Справа № 425/3/21
Суддя: Москаленко В. В.
Дата ухвалення: 2021-04-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.04.2021 року Провадження №2-а/425/8/21

Справа№425/3/21

місто Рубіжне, Луганської області

Рубіжанський міський суд Луганської області в складі:

головуючого - судді Москаленко В.В.,

за участю секретаря судового засідання - Окрошко О.О.,

позивача - ОСОБА_1 ,

представника позивача - Чесебієва А.П.,

відповідача - Юзефовича Ю.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до старшого інспектора Управління патрульної поліції в Луганській області старшого лейтенанта поліції Юзефовича Дмитра Вадимовича, третя особа : Управління патрульної поліції в Луганській області про визнання дій протиправними, скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та закриття справи про адміністративне правопорушення,

встановив:

05.01.2020 позивач звернувся до Рубіжанського міського суду Луганської області з адміністративним позовом до відповідача про визнання дій протиправними та скасування постанови про адміністративне правопорушення щодо притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП, шляхом винесення 14.12.2020 постанови серії ДП 18 № 816633 про накладення стягнення у вигляді штрафу в сумі 425 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 14.12.2020 відповідачем було складено постанову серії ДП 18 № 816633 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладене адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425,00 гривень.

В постанові зазначено, що 26.07.2020 о 19 год. 15 хв. в АДРЕСА_2, водій ОСОБА_1 керуючи автомобілем Hyundai Elantra, номерний знак НОМЕР_1 , не обрав безпечний боковий інтервал, чим порушив п. 13.1. ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 122 КУпАП.

Вважає, що постанова про адміністративне правопорушення не відповідає вимогам закону з наступних підстав.

26.07.2020 приблизно о 19.20, він разом з дружиною, на власному автомобілі марки Hyundai Elantra, державний номерний знак НОМЕР_1 , прибув за місцем свого мешкання, де висадив дружину, а сам направився на стоянку для паркування автомобіля. Під час руху на автомобілі, швидкість якого складала не більше 5 км/год, біля під`їзду АДРЕСА_2., він побачив малознайомого ОСОБА_2 , який проходив біля під,їзду, направляючись, як було встановлено пізніше, до квартири АДРЕСА_1 вказаного будинку. ОСОБА_2 продовжив слідувати на зустріч його автомобілю по правій стороні дороги і жодним чином не спробував уникнути будь- якого контакту з автомобілем. Позивач прийняв максимально вліво від себе, щоб обрати безпечний боковий інтервал, пропустивши ОСОБА_2 і створити йому достатньо місця оминути автомобіль. Зазначає, що у цій обстановці він керувався вимогами п. 12.3, 13.1 Правил дорожнього руху України, а тому, коли він проїжджав на своєму автомобілі повз ОСОБА_2 , то бачив, що останній пройшов, при цьому позивач не зачепив його правим боковим дзеркалом заднього виду, яке значно виступає за межі загального кузову автомобілю, але в останній момент, коли ОСОБА_2 пройшов приблизно 2/3 довжини автомобіля і знаходився в районі задньої частини правих задніх дверцят - передньої частини заднього правого крила автомобіля, позивач ще раз подивився в праве бокове дзеркало заднього виду щоб переконатися в безпечності ОСОБА_2 , при цьому побачив як ОСОБА_2 правою рукою завдав удар по його автомобілю, після чого було чути звук удару по кузову машини. Будь-які звуки, крики або стони, які б видавав ОСОБА_2 , він не чув. Позивач зупинив автомобіль та вийшов з нього, а ОСОБА_2 у цей час продовжив свій рух далі. Коли позивач його наздогнав, той почав висловлюватися нецензурною лайкою, оскільки йому не вступили дорогу. Підійшовши до своєї машини позивач побачив, що над ручкою відкриття дверей є вм`ятина розміром приблизно 7 на 5 см, якої раніше не було, про що він повідомив ОСОБА_2 , але останній спробував піти з місця події. Під час спроби його зупинити, позивач отримав від ОСОБА_2 удар правою рукою в ліву частину грудної клітини, після чого між ними відбулась короткочасна сутичка, в ході якої ОСОБА_2 вивихнув йому палець лівої руки та завдав забої на передпліччі і плечі. В цей час з під`їзду вийшла дружина позивача, яка намагалась також зупинити ОСОБА_2 і просила його заспокоїтися, при цьому повідомила йому, що позивач працює співробітником поліції, але ОСОБА_2 не звертав ні на що уваги. Після того, як до цього конфлікту приєдналась мати ОСОБА_2 , яка також намагалась хуліганськими діями посприяти втечі її сина з місця події, позивач викликав поліцію і попросив ОСОБА_2 з матір,ю нікуди не йти, але останні висловились на його адресу грубою нецензурною лайкою і пішли; будь-яких претензій на адресу позивача, що той нібито переїхав йому ногу, ОСОБА_2 , не висловлював. Коли за викликом приїхали поліцейські, ОСОБА_2 з матер,ю вийшли з під`їзду будинку і спочатку повідомили, що позивач нібито переїхав йому ліву ногу, а потім, що позивач переїхав йому праву ногу. Позивач також зазначає, що будь-яких ознак пошкодження ноги у ОСОБА_2 не було, оскільки у нього була звичайна хода, без кульгання або якихось інших ознак відчуття болю; взуття ОСОБА_2 було чистим і не мало слідів контакту з колесом автомобіля. За даним фактом позивач 26.07.2020 звернувся до Рубіжанського відділу поліції з заявою про вчинення кримінального правопорушення, за ознаками частини 1 статті 296 КК України. На цей час триває досудове розслідування за вказаним кримінальним провадженням, а ОСОБА_2 був направлений для проходження судово - медичної експертизи для визначення факту заподіяння йому тілесних ушкоджень, ступень їх тяжкості та механізму їх завдання. Відповідно до висновку експерта №137 від 06.11.2020, тілесних ушкоджень у ОСОБА_2 виявлено не було. Отже, факту дорожньо-транспортної пригоди не було, оскільки тоді б у ОСОБА_2 були встановлені тілесні ушкодження у вигляді переломів, тріщин або вивихів, але остаточне рішення з вказаного питання до теперішнього часу не прийняте. 15.10.2020 кримінальне провадження №0001649 від 26.07.2020, за заявою ОСОБА_2 щодо позивача на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, було закрите, а копію матеріалів кримінального провадження було спрямовано до Управління патрульної поліції в Луганській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України для вирішення питання щодо наявності в діях позивача складу адміністративного правопорушення. 14.12.2020 відповідач, не з,ясувавши у повному обсязі та не врахувавши усіх обставин справи, не дослідивши усі можливі докази, що мають значення по справі, за відсутності позивача, всупереч ст.ст. 251, 252 КУпАП, виніс щодо останнього постанову серії ДП18 №816633 про адміністративне правопорушення, передбачене 2 ст. 122 КУпАП. Крім того, при розгляді справи відповідачем не було проведено заходи зі з`ясування обставин подій, що мали місце 26.07.2020, у зв`язку з чим не встановлено та не досліджено на місці скоєння вищевказаного факту, чи був не безпечним боковий інтервал між його автомобілем та ОСОБА_2 , як вказує на це відповідач. Зазначає, що ніяких порушень Правил дорожнього руху він не допускав, а тому постанова є незаконною та безпідставною.

Просить скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДП18 № 816633 від 14.12.2020 про накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425,00 гривень, а справу про адміністративне правопорушення закрити.

Ухвалою Рубіжанського міського суду Луганської області від 11.01.2021 прийнято цей позов до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено до розгляду по суті в порядку спрощеного позовного провадження, з викликом сторін.

Позивач та його представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали, надали суду аналогічні пояснення по суті заявлених вимог.Представник позивача також в судовому засіданні пояснив, що матеріали адміністративної справи щодо позивача взагалі відсутні ,тому незрозуміло яким чином відповідачем було винесено оскаржувану постанову .Крім того,відповідачем не доведено наявності в діях позивача складу адміністративного правопорушення ,передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП ,не надано доказів, які підтверджують складу правопорушення .Тому спростувати пояснення позивача немає можливості і будь-які сумніви з приводи наявності вини водія транспортного засобу трактуються на користь водія. Експерт у своєму висновку також не відповів чітко на поставленні питання щодо природи легких ушкоджень та часу їх завдання.Позивач також не був належним чином повідомлений про дату,час і місце розгляду справи ,а тому не скористався своїми правами.

Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, пояснив суду, що оцінивши матеріали кримінального провадження за заявою ОСОБА_2 ,він виніс оскаржувану постанову.Відповідно до висновку експерта № 323, який знаходиться у вказаному кримінальному провадженні , ОСОБА_2 були завдані легкі тілесні ушкодження ,а саме: удар-тиснення, .який характерний для наїзду. Позивач ухилився від явки до Управління патрульної поліції , а тому не скористався своїми правами при розгляді адміністративної справи.На питання суду , відповідач відповів, що єдиним доказом вчинення позивачем вказаного адміністративного правопорушення,на підставі якого він виніс оскаржувану постанову , є висновок експерта № 323.

Представник третьої особи Управління патрульної поліції в Луганській області в судове засідання не з"явився , був попереджений належним чином про дату,час і місце розгляду справи, заяв про розгляд справи без участі представника не надано.

Суд, заслухавши усіх учасників справи, розглянувши адміністративну справу в межах заявлених позовних вимог, об`єктивно оцінивши докази, які містяться в матеріалах справи, дійшов наступного.

Судом встановлено, що 14.12.2020 відповідач виніс постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДП18 № 816633 від 14.12.2020, відповідно до якої постановлено застосувати до ОСОБА_1 стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425,00 грн. за порушення п.13.1 ДПР України, за що передбачена відповідальність ч.2 ст. 122 КУпАП (а.с.69)

Згідно ч. 2 ст. 122 КУпАП порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Відповідно до ч. 2 ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі. Протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення. У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення у відповідності до ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

З матеріалів адміністративної справи відносно ОСОБА_1 , наданих представником Управління патрульної поліції в Луганській області для огляду в судовому засіданні вбачається, що відповідно висновку судово- медичного експерта № 323 стосовно ОСОБА_2 , у останнього встановлено діагноз: забій 3-4-5 пальців правої стопи. При експертизі у нього встановлено: садно на внутрішній поверхні 1-го між фалангового суглобу 5-го пальця лівої кістки, забій-набряк правої стопи в середній третині та дистальному відділі, синець на тильній поверхні правої стопи біля основи 2-4 пальців. Встановлені тілесні ушкодження могли утворитися від дії тупого твердого предмету ( предметів), який не відобразив своїх індивідуальних особливостей за механізмом удару- тиснення, які мають ознаки легких тілесних ушкоджень і які могли утворитись у ОСОБА_2 в строк 26.07.2020.(а.с.61).

Згідно постанови про закриття кримінального провадження стосовно

ОСОБА_1 від 15.10.2020, кримінальне провадження № 0001649 від 26.07.2020 за ч.1 ст. 286 КК України закрито на підставі п.2 ч.1 т. 284 КПК України, у зв,язку з відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення, оскільки кримінальна відповідальність за ст. 286 КК України настає за умови заподіяння наслідків у вигляді фізичної шкоди, яка є не менш небезпечною, ніж середньої тяжкості тілесні ушкодження, а тому заподіяння в результаті порушення правил безпеки дорожнього руху легких тілесних ушкоджень виключає застосування ст. 286 КК України.(а.с.63).

Підставою притягнення до адміністративної відповідальності позивача і єдиним доказом його вини став вищезазначений висновок експерта № 323.

Але, у вказаному висновку не зазначено точний час завдання легких телесних ушкоджень ОСОБА_2 , а тільки дата- 26.07.2020.

Крім того,у вказаному висновку відсутнє посилання на те, що тілесні ушкодження завдані ОСОБА_2 характерні саме для наїзду ,натомість вказано ,що встановлені тілесні

ушкодження могли утворитися від дії тупого твердого предмету(предметів),який не відобразив своїх індивідуальних особливостей за механізмом удару-тиснення

Тому ,суд вважає висновок відповідача, що удар-тиснення характерний тільки для наїзду хибним та до уваги не бере.

Отже , докази , які підтверджують ,що легкі тілесні ушкодження були завдані ОСОБА_2 саме позивачем відсутні ,як відсутні і докази, підтверджуючи точний час та місце спричинення цих легких ушкоджень .

Таким чином, відповідачем в судовому засіданні не було надано жодного доказу, підтверджуючого вину позивача у завданні легких тілесних ушкоджень ОСОБА_2 , а тому склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП в діях позивача не доведено.

За таких обставин ,суд вважає адміністративний позов обґрунтованим та таким,що підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 5, 257-263, 271, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ухвалив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до старшого інспектора Управління патрульної поліції в Луганській області старшого лейтенанта поліції Юзефовича Дмитра Вадимовича, третя особа : Управління патрульної поліції в Луганській області про визнання дій протиправними, скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та закриття справи про адміністративне правопорушення - задовольнити повністю.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДП18 № 816633 від 14.12.2020 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425,00 гривень .

Рішення суду може бути оскаржено до Першого апеляційного адміністративного суду через Рубіжанський міський суд Луганської області протягом 10 днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення апеляційною інстанцією.

Позивач: ОСОБА_1 ,РНОКПП НОМЕР_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідач: старший інспектор ДПІ Управління патрульної поліції в Луганській області старший лейтенант поліції Юзефович Дмитро Вадимович, адреса місцезнаходження: 93100, вулиця Штейгерська, 8, місто Лисичанськ, Луганської області.

Третя особа : Управління патрульної поліції в Луганській області, 93100, вулиця Штейгерська, 8, місто Лисичанськ, Луганської області.

Суддя В.В. Москаленко