС України, і може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції шляхом подання апеляційної скарги через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення судом складено 15 квітня 2021 року.

Суддя Т.В. Логойда