Справа № 400/2926/20
Суддя: Птичкіна В.В.
Дата ухвалення: 2021-04-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 квітня 2021 р. № 400/2926/20
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі судді Птичкіної В.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження справу

за позовом:Головного управління ДПС у Миколаївській області, вул. Лягіна, 6, м. Миколаїв, 54001
до відповідача:ОСОБА_1 , АДРЕСА_1
про:стягнення податкового боргу у розмірі 31 233,68 грн,

ВСТАНОВИВ:

Головне управління ДПС у Миколаївській області (далі-позивач, ГУ ДПС у Миколаївській області) звернулося з позовом до ОСОБА_1 (далі - відповідач), в якому просить стягнути з відповідача на користь Державного бюджету податковий борг в сумі 31 233,68 грн.

Позов обґрунтовано тим, що відповідач має податковий борг, проте всупереч вимогам чинного законодавства він є не погашеним.

У відзиві на позовну заяву відповідач проти позовних вимог заперечує та просить відмовити в позові, посилаючись на пропуск позивачем строку давності у 1095 днів для стягнення податкового боргу та заявлення позивачем до стягнення більшої суми, ніж підтверджено доказами.

У відповіді на відзив позивач зазначає, що сума податкового боргу відповідача підтверджена наданими позивачем доказами.

Ухвалою від 19.04.2021 суд відмовив у задоволенні клопотань відповідача про зупинення провадження у справі.

На підставі частини дев`ятої статті 205 та статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглянув справу в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження.

Безпосередньо, повно, всебічно та об`єктивно дослідивши докази, що містяться у справі, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, суд установив такі обставини справи та відповідні їм правовідносини.

У розрахунку податкової заборгованості, зазначено, що відповідач має податковий борг перед бюджетом на загальну суму 31 233,68 грн.: з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізособами, які є власниками житлової нерухомості, у сумі 31 174,73 грн. та збору за спеціальне водокористування в сумі 58,95 грн.

Податковий борг з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізособами, які є власниками житлової нерухомості, на суму 31 174,73 грн. утворився у зв`язку з несплатою відповідачем податкового зобов`язання, що виникло на підставі податкових повідомлень - рішень від 29.06.2016 № 37301-14 у сумі 3 988,95 грн., від 27.04.2018 № 1-1411 на суму 10 480 грн., від 21.05.2019 № 0-3411 у сумі 12 192,83 грн.

Також податковим повідомленням-рішенням від 31.05.2017 № 272-13 позивач визначив позивачу податкове зобов`язання в сумі 4 512,95 грн.

Податковий борг із збору за спеціальне водокористування в сумі 58,95 грн. утворився у зв`язку з несплатою відповідачем податкового зобов`язання, що виникло на підставі податкових декларацій з рентної плати від 09.08.2017 на суму 40,32 грн., від 30.10.2017 на суму 26,21 грн., з урахуванням часткової оплати на суму 7,58 грн.

Відповідно до пункту 58.3 статті 58 Податкового кодексу України, податкове повідомлення-рішення надсилається (вручається) платнику податків у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, згідно з пунктами 42.2, 42.5 якої документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику). У разі якщо пошта не може вручити платнику податків документ у зв`язку з відсутністю за місцезнаходженням посадових осіб платника податків, їхньою відмовою прийняти документ, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, документ вважається врученим платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення.

Згідно з підпунктом 266.10.1 пункту 266.10 статті 266 Податкового кодексу України, податкове зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за звітний рік з податку сплачується фізичними особами протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення-рішення.

Податкове повідомлення - рішення від 29.06.2016 № 37301-14 вручене відповідачу 30.06.2016 (строк сплати - 30.08.2016).

Податкове повідомлення-рішення від 31.05.2017 № 272-13 на суму 4 512,95 грн. не направлялось відповідачу рекомендованим поштовим відправленням із повідомленням про вручення. У позовній заяві в редакції, поданій на виконання ухвали про залишення позовної заяви без руху, позивач зазначає про направлення відповідачу цього повідомлення-рішення звичайною поштовою кореспонденцією.

Податкові повідомлення-рішення від 27.04.2018 № 0-1411 на суму 10 480 грн. та від 21.05.2019 № 0-1411 на суму 12 192,83 грн. були надіслані відповідачу рекомендованими поштовими відправленнями із зворотними повідомленнями та вручені відповідачу 06.07.2018 та 01.07.2019 відповідно.

Відтак строк сплати податкового зобов`язання за податковим повідомленням - рішенням від 27.04.2018 № 0-1411 на суму 10 480 грн. - 04.09.2018, а за податковим повідомленням - рішенням від 21.05.2019 № 0-1411 на суму 12 192,83 грн. - 30.08.2019.

Відповідач оскаржував податкові повідомлення-рішення від 27.04.2018 № 0-1411 на суму 10 480 грн. та від 21.05.2019 № 0-1411 на суму 12 192,83 грн. у судовому порядку.

Ухвалою від 23.12.2020 у справі № 400/4937/20 Миколаївський окружний адміністративний суд повернув ОСОБА_1 його позовну заяву про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень від 27.04.2018 № 0-1411 та від 21.05.2019 № 0-1411.

Докази оскарження чи скасування решти податкових повідомлень - рішень у матеріалах справи відсутні.

На підставі зазначеного суд дійшов висновку про узгодженість податкових зобов`язань з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізособами, які є власниками житлової нерухомості, на суму 26 661,78 грн. (за податковими повідомленнями - рішеннями від 29.06.2016 № 37301-14 на суму 3 988,95 грн., 27.04.2018 № 1-1411 на суму 10 480 грн., від 21.05.2019 № 0-3411 на суму 12 192,83 грн.)

Зокрема, оскільки податкове повідомлення - рішення від 31.05.2017 № 272-13 на суму 4 512,95 грн. не направлялось відповідачу рекомендованим поштовим відправленням із повідомленням про вручення, зобов`язання на суму 4 512,95 грн. є неузгодженим.

Пункт 54.1 статті 54 Податкового кодексу України передбачає, що крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.

Відповідно до пункту 257.3 статті 257 Податкового кодексу України, платник рентної плати до закінчення визначеного розділом II цього Кодексу граничного строку подання податкових декларацій за податковий (звітний) період, визначений цією статтею, подає до відповідного контролюючого органу за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, податкову декларацію.

За правилами підпункту 49.18.2 пункту 49.18 статті 49 Податкового кодексу України, податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює: календарному кварталу або календарному півріччю (у тому числі в разі сплати квартальних або піврічних авансових внесків) - протягом 40 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) кварталу (півріччя).

Згідно з пунктом 257.5 статті 257 Податкового кодексу України, сума податкових зобов`язань з рентної плати, визначена у податковій декларації за податковий (звітний) період, сплачується платником до бюджету протягом 10 календарних днів після закінчення граничного строку подання такої податкової декларації.

Відтак строк сплати податкового зобов`язання відповідно до декларації позивача за 2 квартал 2017 року в сумі 40,32 грн. - 19.08.2017, а за 3 квартал в сумі 26,21 грн. - 19.11.2017.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про узгодженість податкового зобов`язання із збору за спеціальне водокористування в сумі 58,95 грн. (40,32 + 26,21 - 7,58 58,95).

Отже, податкове зобов`язання в сумі 26 720,73 грн. (58,95 + 26 661,78 = 26 720,73) є узгодженим та набуло статусу податкового боргу.

Позивач вживав заходів, передбачених пунктом 59.1 статті 59 Податкового кодексу України, з метою погашення податкового боргу, а саме: відповідачу було надіслано податкову вимогу форми «Ф» від 25.03.2020 № 4-53 рекомендованим поштовим відправленням із повідомленням про вручення, яке було вручене відповідачу.

Вирішуючи спір між сторонами, суд виходить з такого.

Згідно пунктом 15.1 статті 15 Податкового кодексу України, платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об`єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об`єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов`язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.

Підпункт 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України передбачає, що платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Відповідно до підпункту 14.1.39 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, грошове зобов`язання платника податків - грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або інше зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності та пеня.

Згідно з пунктом 36.1 статті 36 Податкового кодексу України, податковим обов`язком визнається обов`язок платника податків обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.

Пункт 36.5 статті 36 Податкового кодексу України встановлює, що відповідальність за невиконання або неналежне виконання податкового обов`язку несе платник податків, крім випадків, визначених цим Кодексом або законами з питань митної справи.

Згідно з пунктом 38.1 статті 38 Податкового кодексу України, виконанням податкового обов'язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов'язань у встановлений податковим законодавством строк.

Станом на день розгляду справи податковий борг у сумі 26 720,73 грн. залишається непогашеним.

Відповідно до пункту 59.1 статті 59 Податкового кодексу України, у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Згідно з пунктом 59.5 статті 59 Податкового кодексу України, у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення. У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Згідно з пунктом 87.11 статті 87 Податкового кодексу України, орган стягнення звертається до суду з позовом про стягнення суми податкового боргу платника податку - фізичної особи. Стягнення податкового боргу за рішенням суду здійснюється державною виконавчою службою відповідно до закону про виконавче провадження.

Одночасно суд узяв до уваги, що пунктом 102.1 статті 102 Податкового кодексу України визначено строк давності - 1095 календарних днів, а пунктом 102.4 цієї статті передбачено, що у разі якщо грошове зобов`язання нараховане контролюючим органом до закінчення строку давності, визначеного у пункті 102.1 цієї статті, податковий борг, що виник у зв`язку з відмовою у самостійному погашенні такого грошового зобов`язання, може бути стягнутий протягом наступних 1095 календарних днів з дня виникнення податкового боргу.

У разі спливу 1095-денного строку з дня виникнення податкового боргу, такий борг визнається безнадійним та підлягає списанню, у тому числі пеня та штрафні санкції, а відтак з того часу в податкового органу відсутнє право вживати будь-які заходи щодо стягнення такої суми боргу.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 06.02.2018 у справі № 807/2097/16.

Відповідно до частини п`ятої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Суд погоджується з аргументом відповідача про те, що позивач звернувся до адміністративного суду за стягненням сум боргу за податковим повідомленням-рішенням від 29.06.2016 № 37301-14 поза межами строку давності (1 095 днів), оскільки відповідне повідомлення-рішення було вручене відповідачу 30.06.2016, строк сплати зобов`язання - 30.08.2016, а до адміністративного суду позивач звернувся 21.07.2020.

На підставі вищезазначеного суд дійшов висновку, що позовні вимоги ГУ ДПС у Миколаївській області про стягнення податкового боргу належить задовольнити частково, а саме: в сумі 22 731,78 грн. (10 480 + 12 192,83 +58,95 = 22 731,78).

Оскільки спір вирішено на користь позивача як суб'єкта владних повноважень, а також за відсутністю витрат позивача, пов'язаних із залученням свідків та проведенням експертиз, судові витрати (судовий збір), згідно з частиною другою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, не підлягають до стягнення з відповідача.

Керуючись статтями 2, 19, 139, 241 - 246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов Головного управління ДПС у Миколаївській області (вул. Лягіна, 6, м. Миколаїв, 54001, ідентифікаційний код за ) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ) задовольнити частково.

2. Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ) на користь Державного бюджету України податковий борг у сумі 22 731,78 грн. (двадцять дві тисячі сімсот тридцять одна гривня 78 копійок).

3. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або справу було розглянуто в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається учасниками справи відповідно до статті 297 Кодексу адміністративного судочинства України, з урахуванням пункту 15.5 Розділу VII Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.В. Птичкіна