Справа № 520/1339/21
Суддя: Спірідонов М.О.
Дата ухвалення: 2021-04-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 квітня 2021 р. № 520/1339/21

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Спірідонова М.О., розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання дій протиправними та стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, в якому, з урахуванням збільшення позовних вимог, просить суд:

- визнати дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо виплати пенсії ОСОБА_1 за його пенсійною справою за період з 01.01.2018 р. по 31.12.2019 р. включно, в розмірі меншому, ніж нарахований розмір пенсії, тобто в розмірі меншому, ніж 56% грошового забезпечення, встановленого на 01.01.2018 р., протиправними;

- стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на користь ОСОБА_1 заборгованість зі сплати пенсії за його пенсійною справою за період з 01.01.2018 р. по 31.12.2019 р. включно, нарахованої, виходячи з 56% розміру грошового забезпечення, встановленого на 01.01.2018 р., в розмірі 33602,40 грн;

- стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на користь ОСОБА_1 компенсацію втрати доходів, нараховану згідно з ЗУ "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" в розмірі за період з 01.01.2018 року по 31.12.2019 року в розмірі 4660,40 грн.

В обґрунтування позову зазначено, що позивач є пенсіонером Служби безпеки України та отримує пенсію за вислугу років. Управлінням Служби безпеки України в Харківській області на виконання постанови Кабінету Міністрів України №103 від 21.02.2018 винесено довідку про грошове забезпечення для перерахунку пенсії від 12.04.2018 №894, за якою грошове забезпечення ОСОБА_1 за нормами чинними на 01.03.2018 включало посадовий оклад - 7 750,00 грн., оклад за військовим званням - 1480,00 грн., надбавка за вислугу років (45%) - 4153,50 грн., всього: 13383,50 грн. У відповідь на адвокатський запит позивача від 11.01.2021 відповідач листом №2000-0203-8/5511 від 15.01.2021 надав, окрім інших документів, розрахунок на доплату (виплату, утримання) пенсії за пенсійною справою №N/А4229-СБУ станом на 01.01.2018. З листа також встановлено, що грошове забезпечення для обчислення пенсії станом на 01.01.2018 складає 13383,50 грн. Згідно розрахунок на доплату (виплату, утримання) пенсії за пенсійною справою №N/А4229-СБУ станом на 01.01.2018, остаточний перерахований розмір пенсії, яка підлягала виплаті ОСОБА_1 у 2018 - 2019 складають: за період з 01.01.2018 по 31.12.2018 - 5627,96 грн.; за період з 01.01.2019 по 31.03.2019 - 6561,36 грн. Виплата доплат до вже виплаченої пенсії позивачу за його пенсійною справою здійснювалася згідно вимог Постанови КМУ № 103 від 21.02.2018. Згідно п. 2 Постанови КМУ №103 в редакції від 21.02.2018 зобов`язано виплату перерахованих відповідно до пункту 1 цієї постанови підвищених пенсій (з урахуванням доплат до попереднього розміру пенсій, підвищень, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством (крім підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, що визначені законом) проводити з 1 січня 2018 р. у таких розмірах: з 1 січня 2018 - 50 відсотків; з 1 січня 2019 по 31 грудня 2019 - 75 відсотків; з 1 січня 2020 - 100 відсотків суми підвищення пенсії, визначеного станом на 1 березня 2018 року. Таким чином, вищезазначеними нормами Постанови КМУ №103 в редакції від 21.02.2018 встановлена безстрокова відстрочка з виплати доплат до вже виплачених пенсій військовослужбовцям, в тому числі і позивачу. Фактично вказаними нормами Постанови КМУ №103 в редакції від 21.02.2018 КМУ встановлені обмеження в отриманні доплат в повному розмірі до вже виплачених пенсій військовослужбовцям, тобто були обмежені конституційні права військовослужбовців, зокрема право на недоторканість майна військовослужбовців. У зв`язку із чим, відповідачем допущено порушення його прав в частині своєчасної виплати пенсії наявні підстави для стягнення на його користь компенсації втрати доходів, нарахованої згідно з Законом України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" в розмірі 4343,86 грн. Вважаючи права порушеними позивач звернувся до суду задля захисту своїх прав.

Ухвалою суду від 09 лютого 2021 року відкрито спрощене провадження по справі та запропоновано відповідачу надати відзив на позов.

Представником відповідача через канцелярію суду подано відзив на позов, в якому вказано, що управління із позовом не погоджується. Так, представником відповідача зазначено, що на виконання норм діючого законодавства позивачу проведено перерахунок пенсії з 01.01.2018 року, при цьому, позивач не оскаржує дії відповідача щодо такого перерахунку і погоджується з визначеним відповідачем розміром пенсійної виплати. Спірним у цій справі є питання виплати позивачу суми підвищення пенсії після її перерахунку у розмірі 50 та 75 відсотків згідно з положеннями пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України №103. Одночасно представником відповідача вказано, що станом на моменту виникнення спірних правовідносин вказана постанова Кабінету Міністрів України була чинною, а відтак підлягала до застосування відповідачем. Оскільки п.п.1 та 2 постанови Кабінету Міністрів України, які застосовані відповідачем при виплаті пенсії позивачу, були визнані протиправними та нечинними у судовому порядку рішенням суду у справі №826/3858/18, яке набрало законної сили 05.03.2019, то саме з цієї дати вказаний нормативно-правової акт у відповідній частині втратив чинність і не підлягав застосуванню, проте станом на момент виникнення спірних правовідносин вказаний нормативно-правовий акт був чинним.

Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази у їх сукупності, приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що позивач є пенсіонером Служби безпеки України та отримує пенсію за вислугу років.

Управлінням Служби безпеки України в Харківській області на виконання постанови Кабінету Міністрів України №103 від 21.02.2018 винесено довідку про грошове забезпечення для перерахунку пенсії від 12.04.2018 №894, за якою грошове забезпечення ОСОБА_1 за нормами чинними на 01.03.2018 включало посадовий оклад - 7 750,00 грн., оклад за військовим званням - 1480,00 грн., надбавка за вислугу років (45%) - 4153,50 грн., всього: 13383,50 грн.

У відповідь на адвокатський запит позивача від 11.01.2021 відповідач листом №2000-0203-8/5511 від 15.01.2021 надав, окрім інших документів, розрахунок на доплату (виплату, утримання) пенсії за пенсійною справою №N/А4229-СБУ станом на 01.01.2018.

Згідно розрахунок на доплату (виплату, утримання) пенсії за пенсійною справою №N/А4229-СБУ станом на 01.01.2018, остаточний перерахований розмір пенсії, яка підлягала виплаті ОСОБА_1 у 2018 - 2019 складає: за період з 01.01.2018 по 31.12.2018 - 5627,96 грн.; за період з 01.01.2019 по 31.03.2019 - 6561,36 грн.

Позивачем із посиланням на приписи Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" та Порядку перерахунку пенсій військовослужбовцям регулюються Порядком проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №45 від 13.02.2008, вказано, що підставою для перерахунку його пенсії є довідка про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсії, видана управлінням СБУ у Харківській області №894 від 12.04.2018.

Згідно довідки про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсії, виданої управлінням СБУ у Харківській області №894 від 12.04.2018 розмір грошового забезпечення позивача за нормами чинними на 01.03.2018, складає 13383,50 грн. А, отже, розмір пенсії, який підлягає сплаті позивачу (56% грошового забезпечення), складає 7494,76 грн.

При цьому, як зазначено позивачем та підтверджено відповідачем у поданому до суду відзиві на позов, виплата доплат до вже виплаченої пенсії позивачу здійснювалася згідно вимог постанови Кабінету міністрів України № 103 від 21.02.2018.

При цьому, позивачем вказано, що рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.12.2018 року у справі №826/3858/18 визнано протиправними та нечинними пункти 1, 2 постанови Кабміну від 21 лютого 2018 року №103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб" та зміни до Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військ служби, та деяких інших осіб", які затверджені відповідною постановою Уряду. Зазначене рішення суду першої інстанції було залишено без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 05.03.2019 року.

У позовній заяві позивачем вказано, що з 05.03.2019 року, тобто з дня набрання чинності судовим рішенням у справі № 826/3858/18, є достатні підстави вважати, що відсутні будь-які обмеження щодо виплати доплат до вже виплачених пенсій військовослужбовцям, в тому числі і позивачу, нарахованих за період, починаючи з 01.01.2018 року.

Водночас, позивачем у позовній заяві вказано, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області вчинено протиправні дії щодо виплати йому пенсії за період з 01.01.2018 по 31.12.2019 включно, в розмірі меншому, ніж нарахований розмір пенсії, тобто в розмірі меншому, ніж 56% грошового забезпечення, встановленого на 01.03.2018.

З копії перерахунку пенсії позивача вбачається, що з 01.01.2018 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області перераховано основний розмір пенсії позивача із розрахунку 56% грошового забезпечення (вислуга років 22) у розмірі 7494,76 грн. та вказано, що згідно постанови КМУ №103 від 21.02.2018 року підвищення складає 3733,61 грн. та з них виплачується: 01.01.2018 по 31.12.2018 щомісячно 50% підвищення: 1866,81 грн., з 01.01.2019 по 31.12.2019 щомісячно 75% від підвищення: 2800,21 грн., з 01.01.2020 щомісячно 100% від підвищення: 3733,61 грн.

Відповідно до долученого до позовної заяви розрахунку з огляду на відсутність обмежень у виплаті пенсії позивачем розраховано, що на його користь за період з 01.01.2018 по 31.12.2019 включно підлягають стягненню з відповідача суми пенсії, нарахованої, виходячи з 56% розміру грошового забезпечення, встановленого на 01.03.2018, в розмірі 33602,40 грн., а також суми компенсації втрати доходів, нараховану згідно з Законом України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" станом на 29.01.2021 складає 3887,60 грн.

Позивач, вбачаючи в зазначеному порушення своїх прав, звернувся за їх захистом до суду.

Суд, надаючи оцінку спірним правовідносинам, зазначає наступне.

Спеціальним законом, який регулює правовідносини у сфері пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, є Закон України від 09 квітня 1992 року № 2262-ХІІ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (далі Закон № 2262-ХІІ). Цим Законом держава гарантує гідне пенсійне забезпечення осіб, які мають право на пенсію, шляхом встановлення їм пенсій не нижче прожиткового мінімуму, визначеного законом, перерахунок призначених пенсій у зв`язку із збільшенням рівня грошового забезпечення, надання передбачених законодавством державних соціальних гарантій, вжиття на державному рівні заходів, спрямованих на їх соціальний захист.

Перерахунок призначених відповідно до цього Закону пенсій визначений статтею 63, відповідно до якої перерахунок раніше призначених пенсій військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей у зв`язку із введенням в дію цього Закону провадиться за документами, що є у пенсійній справі, а також додатковими документами, поданими пенсіонерами на час перерахунку. Якщо пенсіонер згодом подасть додаткові документи, які дають право на подальше підвищення пенсії, то пенсія перераховується за нормами цього Закону. При цьому перерахунок провадиться за минулий час, але не більш як за 12 місяців з дня подання додаткових документів і не раніше, ніж з дня введення в дію цього Закону. Усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України (редакція, чинна на час проведення перерахунку пенсії).

Відповідно до частини другої статті 63 цього Закону у разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.

Згідно із приписами ч. 3 ст. 63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (в редакції до 01.01.2017 року) усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку зі зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, або у зв`язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством. Перерахунок пенсій здійснюється на момент виникнення права на перерахунок пенсій і провадиться у строки, встановлені частиною другою статті 51 цього Закону.

В той же час, Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 06.12.2016 року № 1774-VIII частину 4 статті 63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" викладено у такій редакції: "усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій". Вказана норма набрала чинності з 01.01.2017.

Вказані обставини свідчать про зміну правової підстави перерахунку пенсії військовослужбовцям та віднесення до повноважень Кабінету Міністрів України визначення умови, порядок проведення перерахунку пенсії та встановлювати розміри проведених виплат.

Постановою Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб", яка набула чинності 01.03.2018 року, встановлено, зокрема, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення (пункт 2 постанови). Також цією постановою установлені тарифна сітка розрядів і коефіцієнтів посадових окладів, схема тарифних розрядів за основними типовими посадами, додаткові види грошового забезпечення, розміри надбавки за вислугу років, розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями.

У подальшому Кабінетом Міністрів України прийнято постанову від 21 лютого 2018 року № 103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб", якою визначено строк здійснення виплати перерахованого розміру пенсії.

Відповідно до положень п. 1 Постанови КМУ від 21 лютого 2018 р. № 103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб", в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин, перерахувати пенсії, призначені згідно із Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (далі - Закон) до 1 березня 2018 р. (крім пенсій, призначених згідно із Законом особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) та поліцейським), з урахуванням розміру окладу за посадою, військовим (спеціальним) званням, відсоткової надбавки за вислугу років за відповідною або аналогічною посадою, яку особа займала на дату звільнення із служби (на дату відрядження для роботи до органів державної влади, органів місцевого самоврядування або до сформованих ними органів, на підприємства, в установи, організації, вищі навчальні заклади), що визначені станом на 1 березня 2018 р. відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 р. № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб".

Згідно із п. 2 Постанови КМУ від 21 лютого 2018 №103 виплату перерахованих відповідно до пункту 1 цієї постанови підвищених пенсій (з урахуванням доплат до попереднього розміру пенсій, підвищень, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством (крім підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, що визначені законом) проводити з 1 січня 2018 року у таких розмірах: з 1 січня 2018 року - 50 відсотків; з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - 75 відсотків; з 1 січня 2020 року - 100 відсотків суми підвищення пенсії, визначеного станом на 1 березня 2018 року.

Таким чином, з аналізу вищенаведених норм суд доходить висновку, що зі зміною правового регулювання підстав проведення перерахунку пенсії Кабінету Міністрів України делеговано право шляхом прийняття відповідної постанови встановлювати умови, порядок та розміри пенсійних виплат при перерахунку пенсії військовослужбовців, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, що узгоджується з функціями Уряду України, визначеними в п. п. 2, 3 ст. 116 Конституції України.

Відповідно до ст. 117 Конституції України Кабінет Міністрів України в межах своєї компетенції видає постанови і розпорядження, які є обов`язковими до виконання.

В той же час, суд наголошує, що постанова КМУ від 21 лютого 2018 року № 103 у період з 01.01.2018 по 04.03.2019 була чинною, не визнана неконституційною та підлягала застосуванню.

При цьому, як встановлено судом, збільшення грошового забезпечення відповідної категорії військовослужбовців, з яким Порядок №45 раніше пов`язував виникнення підстав для перерахунку пенсії, відбулося з дати набрання чинності постановою Кабінету Міністрів України № 704 від 30.08.2017 року, якою затверджені нові розміри грошового забезпечення для відповідних категорій військовослужбовців, але зазначена постанова набрала чинності 01.03.2018 року, в той час як постанова КМУ від 21.02.2018 № 103 набрала чинності 24.02.2018 року, що вказує на обставини врегулювання Кабінетом Міністрів України правил виплати перерахованої пенсії до моменту набрання чинності постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704.

Водночас, станом на 01.01.2018 року ч. 4 ст. 63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" діяла в новій редакції, згідно з якою перерахунок пенсії пов`язувався з прийняттям Кабінетом Міністрів України постанови щодо умов та порядку перерахунку пенсії, а без прийняття такої постанови перерахунок пенсії був би неможливим.

Суд зазначає, що відповідно до позиції, викладеної у пункті 2.1 рішення Конституційного Суду України від 26 грудня 2011 року № 20-рп/2011 останнім зазначено, що передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Крім того, такі заходи можуть бути обумовлені необхідністю запобігання чи усунення реальних загроз економічній безпеці України, що згідно з частиною першою статті 17 Конституції України є найважливішою функцією держави. Водночас зміст основного права не може бути порушений, що є загальновизнаним правилом, на що вказав Конституційний Суд України у Рішенні від 22 вересня 2005 року № 5-рп/2005 у справі про постійне користування земельними ділянками. Неприпустимим також є встановлення такого правового регулювання, відповідно до якого розмір пенсій, інших соціальних виплат та допомоги буде нижчим від рівня, визначеного в частині третій статті 46 Конституції України, і не дозволить забезпечувати належні умови життя особи в суспільстві та зберігати її людську гідність, що суперечитиме статті 21 Конституції України. У пункті 2.2 цього рішення Конституційний Суд України вказав, що Кабінет Міністрів України повноважний вживати заходів щодо забезпечення прав і свобод людини і громадянина та проводити політику у сфері соціального захисту (пункти 2, 3статті 116 Конституції України).

Також у рішенні від 02 березня 1999 року № 2-рп/99 у справі про комунальні послуги Конституційним Судом України зазначено про те, що здійснення в цілому політики соціального захисту не належить до виключних повноважень Верховної Ради України; політика соціального захисту є складовою частиною внутрішньої соціальної політики держави, забезпечення її проведення, відповідно до пункту 3 статті 116 Конституції України, здійснюється Кабінетом Міністрів України. Кабінет Міністрів України як вищий орган у системі органів виконавчої влади наділений конституційними повноваженнями спрямовувати і координувати діяльність міністерств, інших органів виконавчої влади.

Отже, політика соціального захисту є складовою частиною внутрішньої соціальної політики держави, забезпечення проведення якої на підставі пункту 3 статті 116 Конституції України здійснюється Кабінетом Міністрів України.

Таким чином, встановлені судом обставини свідчать про те, що з 01.01.2018 запроваджені законодавчі зміни, які призвели до перерахунку пенсії особам, яким пенсія призначена відповідно до Закону № 2262-ХІІ, та до осучаснення складових грошового забезпечення, з яких визначається розмір пенсії.

Відповідно до ч.1 ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію прав та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Європейський суд з прав людини в рішенні по справі "Суханов та Ільченко проти України" від 26.06.2014 (за заявою №68385/10 та №71378/10), відповідно до якої, якщо суть вимоги особи пов`язана з майновим правом, особа, якій воно надане, може вважатися такою, що має "законне сподівання", якщо для такого права у національному законодавстві існує достатнє підґрунтя - наприклад, коли є чинним Закон, який передбачає таке право, або є усталена практика національних судів, якою підтверджується його існування.

Судом встановлено, що рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.12.2018 року у справі №826/3858/18 визнано протиправними та нечинними пункти 1, 2 постанови Кабміну від 21 лютого 2018 року №103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб" та зміни до Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військ служби, та деяких інших осіб", які затверджені відповідною постановою Уряду. Зазначене рішення суду першої інстанції було залишено без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 05.03.2019 року

Положеннями ч.2 ст. 265 КАС України передбачено, що нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 325 КАС України, постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття.

З огляду на вищевикладене, слід дійти висновку, що пункти 1, 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року №103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб" та зміни до пункту 5 і додатку 2 Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військ служби, та деяких інших осіб" втратили чинність з дати набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції від 05.03.2019 року.

Згідно ч. 4 ст. 78 КАС України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Як було встановлено судом під час розгляду справи, на виконання постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 №103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб" ГУ ПФУ в Харківської області позивачу здійснено перерахунок пенсії з 01.01.2018 та, відповідно, виплату перерахованої пенсії в період з 01.01.2018 по 31.12.2018 щомісячно 50% від підвищення та в період з 01.01.2019 по 31.12.2019 щомісячно 75% від підвищення.

Отже, враховуючи встановлення під час розгляду справи обставин того, що станом на час розгляду справи втратили чинність пункти 1, 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року №103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб" та зміни до пункту 5 і додатку 2 Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військ служби, та деяких інших осіб", суд доходить висновку про наявність підстав для визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, які полягають у зменшенні розміру пенсії ОСОБА_1 внаслідок виплати лише 75 % суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01 березня 2018 року, з 05.03.2019 року, а також враховуючи положення ч.2 ст. 9 КАС України та ст. 245 КАС України, виходу за межі позовних вимог та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області перерахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію у розмірі, який обчислено з урахуванням 100 % суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01.03.2018 року, з 05.03.2019 року по 31.12.2019 року включно, нарахованої, виходячи з 56% грошового забезпечення, здійснивши виплату недоплаченої частини основного розміру пенсії з 05.03.2019 року, з урахуванням проведених платежів.

Стосовно позовних вимог про стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на користь ОСОБА_1 заборгованості зі сплати пенсії за його пенсійною справою за період з 01.01.2018 р. по 31.12.2019 р. включно, нарахованої, виходячи з 56% розміру грошового забезпечення, встановленого на 01.01.2018 р., в розмірі 33602,40 грн, суд зазначає, що відповідно до позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної у постанові від 30.01.2019 року №755/10947/17, суди під час вирішення тотожних спорів мають враховувати саме останню правову позицію Верховного Суду.

Відтак, суд при розгляді даної справи враховує також і висновки Верховного Суду, викладені в постановах від 17.06.2020 року по справі №2540/2873/18 та від 02.12.2020 року по справі №0240/3542/18-а.

Відповідно до ч.5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Водночас, суд зазначає, що з наявних в матеріалах справи доказів вбачається, що відповідно до розрахунку на доплату (виплату, утримання) пенсії за пенсійною справою №N/A 4229 стосовно позивача за період з січня 2018 року по квітень 2018 року відповідачем нараховано суму доплати у розмірі 7467,24 грн.

А тому суд доходить висновку, що позовні вимоги в частині стягнення заборгованості у розмірі 33602,40 грн не підлягають задоволенню враховуючи висновки суду у даній справі та з огляду на відсутність у матеріалах справи доказів нарахування відповідачем пенсії саме у вказаному позивачем розмірі.

Стосовно позовних вимог позивача про стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на користь ОСОБА_1 компенсацію втрати доходів, нараховану згідно з ЗУ "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" в розмірі за період з 01.01.2018 року по 31.12.2019 року в розмірі 4660,40 грн., суд зазначає наступне.

Питання, пов`язані зі здійсненням компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, врегульовані Законом України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" № 2050-ІІІ (далі - Закон № 2050-ІІІ) та Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 159 (далі - Порядок № 159).

Статтею першою Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" від 19.10.2000 №2050-III (далі - Закон №2050-III) визначено, що підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Згідно з статтею 2 Закону №2050-III компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.

Відповідно до статті 3 Закону №2050-III сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).

Положеннями статті 6 Закону №2050-III врегульовано, що компенсацію виплачують за рахунок: власних коштів - підприємства, установи і організації, які не фінансуються і не дотуються з бюджету, а також об`єднання громадян; коштів відповідного бюджету - підприємства, установи і організації, що фінансуються чи дотуються з бюджету; коштів Пенсійного фонду України, Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України, Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття, інших цільових соціальних фондів, а також коштів, що спрямовуються на їх виплату з бюджету.

Згідно з статтею 7 Закону №2050-III відмова власника або уповноваженого ним органу (особи) від виплати компенсації може бути оскаржена громадянином у судовому порядку. Відповідальність власника або уповноваженого ним органу (особи) за несвоєчасну виплату доходів визначається відповідно до законодавства.

Порядок проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати встановлено Постановою Кабінету Міністрів України "Про затвердження Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати" від 21.02.2001 №159 (далі - Порядок №159).

Пунктом 2 Порядку №159 визначено, що компенсація громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати (далі - компенсація) проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати грошових доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з 1 січня 2001 року.

У відповідності до пункту 3 Порядку №159, компенсації підлягають такі грошові доходи разом із сумою індексації, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру: пенсії (з урахуванням надбавок, доплат, підвищень до пенсії, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги на прожиття, щомісячної державної грошової допомоги та компенсаційних виплат); соціальні виплати (допомога сім`ям з дітьми, державна соціальна допомога інвалідам з дитинства та дітям-інвалідам, допомога по безробіттю, матеріальна допомога у період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації безробітного, матеріальна допомога по безробіттю, допомога по тимчасовій непрацездатності (включаючи догляд за хворою дитиною), допомога по вагітності та пологах, щомісячна грошова сума в разі часткової чи повної втрати працездатності, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку потерпілого внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, допомога дитині, яка народилася інвалідом внаслідок травмування на виробництві або професійного захворювання її матері під час вагітності, тощо); стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення).

Так, позовні вимоги у вказаній частині звернені на майбутнє, в даній частині позовних вимог права позивача не є порушеними.

Отже, розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Розподіл судових витрат здійснити у відповідності до ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись статтями 14, 243-246, 293, 295-296 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (Харківська обл., м. Харків, пл. Свободи, 5, Держпром, 3 під`їзд, 2 поверх, 61022, ) про визнання дій протиправними та стягнення заборгованості - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, які полягають у зменшенні розміру пенсії ОСОБА_1 внаслідок виплати лише 75 % суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01 березня 2018 року, з 05.03.2019 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області перерахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію у розмірі, який обчислено з урахуванням 100 % суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01.03.2018 року, з 05.03.2019 року по 31.12.2019 року включно, нарахованої, виходячи з 56% грошового забезпечення, здійснивши виплату недоплаченої частини основного розміру пенсії з 05.03.2019 року, з урахуванням проведених платежів.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) сплачений судовий збір на суму 908,00 (дев`ятсот вісім гривень 00 коп.) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (Харківська обл., м. Харків, пл. Свободи, 5, Держпром, 3 під`їзд, 2 поверх, 61022, ).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Спірідонов М.О.