Справа № 160/373/21
Суддя: Сидоренко Дмитро Володимирович
Дата ухвалення: 2021-04-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 квітня 2021 року Справа № 160/373/21
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Сидоренка Д.В., розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпрі адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ТРАНСФОРМ ЕНЕРДЖИ" до Київської митниці Держмитслужби про визнання протиправними та скасування рішень, -
Обставини справи: до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Трансформ Енерджи» до Київської митниці Держмитслужби, в якому позивач просить визнати протиправними та скасувати рішення Київської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товарів:
В обґрунтування позовної заяви зазначено, що в оскаржуваних рішеннях про коригування митної вартості товарів митницею не наведено порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за другорядним методом; не зазначив про те, які саме обставини повинні підтвердити документи, які відповідач запропонував позивачу надати додатково; не перелічив наявні докази того, що документи подані для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25.01.2021р. відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
17.02.2021р. до суду надійшла відповідь на відзив, згідно якої позивач підтримав вимоги позову.
18.02.2021р. до суду надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого Київська митниця Держмитслужби заперечує проти задоволення позову в повному обсязі. В обґрунтування правової позиції відповідач зазначає зокрема, що причинами, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано є не подання достовірних відомостей щодо включення до ціни товару на умовах поставки СРТ витрат, пов`язаних з транспортуванням, завантаженням та вивантаженням товарів до місця призначення, не деталізовано чи включено у вартість товару витрати транспортування у країні покупця до м.Київ; надана комерційна пропозиція являють собою копії інвойсів та не містить інформації щодо пропозицій для продажу оцінюваних товарів незалежним покупцям, а отже не відображає дійсну вартість товару; висновки Дніпропетровської ТТП не можуть бути підставою для підтвердження митної вартості. Крім того, у відзиві відповідач зазначає, що позивачем не підтверджено документально інформацію щодо торгівельних марок товарів, що не дає митниці ідентифікувати задекларовані в митних деклараціях товари з інформацією зазначеною в інвойсах.
Станом на 16.04.2021р. до суду не надходили інші письмові заяви по суті справи від сторін.
Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується адміністративний позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -
Згідно з ч.1 ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до п.1-2 ч.1 ст.4 КАС України, адміністративною справою є переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір. Публічно-правовим спором визнається спір у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.
Пунктом 7 ч.1 ст.4 КАС України визначено поняття суб`єктів владних повноважень, до яких належать орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.
Відповідно до ст.543 Митного кодексу України, безпосереднє здійснення митної справи покладається на митні органи.
Відповідно частини 1 статті 546 Митного кодексу України, митниця є митним органом, який у зоні своєї діяльності забезпечує виконання завдань, покладених на митні органи.
Отже, Київська митниця Держмитслужби у відносинах з фізичними та юридичними особами, під час реалізації своїх завдань та функцій, встановлених законодавством України, є суб`єктом владних повноважень, відтак зазначений спір є справою адміністративної юрисдикції та підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.
03.02.2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "ТРАНСФОРМ ЕНЕРДЖИ" та компанією ZHEJIANG XINYA PUMP INDUSTRY CO, LTD. (Китай) укладено зовнішньоекономічний контракт №0302.20 на поставку товару в кількості, асортименті та за ціною, які визначені у рахунках-фактури на кожну партію відповідно.
Відповідно до умов даного контракту, а саме: п.1.1. - ZHEJIANG XINYA PUMP INDUSTRY CO, LTD продає, а Товариство з обмеженою відповідальністю "ТРАНСФОРМ ЕНЕРДЖИ" купує товар у кількості та за цінами, обумовленими в Інвойсах до цього контракту, які є невід`ємною частиною; п.2.1. - Загальна сума контракту становить 3 000 000,00 (три мільйони) доларів США. В ціну товару включено вартість тари, упаковки, маркування, перевезення (в т.ч. завантаження, вивантаження, обробка, та їх транспортування до порту), страхування, та інших витрат, оплата яких за умовами поставки в редакції Інкотермс 2010 передбачена продавцем. Сторони звільняють одна одну від зобов`язань зі страхування вантажу за цим контрактом; п.3.1. - Умови поставки CIF - Одеса, Чорноморськ, Південний (Інкотермс 2010); п.3.2. - Умови поставки можуть бути змінені за взаємною згодою сторін і вказані в рахунках-фактурах; п.3.3. - Датою відвантаження товару вважається дата транспортного документа (CMR, TIR); п.3.4. -ZHEJIANG XINYA PUMP INDUSTRY CO, LTD має право на свій розсуд поставляти товар особисто або доручати відвантаження третім особам; п.3.5. - Товариство з обмеженою відповідальністю "ТРАНСФОРМ ЕНЕРДЖИ" зобов`язаний прийняти поставку від будь-якого з вантажовідправників, запропонованих ZHEJIANG XINYA PUMP INDUSTRY CO, LTD; п.4.1. - товар, який придбано Товариством з обмеженою відповідальністю "ТРАНСФОРМ ЕНЕРДЖИ" згідно з даним контрактом передається на реалізацію на території України з кінцевим строком оплати до кінця дії дійсного контракту. Умови оплати товару можуть бути змінені за згодою сторін та вказуються у комерційних рахунках та/або рахунках-фактурах на кожну окрему партію товару відповідно; п.4.2. - Товариство з обмеженою відповідальністю "ТРАНСФОРМ ЕНЕРДЖИ" також має право достроково оплатити товар повністю або частково, а ZHEJIANG XINYA PUMP INDUSTRY CO, LTD зобов`язана прийняти грошові кошти, що надійшли від Товариства з обмеженою відповідальністю "ТРАНСФОРМ ЕНЕРДЖИ", в якості належного виконання зобов`язань за цим контрактом. При цьому, передплата, здійснена Товариством з обмеженою відповідальністю "ТРАНСФОРМ ЕНЕРДЖИ", підлягає зарахуванню в рахунок майбутніх поставок товару або на вимогу Товариства з обмеженою відповідальністю "ТРАНСФОРМ ЕНЕРДЖИ" повертається ZHEJIANG XINYA PUMP INDUSTRY CO, LTD протягом 3-х календарних днів з моменту отримання вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "ТРАНСФОРМ ЕНЕРДЖИ".
У разі здійснення Товариством з обмеженою відповідальністю "ТРАНСФОРМ ЕНЕРДЖИ" 100% передплати, ZHEJIANG XINYA PUMP INDUSTRY CO, LTD не пізніше ніж за 10 днів до відвантаження будь-якими наявними в його розпорядженні засобами зв`язку інформує про це Товариство з обмеженою відповідальністю "ТРАНСФОРМ ЕНЕРДЖИ" шляхом виставлення останньому Інвойсу в розмірі 100% від загальної суми товару, що поставляється. В цьому випадку товар повинен бути поставлений Товариству з обмеженою відповідальністю "ТРАНСФОРМ ЕНЕРДЖИ" або здійснене повернення передплати не пізніше 90 днів від дати попередньої оплати; п.4.3. - платіж здійснюється в доларах США шляхом грошового переказу з рахунку покупця на рахунок ZHEJIANG XINYA PUMP INDUSTRY CO, LTD; п.4.5. - датою оплати товару є дата зарахування коштів на рахунок іноземної компанії ZHEJIANG XINYA PUMP INDUSTRY CO, LTD відповідно до діючих норм законодавства України.
З метою митного оформлення ввезеного товару, позивачем було подано відповідачу митні декларації:
- №UA100070/2020/434019, відповідно до якої до ввезення задекларовано наступний товар: 1.Колеса ходові з алюмінію: Диск легкосплавний алюмінієвий в асортименті - 2512 шт. Країна виробництва CN; 2. Вироби з пластмасу для транспортних засобів: Поставочне кільце до диску з пластмас - 700 шт. Країна виробництва CN.
- №UA100070/2020/434264, відповідно до якої до ввезення задекларовано наступний товар: 1.Пилососи з умонтованим електродвигуном потужністю не більше як 1500Вт, які мають пилозбірник об`ємом не більше як 20л: Пилосос Royalty Line RL-BSCM1400 SILVER 1400 Вт сірий - 500 шт. Пилосос Royalty Line RL-BSCM1400 RED 1400 Вт червоний - 500 шт. Країна виробництва CN.
- №UA100070/2020/435152, відповідно до якої до ввезення задекларовано наступний товар: 1.Колеса ходові з алюмінію: Диск легкосплавний алюмінієвий в асортименті - 1352 шт. Країна виробництва CN; 2. Вироби з пластмасу для транспортних засобів: Поставочне кільце до диску з пластмас - 5000 шт. Ковпак пластиковий до диску 1600 шт. Країна виробництва CN.
- №UA100070/2020/435554, відповідно до якої до ввезення задекларовано наступний товар: 1.Меблі для сидіння, які обертаються, з регульованою висотою: Крісло Валенсія Soft (GB-205BT) шкіра біла - 10 шт. Крісло Валенсія Soft (GB-205BT) шкіра темно-коричнева - 40 шт. Крісло Валенсія Soft (GB-205BT) шкіра чорна - 35 шт. Крісло Людовік ЕХ (GB-297) шкіра чорна - 10 шт. 2. Меблі для сидіння з дерев`яним каркасом, оббиті: Крісло Валенсія CF Wood (GB-205VW) екошкіра чорна - 40 шт. Крісло Валенсія CF Wood (GB-205VW) екошкіра темно-коричнева - 20 шт. Крісло Атлант CF Wood (GB-298VW) екошкіра чорна - 30 шт. Країна виробництва CN. 3. Меблі для сидіння з металевим каркасом оббиті: Крісло Валенсія Soft (GB-205V) екошкіра чорна - 40 шт. Крісло Валенсія Soft (GB-205V) екошкіра темно-коричнева - 20 шт. Країна виробництва CN. 4. Частини меблів для сидіння: Накладка на хромований підлокітник шкіра чорна - 40 шт. Накладка на хромований підлокітник шкіра темно-коричнева - 20 шт. Накладка на хромований підлокітник екошкіра темно-коричнева - 50 шт. Накладка на хромований підлокітник екошкіра чорна - 30 шт. Країна виробництва CN.
- №UA100070/2020/435552, відповідно до якої до ввезення задекларовано наступний товар: 1.Меблі для сидіння, які обертаються, з регульованою висотою: Крісло Гілмор (SP-6310-1) сітка чорна - 450 шт. Крісло Гілмор (SP-6584-7) тканина коричнева - 30 шт. Крісло Гілмор (SP-6584-7) тканина сіра - 150 шт. Крісло Тета хром GPT-9 (SP-6150X) сітка - 50 шт. 2.Меблі для сидіння з металевим каркасом оббиті: Крісло Монтана new CF (SP-6600L) сітка чорна - 50 шт. Країна виробництва CN.
- №UA100070/2020/435553, відповідно до якої до ввезення задекларовано наступний товар: 1.Меблі для сидіння з металевим каркасом оббиті: Крісло Кап CF (Sample-01) екошкіра чорна - 8 шт. Крісло Спрінг CF (XY-306) екошкіра чорна - 40 шт. Країна виробництва CN. 2. Меблі для сидіння, які обертаються, з регульованою висотою: Крісло Мердок (XY-6091В) сітка чорна - 80 шт. Крісло Мердок (XY-6091В) сітка сіра - 70 шт. Крісло Каміль хром (XY-7148) екошкіра чорна - 50 шт. Крісло Каміль хром (XY-7148) екошкіра коричнева - 20 шт. 3. Частини меблів для сидіння: Частини до крісел: сидіння - 30 шт. Частини до крісел: механізм - 85 шт. Країна виробництва CN.
На підтвердження обґрунтованості заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення, разом з кожною із зазначених декларацій позивачем надано митному органу документи, що перелічені у графі 44 кожної з ВМД і посвідчують підстави придбання товару, його кількісні та якісні характеристики, цінове та вартісне обґрунтування, а саме: пакувальні листи, рахунки-проформи, рахунки-фактури (інвойси), коносаменти, автотранспортні накладні, документи про походження товару, зовнішньоекономічні договори (контракти) купівлі-продажу товарів, висновки про вартісні характеристики товару, інші некласифіковані документи.
На етапі перевірки митної декларації відповідач повідомив позивача про виникнення необхідності надання додаткових документів з метою підтвердження митної вартості товару, оскільки Відповідачем було встановлено, що документи, які подані декларантом для підтвердження заявленої митної вартості товару, містять розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, та відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Для підтвердження заявленої митної вартості товару декларанту було запропоновано надати документи відповідно до статті 53 Кодексу, а саме: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаними з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються ні умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); виписку з бухгалтерської документації; ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення.
Також, позивачу повідомлено, що він відповідно до положень частини 6 статті 53 Кодексу за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документа для підтвердження заявленої ними митної вартості товару, зокрема, які підтверджують складові митної вартості.
Позивачем повідомлено відповідача письмово про те, що він не має можливості надати витребувані додаткові документи.
Перевіривши подані документи, відповідачем було встановлено наявність розбіжностей, а тому відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 52, п. 1 та 2 ч. 5 ст. 54, ч. 6 ст. 54, ч. 2 ст. 58 та ч. 10 ст. 58 МК України митним органом відмовлено у митному оформленні товару за заявленою декларантом митною вартістю та прийняті оскаржувані рішення про коригування митної вартості товарів з картками відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення.
Вказаними рішеннями до товарів застосовано другорядний метод визначення митної вартості - 2-ґ - резервний метод.
Обставини прийняття оскаржуваних рішень є однаковими, а саме:
1) не подано достовірних відомостей щодо включення до ціни товару на умовах поставки СРТ витрат, пов`язаних з транспортуванням, завантаженням та вивантаженням товарів до названого місця призначення. Не деталізовано чи включено у вартість товару витрати транспортування товарів у країні покупця до м.Київ;
2) надана декларантом комерційна пропозиція являє собою копію інвойсу, не містить інформації щодо пропозицій для продажу оцінюваних товарів незалежним покупцям, а отже не відображає дійсну вартість товару у розумінні положень статті VII Генеральної угоди з тарифів та торгівлі. Так, згідно норм зазначеної статті, під «дійсною вартістю» слід розуміти ціну, за яку, під час та в місці, визначеними законодавством імпортуючої країни, такий чи подібний товар продається або пропонується до продажу при звичайному ході торгівлі за умов повної конкуренції. Тобто, даний документ не підтверджує дійсність цін та достовірність митної вартості;
3) висновки Дніпропетровської ТПП прийнято до уваги митницею, але не може бути підставою для підтвердження митної вартості. В наведених експертом джерелах з мережі Інтернет, зазначена продукція без врахування технічних характеристик товару. Крім того, зазначена в окремих джерелах вартість продукції вища ніж вартість оцінюваного товару.
Не погодившись з даними рішеннями, позивач з їх оскарженням звернувся до суду.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Згідно з ч. 1 ст. 49 Митного кодексу України (далі - МК України), митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Відповідно до ч.1 ст.50 Митного кодексу України, відомості про митну вартість товарів використовуються для: 1) нарахування митних платежів; 2) застосування інших заходів державного регулювання зовнішньоекономічної діяльності України; 3) ведення митної статистики; 4) розрахунку податкового зобов`язання, визначеного за результатами документальної перевірки.
Згідно з ч.ч.1, 2 ст.51 Митного кодексу України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.52 Митного кодексу України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; 2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.
Згідно з ч.1 ст.53 Митного кодексу України Митний кодекс України у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.
Частина 2 ст.53 Митного кодексу України містить вичерпний перелік документів, які подаються декларантом для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення. До них відносяться: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
За правилами ч.3 ст.53 Митного кодексу України, у разі якщо зазначені документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Таким чином, право митного органу на витребування додаткових документів не є абсолютним, а виникає за наявності хоча б однієї з таких підстав: надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Така ж позиція знайшла своє відображення у Постанові Пленуму Вищого Адміністративного суду України від 13.03.2017 № 2 Про Довідку щодо узагальнення практики застосування адміністративними судами положень Митного кодексу України в редакції від 13 березня 2012 року.
З наведеним висновком кореспондуються положення п.2 ч.5 ст.54 Митного кодексу України, за змістом якої відповідач має право письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості лише у випадках, встановлених цим Кодексом.
Статтею 54 МК України передбачено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.
Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом.
Відповідно до ч.3 ст.54 МК України, за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.
Згідно з ч.6 ст.54 Митного кодексу України, митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.
Відповідно до ч.1 ст.55 Митного кодексу України, рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
Згідно з ч.1 ст.57 Митного кодексу України, визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.
Відповідно до ч.ч.2-8 ст.57 Митного кодексу України, основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу. Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності. У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу. При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу. Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи. У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.
Частиною 7 ст.54 МК України передбачено, що у разі якщо під час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.
Надаючи оцінку доводам відповідача, які стали підставою для прийняття рішень про коригування митної вартості товарів, суд вказує, що підставою для прийняття спірних рішень були, зокрема обставини не надання достовірних відомостей щодо включення до ціни товару на умовах поставки CPT витрат, пов`язаних із транспортуванням товару, завантаженням, розвантаженням товарів до місця призначення; не деталізовано чи включено у вартість товару витрати на транспортування товару у країні покупця до м. Києва згідно умов постановки, то суд зазначає наступне.
Судом встановлено, що у інвойсах сторони контракту зазначили умови поставки товару - CPT Київ.
Відповідно до умов Інкотермс 2010, умови поставки CPT означають, що продавець передає товар перевізнику або іншій особі, номінованому продавцем, в узгодженому місці і продавець зобов`язаний укласти договір перевезення і нести витрати з перевезення, необхідні для доставки товару в узгоджене місце. Таким чином, митна вартість товару вже включає у себе вартість транспортування товару. Крім того, позивач у декларації митної вартості не визначив окремо витрати на транспортування товару до місця доставки.
Суд зазначає, що поставки товару здійснювалися на підставі укладено зовнішньоекономічний Контракт №0302.20, укладеного між ТОВ "ТРАНСФОРМ ЕНЕРДЖИ" та іноземною компанією ZHEJIANG XINYA PUMP INDUSTRY CO, LTD, за яким сторони визначили, що вартість тари, маркування, упаковки, перевезення, переміщення (навантаження, вивантаження), страхування включені до ціни товару.
Відповідно до вимог МК України, до митної вартості товарів включаються витрати на транспортування товару лише у випадку, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару.
Відтак, доводи відповідача стосовно того, що товариством не подано достовірних відомостей щодо включення до ціни товару на умовах поставки СРТ витрат, пов`язаних з транспортуванням, завантаженням та вивантаженням товарів до названого місця призначення, не підтверджуються жодними належними та допустимими доказами в розумінні ст.ст.73- 77 КАС України.
Разом з тим, доводи відповідача стосовно того, що комерційна пропозиція являє собою копію інвойсу, не містить інформації щодо пропозиції для продажу оцінюваних товарів незалежним покупцям, а тому не відображає дійсну вартість товару, спростовується наступним.
Статтею 43 ГК України визначено свободу підприємницької діяльності, згідно якої підприємці мають право без обмежень самостійно здійснювати будь-яку підприємницьку діяльність, яку не заборонено законом.
Особливості здійснення окремих видів підприємництва встановлюються законодавчими актами.
Перелік видів господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню, а також перелік видів діяльності, підприємництво в яких забороняється, встановлюються виключно законом.
Здійснення підприємницької діяльності забороняється органам державної влади та органам місцевого самоврядування.
Підприємницька діяльність посадових і службових осіб органів державної влади та органів місцевого самоврядування обмежується законом у випадках, передбачених частиною другою статті 64 Конституції України.
На підставі викладеного вище, з огляду на засаду свободи підприємницької діяльності митним органам заборонено втручатися у підприємницьку діяльність декларантів шляхом відмови взяти до уваги інвойс з мотивів його недопустимості у зв`язку з наявністю чи відсутністю у ньому певних відомостей (реквізитів).
Крім того, суд зазначає, що процедурі відвантаження товару, передує процедура митного оформлення товару. Продавець не має права організовувати відвантаження товару без його митного оформлення.
У відповідності до пункту 13 висновків Довідки щодо узагальнення практики застосування адміністративними судами положень Митного кодексу України, в редакції від 13.03.2012 року, яка затверджена постановою Пленуму Вищого адміністративного суду України від 13.03.2017 року № 2, з огляду на засаду свободи підприємницької діяльності органам доходів і зборів заборонено втручатися у підприємницьку діяльність декларантів шляхом відмови взяти до уваги прайс-лист з мотивів його недопустимості у зв`язку з наявністю чи відсутністю у ньому певних відомостей (реквізитів).
Таким чином, вищевказані документи повністю підтверджують вартість товару, а вказані в них відомості узгоджуються між собою та дають змогу ідентифікувати товар, що перевозився та його вартість.
Щодо неможливості врахування висновків Дніпропетровської ТПП, суд зазначає наступне.
Згідно з частиною 1 статті 11 Закону України «Про торгово-промислові палати України» саме Торгово-Промислові Палати (далі по тексту (скорочено) - ТПП) мають право проводити на замовлення українських та іноземних осіб експертизу, контроль якості, кількості, комплектності товарів (у тому числі експортних та імпортних) і визначати їх вартість.
Відповідно до частини 2 статті 11 вказаного Закону методичні та експертні документи, видані Торгово-промисловою палатою в межах її повноважень, є обов`язковими для застосування на всій території України.
У зв`язку з викладеним, наявні висновки Дніпропетровської Торгово-промислової палати Україні є достовірними, беззаперечними та достатніми доказами того, що дійсна ринкова вартість отриманого товару може дорівнювати контрактній і вказана на умовах поставки, погоджених сторонами зовнішньоекономічного Контракту у відповідних інвойсах.
У зв`язку з наведеним суд вважає, що доводи, які зазначені відповідачем у рішенні про коригування митної вартості, не є підставою для коригування митної вартості товару, оскільки в документах відсутні розбіжності, або явні ознаки підробки. Відповідач не надав суду доказів того, що документи, які подані позивачем для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації. А надані позивачем до митного оформлення документи містять необхідні реквізити та відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, відомостей щодо ціни, що була сплачена за ці товари. Таким чином, суд прийшов до висновку, що у відповідача були в наявності документи, які давали можливість встановити дійсну митну вартість товару за ціною договору.
Суд звертає увагу, що факт неподання декларантом додаткових документів без належного обґрунтування відповідачем, що вони можуть усунути сумніви спірних відомостей, не можуть слугувати підставою для відмови в митному оформленні товару.
У постановах від 31.03.2015 року та 02.06.2015 року (справи №№ 21-127а15, 21-498а15 відповідно) Верховний Суд України висловлював позицію, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом. Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Разом з цим, витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені ст.53 Митного кодексу України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.
Згідно Постанови Пленуму Вищого Адміністративного суду України від 13.03.2017 № 2 Про Довідку щодо узагальнення практики застосування адміністративними судами положень Митного кодексу України в редакції від 13 березня 2012 року, у митних процедурах вимоги до доказів законом не врегульовано, тому до процедур митного контролю можуть бути за аналогією застосовані відповідні правила з адміністративного судочинства. Вимога належності доказів означає, що суб`єкт, який вирішує справу по суті, повинен брати до уваги лише ті докази, які стосуються предмета доказування. У процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару. У свою чергу умови плати безпосередньо ціни товару не стосуються. У зв`язку з цим відомості про умови оплати товару не повинні братися митним органом до уваги при контролі за митною вартістю, а відтак суперечності між цими відомостями не можуть бути підставою для твердження про наявність розбіжностей у даних про митну вартість товару (п.п.1.3 п.1). До того ж, декларант не зобов`язаний (звільнений від обов`язку) доводити правильність заявленої ним митної вартості: його твердження про розмір митної вартості вважається правомірним, поки протилежне не буде доведено (п.п.2.1 п.2).
Суд також звертає увагу, що приписами ч.6 ст.54 Митного кодексу України, встановлено правило, за яким митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю, виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів.
Відповідно до ч.3 ст.53 Митного кодексу України, у разі якщо документи, подані для підтвердження митної вартості товару, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: для підтвердження митної вартості товару.
На підставі аналізу наведених норм, суд робить висновок, що законом чітко встановлено умови, за наявності яких у відповідача виникає право на застосування таких повноважень, як витребування додаткових документів та відмова у митному оформленні за заявленою декларантом митною вартістю товарів.
Такою імперативною умовою є наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів.
На думку законодавця, сумніви є обґрунтованими, якщо документи: містять розбіжності; наявні ознаки підробки; не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Відтак, приписи вказаних статей зобов`язують відповідача зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.
Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, відповідач повинен вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.
Отже, під час розгляду справи відповідач не підтвердив належними та допустимими доказами, а також аргументованими доводами про наявність у поданих позивачем документах розбіжностей, ознак підробки або відсутності всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за ці товари.
Тобто, правильність визначення позивачем митної вартості товару за ціною договору, а також об`єктивна можливість застосування першого методу не були спростовані відповідачем.
Відповідно до ч.3 ст.318 Митного кодексу України, митний контроль передбачає виконання митними органами мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань митної справи.
Ця норма також відповідає стандартним правилам, встановленим пунктами 3.16 та 6.2 Загального додатку до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур, до якої Україна приєдналась згідно із Законом України від 15.02.2011 року № 3018-VI Про внесення змін до Закону України Про приєднання України до Протоколу про внесення змін до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур, якими запроваджено стандартні правила: на підтвердження декларації на товари митна служба вимагає тільки ті документи, які є необхідними для проведення контролю за даною операцією та забезпечення виконання усіх вимог щодо застосування митного законодавства; митний контроль обмежується мінімумом, необхідним для забезпечення дотримання митного законодавства.
Крім того, це узгоджується з проголошеними у ст.8 Митного кодексу України принципами здійснення державної митної справи на засадах законності та презумпції невинуватості, єдиного порядку переміщення товарів, транспортних засобів через митний кордон України, спрощення законної торгівлі, заохочення доброчесності та інших.
З урахуванням зазначеного, суд прийшов до висновку, що митний орган не навів доказів того, що документи подані декларантом є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, невідповідності обраного позивачем методу визначення митної вартості товарів. В поданих при митному оформленні товарів документах відсутні розбіжності, оскільки вони містять всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару та щодо ціни, що підлягала сплаті за цей товар.
За таких обставин, оскаржувані рішення, а також картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення Київської митниці Держмитслужби - є протиправними та підлягають скасуванню.
Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.
Частиною 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Відповідно до частини 5 статті 250 КАС України, датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 9,73-78, 90, 139, 241 - 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Позов задовольнити повністю.
Визнати протиправним та скасувати рішення Київської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості №UA100070/2020/000272/2 від 30.10.2020р.
Визнати протиправним та скасувати рішення Київської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості №UA100070/2020/000277/2 від 02.11.2020р.
Визнати протиправним та скасувати рішення Київської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості №UA100070/2020/000293/2 від 11.11.2020р.
Визнати протиправним та скасувати рішення Київської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості №UA100070/2020/000301/2 від 16.11.2020р.
Визнати протиправним та скасувати рішення Київської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості №UA100070/2020/000302/2 від 16.11.2020р.
Визнати протиправним та скасувати рішення Київської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості №UA100070/2020/000304/2 від 16.11.2020р.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Д.В. Сидоренко