Справа № 200/10726/20-а
Суддя: Компанієць Ірина Дмитрівна
Дата ухвалення: 2021-04-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2021 року справа №200/10726/20-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Компанієць І.Д. (суддя-доповідач),

суддів Гайдара А.В., Міронової Г.М.,

розглянув у порядку письмового провадження апеляційні скарги ОСОБА_1 , управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області в особі Добропільського міського відділення на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 25 січня 2021 року у справі №200/10726/20-а (головуючий І інстанції Михайлик А.С.) за позовом ОСОБА_1 до управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області в особі Добропільського міського відділення про скасування постанови, зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся з позовом до суду, в якому просив:

-скасувати постанову відповідача від 18.09.2020 № 0510/12528/12528/2;

-зобов`язати відповідача прийняти нову постанову, якою здійснити розрахунок належної суми щомісячної страхової виплати із розміру середньомісячної заробітної плати позивача за грудень 2007 року у розмірі 8520 грн. із застосуванням коефіцієнту, що враховує показники зростання споживчих цін та середньої заробітної плати (доходу) в Україні;

-зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу суму страхових виплат з 01.03.2015 по 19.12.2019.

В обґрунтування позову зазначив, що відповідачем безпідставно при прийнятті постанови від 18.09.2020 № 0510/12528/12528/1 та № 0510/12528/12528/2, якими обчислено суму щомісячної страхової виплати, виходячи з середньомісячної заробітної плати у розмірі прожиткового мінімуму на 2020 рік (2102 грн.) замість використання відомостей про заробітну плату позивача, що наявна, зокрема, у інформації з Реєстру застрахованих осіб (довідка ОК-5). Зважаючи, що у постанові від 18.09.2020 № 0510/12528/12528/2 вказано про втрату чинності постановою від 18.09.2020 № 0510/12528/12528/1, позивач просить суд скасувати лише постанову від 18.09.2020 № 0510/12528/12528/2.

Вважає, що йому протиправно не виплачено страхові виплати з 01.03.2015 по 19.12.2019. Починаючи з 2008 року позивачу встановлено втрату професійної працездатності та призначено страхові виплати. Після березня 2015 року страхові виплати позивачу припинено через сплив терміну дії довідки МСЕК. Позивач пропустив строк переогляду після 2015 року та звернувся до МСЕК лише у 2019 році, оскільки на території м. Краснодон, де він мешкає, триває антитерористична операція, а до м. Добропілля позивач перемістився лише у жовтні 2019 року. З березня 2015 року по 19.12.2019 стан здоров`я позивача не поліпшився, а за Законом №1105 страхові виплати продовжуються з дня їх припинення і до часу, встановленого при наступному огляді МСЕК незалежно від часу звернення потерпілого або заінтересованих осіб до Фонду.

Також відповідачем не застосовувався коефіцієнт, що враховує показники зростання споживчих цін та середньої заробітної плати (доходу) в Україні протягом усього періоду отримання ним страхових виплат.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 25 січня 2021 року позов задоволено частково.

Скасовано постанову Добропільського міського відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області від 18.09.2020 № 0510/12528/12528/2.

Зобов`язано Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області в особі Добропільського міського відділення прийняти нову постанову, якою здійснити розрахунок належної позивачу суми щомісячної страхової виплати, виходячи із розміру заробітної плати позивача за грудень 2007 року у розмірі 8520 грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з судовим рішенням, позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позову та прийняти в цій частині постанову, якою позов задовольнити в повному обсязі.

Обґрунтування апеляційної скарги позивача.

Суд першої інстанції , відмовляючи в задоволенні вимог про зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити суму страхових виплат з 01.03.2015 року по 19.12.2019 року, не звернув увагу, що позивач є переміщеною особою, та обставини проведення антитерористичної операції зашкодили позивачу своєчасно звернутися до відповідача за отриманням страхових виплат до жовтня 2019 року. При цьому відповідачем не надано жодних доказів існування підстав для припинення страхових виплат, визначених Законом №1105.

Також суд першої інстанції не звернув уваги, що з 2008 року відповідачем при виплаті позивачу страхових виплат не застосовувалися жодні коефіцієнти, що враховують показники зростання споживчих цін та середньої заробітної плати в Україні.

Не погодившись з судовим рішенням, відповідач також звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині задоволення позову та прийняти постанову, якою відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Обґрунтування апеляційної скарги відповідача.

Оскільки позивачем не була надана довідка про середню заробітну плату, тому відповідачем правомірно, відповідно до п.2.4 Порядку №27, було взято для розрахунку щомісячної страхової виплати прожитковий мімінум для працездатних осіб у розмірі 2102 грн. та відсоток втрати професійної працездатності.

Відповідно до частини першої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

З огляду на наведене суд перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції тільки в межах доводів апеляційних скарг, не надаючи оцінку судовому рішенню в частині задоволення та відмови в задоволенні позову, які сторонами не оскаржуються.

Сторони про дату та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, відповідно до ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції розглядає заяву у порядку письмового провадження.

Суд, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, встановив наступне.

Фактичні обставини справи.

Позивач, ОСОБА_1 взятий на облік як внутрішньо переміщена особа за адресою у АДРЕСА_1 (довідка від 10.10.2019 № 1422-).

Як свідчать акти № 38 від 24.08.2004 та № 1 від 31.01.2008 з позивачем 20.08.2004 на Шахті ім. Н.П. Баракова ВАТ «Краснодонвугілля» та 17.01.2008 та СП «Шахта Горіхівська» ВАТ «Краснодонвугілля» сталися нещасні випадки, він отримав трудові каліцтва, за наслідком чого ним втрачено 20 % працездатності (по 10 % під час кожної травми 20.08.2004 та 17.01.2008), про що видано довідку МСЕК серії 2-20СУ № 0044869 за результатом огляду 25.02.2010.

Позивачу припинено страхові виплати після спливу строку дії його довідки МСЕК, що встановлювався по березень 2015 року (згідно листа Ірпінського відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Київській області від 23.01.2020 № 02/133, де позивач перебував на обліку, страхові виплати позивачу припинені з квітня 2015 року).

Сторони не заперечують, що підставою для припинення позивачу страхових виплат став сплив строку дії довідки МСЕК.

Відповідно до довідки МСЕК серії 12 ААА № 087722 позивачу за результатом огляду 19.12.2019 встановлено 20 % втрати працездатності (по 10 % під час кожної травми 20.08.2004 та 17.01.2008) з 16.12.2019 безстроково. Вказано, що переогляду позивач не підлягає.

Постановою Добропільського міського відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області від 18.09.2020 № 0510/12528/12528/1 призначено позивачу як потерпілому, що має страховий випадок трудового каліцтва, щомісячну страхову виплату з 16.12.2019 у сумі 420,40 грн безстроково.

Постановою відділення від цієї ж дати № 0510/12528/12528/2 призначено перераховану щомісячну страхову виплату з 01.03.2020 у сумі 466,64 грн, водночас, вказано постанову від 18.09.2020 № 0510/12528/12528/1 вважати такою, що втратила чинність.

Відповідно до довідки відповідача від 20.01.2020 № 35 позивачу здійснено страхові виплати з 16.12.2019 по лютий 2020 року.

Із розрахунків призначеної позивачу страхової виплати (як у сумі 420,40 грн., так і у сумі 466,64 грн.) вбачається, що її обчислено виходячи з середньомісячної заробітної плати у розмірі 2102 грн., а виплата, призначена постановою від 18.09.2020 № 0510/12528/12528/2, крім цього, - із застосуванням коефіцієнта, на який перераховується щомісячна страхова виплата у розмірі 1,110.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, виходив з того, що відповідач протиправно не врахував при розрахунку суми страхових виплат відомомсті Реєстру застрахованих осіб, в яком визначений його заробіток з 20.08.2004 року по 17.01.2008 року.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги про зобов`язання відповідача здійснити розрахунок суми страхових виплат із застосуванням коефіцієнту, що враховує показники зростання споживчих цін та середньої зарплати в Україні, є передчасними, оскільки відсутні підстави вважати, що відповідач такі показники та коефіцієнти при розрахунку не врахує. Також позивачем не оскаржувалася правомірність поновлення МСЕК інвалідності з дня переогляду, а не з дня припинення, що обумовлює правомірність відповідача щодо поновлення страхових виплат саме з дати переогляду в 2019 році, а не з дати припинення в 2015 році.

Оцінка суду.

Частиною першою статті 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Право громадян України на соціальних захисту зв`язку з тимчасовою втратою працездатності від нещасного випадку на виробництві передбачено Законом України «Про загальнообов`язкове соціальне страхування» від 23.09.1999 № 1105-XIV, (далі-Закон №1105).

Відповідно до частини першої статті 19 Закону №1105 право на матеріальне забезпечення та соціальні послуги за страхуванням у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності мають застраховані особи - громадяни України, іноземці, особи без громадянства та члени їх сімей, які проживають в Україні, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Це право виникає з настанням страхового випадку в період роботи (включаючи час випробування та день звільнення), зайняття підприємницькою та іншою діяльністю, якщо інше не передбачено законом.

На підставі статті 36 Закону №1105 страховими виплатами є грошові суми, які Фонд виплачує застрахованому чи особам, які мають на це право, у разі настання страхового випадку. Факт нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання розслідується в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України, відповідно до Закону України "Про охорону праці".

Згідно з частинами першою, одинадцятою статті 42 Закону №1105 сума щомісячної страхової виплати встановлюється відповідно до ступеня втрати професійної працездатності та середньомісячного заробітку, що потерпілий мав до ушкодження здоров`я.

У разі повторного ушкодження здоров`я середньомісячний заробіток, за бажанням потерпілого, обчислюється за відповідні періоди, що передували першому або повторному ушкодженню здоров`я. Сума страхової виплати в цьому разі визначається згідно із ступенем (у відсотках) втрати професійної працездатності, що встановлюється МСЕК за сукупністю випадків ушкодження здоров`я.

Якщо повторне ушкодження здоров`я працівника настало з вини іншого роботодавця, страхова виплата провадиться на загальних підставах.

Як визначено пунктом п. 3.4.1 Порядку призначення, перерахування та проведення страхових виплат, затвердженого постановою правління Фонду соціального страхування України від 19.07.2018 № 11 (далі - Порядок № 11) щомісячна страхова виплата встановлюється відповідно до ступеню втрати професійної працездатності та середньомісячної заробітної плати потерпілого перед настанням страхового випадку.

При цьому максимальний розмір щомісячної страхової виплати не повинен перевищувати 10 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на дату настання права на страхову виплату.

Мінімальний розмір призначеної щомісячної страхової виплати потерпілому у перерахунку на 100 відсотків втрати професійної працездатності не може бути меншим за прожитковий мінімум, встановлений для працездатних осіб, на дату настання права на страхову виплату.

Згідно з пункту 3.4.2 Порядку №11 якщо потерпілому встановлено сукупний відсоток втрати професійної працездатності за страховими випадками, які сталися на різних підприємствах, розмір щомісячної страхової виплати встановлюється у сумі щомісячних страхових виплат, обчислених по кожному страховому випадку.

Відповідно до пункту 1.6 Порядку № 11 середньомісячний заробіток для обчислення розміру страхових виплат потерпілому та особам, які мають на це право, визначається згідно з пунктами 9, 10, 11, 12, 13, 14 статті 42 Закону та Порядку обчислення середньої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) для розрахунку виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.09.2001 № 1266.

На підставі пункту 11 Порядку №11 обчислення середньої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) для розрахунку виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 вересня 2001 р. № 1266 (далі - Порядок № 1266), розрахунковим періодом, за який обчислюється середня заробітна плата, є 12 календарних місяців за місцем роботи, де стався страховий випадок, починаючи з місяця, що передує місяцю настання страхового випадку.

Якщо застрахована особа перебувала у трудових відносинах менше ніж 12 календарних місяців за місцем роботи, де стався страховий випадок, середня заробітна плата обчислюється за фактично відпрацьовані календарні місяці (з першого до першого числа).

Як визначено частиною першою статті 43 Закону №1105 для розгляду справ про страхові виплати до Фонду подаються: 1) акт розслідування нещасного випадку або акт розслідування професійного захворювання за встановленими формами та/або висновок МСЕК про ступінь втрати професійної працездатності застрахованого чи копія свідоцтва про його смерть; 2) документи про необхідність подання додаткових видів допомоги.

На підставі підпункту 9 пункту 3.1 Порядку № 11 для призначення одноразової допомоги та щомісячної страхової виплати до управління (відділення) Фонду подається, крім іншого, довідка про середню заробітну плату (дохід) у разі відсутності інформації в Державному реєстрі застрахованих осіб.

Зазначені документи формуються в справу про страхові виплати та зберігаються в управлінні (відділенні) Фонду. До справи додаються відомості про заробітну плату (дохід) потерпілого з Державного реєстру застрахованих осіб.

Згідно з пунктом 2.3 Порядку №11 надання страхових виплат, фінансування витрат на медичну та соціальну допомогу, передбачених загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання для внутрішньо переміщених осіб, затвердженого Постановою правління Фонду соціального страхування України від 12.12.2018 № 27 (далі - Порядок № 27), у разі відсутності довідки про середню заробітну плату (доход), копії трудової книжки або витягу з неї, а для страхових випадків, що настали до 11.10.2017 - довідки про розмір пенсії по інвалідності (якщо вона призначена) унаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання (у тому числі про розмір одержуваних надбавок), використовуються наявні відомості з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - Реєстр).

Відповідно до пункту 2.4 Порядку №27 у разі відсутності в Реєстрі вищезазначених відомостей щомісячні страхові виплати внутрішньо переміщеним особам призначаються відповідно до вимог Закону № 1105, виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Після надходження необхідних документів сума страхових виплат підлягає перерахуванню.

На підставі статті 44 Закону №1105 фонд розглядає справу про страхові виплати на підставі заяви потерпілого або заінтересованої особи за наявності усіх необхідних документів і приймає відповідні рішення у десятиденний строк, не враховуючи дня надходження зазначених документів.

Рішення оформляється постановою, в якій зазначаються дані про осіб, які мають право на страхові виплати, розміри виплат на кожного члена сім`ї та їх строки або обґрунтування відмови у виплатах; до постанови додаються копії необхідних документів.

Фонд може затримати страхові виплати до з`ясування підстав для виплат, якщо документи про нещасний випадок оформлені з порушенням установлених вимог.

Фонд відмовляє у виплатах і наданні соціальних послуг застрахованому, якщо нещасний випадок згідно із законодавством не визнаний пов`язаним з виробництвом.

Статтею 47 закону №1105 визначено, що страхові виплати провадяться щомісячно в установлені Фондом дні на підставі постанови цього Фонду або рішення суду потерпілому з дня втрати працездатності внаслідок нещасного випадку або з дати встановлення професійного захворювання.

Якщо справи про страхові виплати розглядаються вперше по закінченню трьох років з дня втрати потерпілим працездатності внаслідок нещасного випадку або з дня смерті годувальника, страхові виплати провадяться з дня звернення.

Виплати, призначені, але не одержані своєчасно потерпілим або особою, яка має право на одержання виплат, провадяться за весь минулий час, але не більш як за три роки з дня звернення за їх одержанням.

Страхові виплати провадяться протягом строку, встановленого МСЕК або ЛКК. Строк проведення страхових виплат продовжується з дня їх припинення і до часу, встановленого при наступному огляді МСЕК або ЛКК, незалежно від часу звернення потерпілого або заінтересованих осіб до Фонду. При цьому сума страхових виплат за минулий час виплачується за умови підтвердження МСЕК втрати працездатності та причинного зв`язку між настанням непрацездатності та ушкодженням здоров`я.

Якщо потерпілому або особам, які мають право на одержання страхової виплати, з вини Фонду своєчасно не визначено або не виплачено суми страхової виплати, ця сума виплачується без обмеження протягом будь-якого строку та підлягає коригуванню у зв`язку із зростанням цін на споживчі товари та послуги в порядку, встановленому статтею 34 Закону України "Про оплату праці".

Згідно з пунктом 3.2.4 Порядку № 11 якщо строк повторного огляду МСЕК потерпілим пропущено і МСЕК підтвердила стійку втрату професійної працездатності, щомісячна страхова виплата відновлюється з дати, установленої МСЕК, але не більш як за три роки з дня припинення виплати щомісячної страхової виплати. При цьому розмір щомісячної страхової виплати встановлюється з урахуванням коефіцієнтів перерахування відповідно до частини другої статті 37 Закону. Максимальний розмір щомісячної страхової виплати не повинен перевищувати 10 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб.

Частиною другою статті 37 закону №1105 пунктом 6.1 Порядку № 11 передбачено, що щомісячні страхові виплати підлягають перерахуванню на коефіцієнт, що враховує показники зростання споживчих цін та середньої заробітної плати (доходу) в Україні.

Коефіцієнт перерахунку відповідає 50 відсоткам показника зростання споживчих цін за попередній рік та 50 відсоткам показника зростання середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, визначеного відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за три календарні роки, що передують року, в якому проводиться збільшення, порівняно з трьома календарними роками, що передують року, який є попереднім щодо року, в якому проводиться збільшення.

За наявності фінансових можливостей бюджету Фонду розмір щорічного збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, який застосовується для здійснення перерахунку, передбачений абзацом другим цієї частини, може бути збільшений, але не повинен перевищувати 100 відсотків показника зростання середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року, в якому проводиться збільшення.

Розмір та дата такого збільшення визначаються у межах бюджету Фонду за рішенням Кабінету Міністрів України.

Визначена раніше сума щомісячної страхової виплати зменшенню не підлягає.

На підставі пункту 6.2 Порядку № 11 у 2018-2020 роках перерахування сум щомісячних страхових виплат проводиться з 01 березня, за умови зростання у попередньому календарному році середньої заробітної плати (за даними центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері статистики), відповідно до коефіцієнта, затвердженого Кабінетом Міністрів України.

Перерахування розміру щомісячної страхової виплати проводиться виходячи з відкоригованої заробітної плати на коефіцієнт підвищення страхових виплат, затверджений Кабінетом Міністрів України.

Розмір щомісячної страхової виплати обчислюється відповідно до відкоригованої заробітної плати та відсотку втрати працездатності, встановленого МСЕК.

Як свідчать матеріали справи відповідачем призначено позивачу постановою від 18.09.2020 № 0510/12528/12528/2 страхову виплату у сумі 466,64 грн. (20 % втрати працездатності*2102 (заробітна плата)*1,110 коефіцієнт, на який перераховується щомісячна страхова виплата /100), виходячи з середньомісячної заробітної плати у розмірі 2102 грн. (прожиткового мінімуму, визначеногоЗаконом України «Про Державний бюджет України на 2020 рік»).

Аналіз статтей 42,43 Закону №1105, вимог пункту 3.1 Порядку № 11 свідчить, що розмір страхової виплати встановлюється виходячи, зокрема, з середньомісячного заробітку, що потерпілий мав до ушкодження здоров`я. При розгляді справи про страхові виплати від потерпілого вимагається інформація про середню заробітну плату (дохід) лише у разі відсутності інформації в Державному реєстрі застрахованих осіб.

Суд звертає увагу відповідача, що нормами Порядку №27 передбачено що у разі відсутності довідки про середню заробітну плату використовуються наявні відомості з Реєстру застрахованих осіб, а відповідно до Порядку № 11 відомості про заробітну плату (дохід) потерпілого з Державного реєстру застрахованих осіб долучаються до справ про страхові виплати, які зберігаються в управлінні (відділенні) Фонду.

Як свідчить довідка ОК-5 позивача, у Реєстрі застрахованих осіб наявна інформація про його заробіток, що він мав до отримання травм 20.08.2004 та 17.01.2008, в грудні 2007 року у ПАТ «Краснодонвугілля» () в розмірі 8520 грн.

Трудова книжка позивача свідчитья, що 24.11.2007 позивача прийнято на роботу до ВАТ «Краснодонвугілля» головним інженером СП «Шахта Горіхівська».

З огляду на приписи статті 42 Закону №1105, пункту 11 Порядку №11, оскільки з моменту прийняття позивача на роботу 24.11.2007 та до моменту отримання трудового каліцтва 17.01.2008 позивач не відпрацював 12 календарних місяців за місцем роботи на посаді головного інженера у СП «Шахта Горіхівська» ВАТ «Краснодонвугілля», то його середня заробітна плата, отримання якої передувало травмі 17.01.2008, має бути обчислена за фактично відпрацьовані календарні місяці (з першого до першого числа), тобто, виходячи з заробітної плати позивача за грудень 2007 року.

Відповідач не врахував цієї інформації з Реєстру застрахованих осіб при прийнятті постанови від 18.09.2020 № 0510/12528/12528/2, що свідчить про її протиправність та правильність висновків суду першої інстанції про скасування постанови та зобов`язання відповідача прийняти нову постанову, якою здійснити розрахунок належної позивачу суми щомісячної страхової виплати, виходячи із розміру заробітної плати позивача за грудень 2007 року у розмірі 8520 грн.

З огляду на викладене суд не примає доводи апелянта-відповідача про правильність призначення позивачу виплати, виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, оскільки такий порядок обчислення виплати передбачений на випадок відсутності відомостей у Реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Зазначене обумовлює відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги відповідача.

Щодо позовних вимог про зобов`язання відповідача при прийнятті нової постанови здійснити розрахунок належної суми щомісячної страхової виплати із застосуванням коефіцієнту, що враховує показники зростання споживчих цін та середньої заробітної плати (доходу) в Україні суд зазначає наступне.

При обчисленні позивачу належної суми щомісячної страхової виплати постановою від 18.09.2020 № 0510/12528/12528/2 відповідач з 01.03.2020 застосував коефіцієнт, що враховує показники зростання споживчих цін та середньої заробітної плати (доходу) в Україні у розмірі 1,110.

Суду не надано обгрунтованих доказів, які дають підстави вважати, що відповідач при прийнятті нової постанови не застосує коефіцієнт, що враховує показники зростання споживчих цін та середньої заробітної плати (доходу) в Україні. При цьому на теперішній час відповідачем сума страхових виплат за цим судовим рішенням позивачу ще не нарахована, тому вищезазначені позовні вимоги є передчасними.

Суд не приймає доводи апелянта-позивача, що з 2008 року відповідачем при виплаті позивачу страхових виплат не застосовувалися жодні коефіцієнти, що враховують показники зростання споживчих цін та середньої заробітної плати в Україні, оскільки ці доводи спростовуються матеріалами справи, які свідчать що відповідач при обчисленні позивачу щомісячної страхової виплати з 01.03.2020 року застосував зазначений коефіцієнт у розмірі 1,110.

Щодо позовних вимог про зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити суму страхових виплат з 01.03.2015 по 19.12.2019 суд виходить з такого.

Як свідчать матерали справи, позивачу припинено страхові виплати після спливу строку дії його довідки МСЕК, який встановлювався по березень 2015 року.

Позивач, зазначаючи про протиправність нездійснення відповідачем страхових виплат з 01.03.2015 по 19.12.2019, посилається на статтю 47 Закону №1105 , якою передбачено продовження страхових виплат з дня їх припинення і до часу, встановленого при наступному огляді МСЕК незалежно від часу звернення потерпілого або заінтересованих осіб до Фонду.

Проте, суд звертає увагу позивача, що положеннями цієї статті передбачено здійснення страхових виплат протягом строку, встановленого МСЕК та за відсутності порушення особою строку проходження переогляду МСЕК.

Як визначено пунктом 3.2.4 Порядку № 11 якщо строк повторного огляду МСЕК потерпілим пропущено і МСЕК підтвердила стійку втрату професійної працездатності, щомісячна страхова виплата відновлюється саме з дати, установленої МСЕК, але не більш як за три роки з дня припинення виплати щомісячної страхової виплати.

Отже, позивачу страхові виплати повинні бути продовжені фондом з дати, встановленої МСЕК та не більш як за три роки з дня припинення виплати щомісячної страхової виплати.

Довідкою МСЕК серії 12 ААА № 087722 від 19.12.2019 позивачу встановлено 20 % втрати працездатності з 16.12.2019 безстроково. Постановою відповідача від 18.09.2020 № 0510/12528/12528/1 призначено позивачу щомісячну страхову виплату саме з 16.12.2019.

Суд погоджується, що позивач з поважних причин, внаслідок подій озброєного конфлікту на Донбасі, пропустив строк переогляду після 2015 року та звернувся до МСЕК лише у 2019 році.

Пунктом 1.15 Інструкції про встановлення груп інвалідності, затвердженої Наказ Міністерства охорони здоров`я України від 05.09.2011 N 561, визначено, якщо строк переогляду особи пропущено з поважних причин, інвалідність поновлюється МСЕК з дня її зупинення, але не більше ніж за три роки.

Тобто, нормативно-правові акти повязують строк поновлення фондом-відповідачем страхових виплат з датою переогляду, яку встановлює МСЕК. Оскільки МСЕК встановила позивачу 20 % втрати працездатності з 16.12.2019 безстроково, тому відповідач не може самостійно визначати дати здійснення страхових виплат.

Водночас, правомірність встановлення позивачу медико-соціальною експертною комісією у довідці серії 12 ААА № 087722 від 19.12.2019 втрати працездатності саме з 16.12.2019 позивачем у встановленому законом порядку не оскаржувалася.

Таким чином, у відповідача відсутні підстави для здійснення позивачу страхових виплат з квітня 2015 року по 16.12.2019.

Крім цього, згідно листа Ірпінського відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Київській області від 23.01.2020 № 02/133, де позивач перебував на обліку на час припинення страхових виплат у 2015 році, страхові виплати йому припинено з квітня 2015 року. Докази нездійснення позивачу страхових виплат за березень 2015 року в матеріалах справи відсутні.

Відповідно до довідки відповідача від 20.01.2020 № 35 позивачу здійснювались страхові виплати з 16.12.2019.

Підсумовуючи викладене, суд погоджує висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу суму страхових виплат з 01.03.2015 по 19.12.2019, отже зазначені позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Згідно статті 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

За приписами пункту 1 частини першої статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвали судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Оскільки судом першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг правильно встановлені обставини справи, судове рішення в цій частині є обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційних скарг не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для їх задоволення та скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Як визначено пунктом 3 частини шостої статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Згідно з пунктом 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності, крім випадків, якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Отже зазначена справа відноситься до справ незначної складності, тому судове рішення за наслідками апеляційного розгляду в цій справі касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, визначених п.2 ч.5 ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись статтями 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 327, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 , управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області в особі Добропільського міського відділення на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 25 січня 2021 року у справі №200/10726/20-а залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 25 січня 2021 року у справі №200/10726/20-а залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття 19 квітня 2021 року є остаточною та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, визначених ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя І.Д. Компанієць

Судді А.В. Гайдар

Г.М. Міронова