Справа № 414/702/21
Суддя: Тесленко І. О.
Дата ухвалення: 2021-04-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Кремінна

14 квітня 2021 року Справа № 414/702/21

Провадження № 2-а/414/16/2021

Кремінський районний суд Луганської області у складі:

головуючої судді Тесленко І.О.,

за участі секретаря судового засідання Горбаньової Ю.М.,

представника позивача Якимовича О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кремінна в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 (місце реєстрації АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ), в інтересах якого діє представник - адвокат Якимович Олександр Вікторович до Управління патрульної поліції Луганської області в особі заступника командира взводу старшого лейтенанта поліції 2 батальйону 2 роти Гречишкіна Максима Віталійовича (місцезнаходження: 93100, Луганська область, м. Лисичанськ, вул. Штейгерська, 8), Департаменту патрульної поліції (, місцезнаходження: 03048, м. Київ, вул. Федора Ернста, 3) про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення Правил дорожнього руху України, закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення,

встановив:

позивач звернувся до Кремінського районного суду Луганської області з адміністративним позовом до відповідача про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення Правил дорожнього руху України, закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення. Позовні вимоги мотивував тим, що постановою заступника командира взводу старшого лейтенанта поліції 2 батальйону 2 роти УПП в Луганській області Гречишкіна Максима Віталійовича від 01.04.2021 року ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за керування транспортним засобом без умівкненого ближнього світла фар та без денних ходових вогнів, передбачених конструкцією ТЗ, чим порушив п. 9.8. ПДР України та його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП. З зазначеним порушенням позивач був не згоден, оскільки за дане порушення передбачена відповідальність за ст. 125 КУпАП у виді попередження, проте поліцейський не прийняв його зауваження та запропонував йому сплатити штраф у добровільному порядку. Також позивач зазначив, що доказів правопорушення йому надано не було. З огляду на зазначені обставини та порушення поліцейським процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення просить постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, Серії ДП18 №523082 від 01 квітня 2021 року, винесену заступником командира взводу старшим лейтенантом поліції 2 батальйону 2 роти УПП в Луганській області Гречишкіним Максимом Віталійовичем від 01.04.2021 року стосовно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 122 КУпАП скасувати, витрати у справі у сумі 454,00 грн. покласти на відповідача.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, заяв та клопотань не подавав.

Представник відповідача адвокат Якимович О.В. в судовому засіданні позов підтримав у повному обсязі, просив його задовольнити з огляду на зазначені у позові обставини, додав, що докази на підтвердження провини відповідачем не надані.

Відповідачем Управлінням патрульної поліції в Луганській області Департаменту патрульної поліції надано відзив на позовну заяву, згідно якого відповідач проти позову заперечує з огляду на те, що позивачем було порушено вимоги п. 9.8 Правил Дорожнього руху України, а саме користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку. Попереджувальними сигналами згідно п. 9.1 г є увімкнення ближнього світла фар у світлу пору доби, а тому позивач на його думку порушив вимоги ст. 122 КУпАП. Позивачу на місці зупинки були роз`яснені його права. Зазначена подія була зафіксована за допомогою нагрудної камери, про що міститься інформація у постанові ДП18 №523082 від 01.04.2021 року. Позивачу не було відмовлено у праві на користування правовою допомогою, він сам відмовся від послуг адвоката.

Ухвалою судді Кремінського районного суду Луганської області від 05 квітня 2021 року було прийнято позовну заяву до розгляду та призначено справу до судового розгляду. Додатково було витребувано в Управління патрульної поліції Луганської області матеріали, які стали підставою для винесення постанови про накладення адміністративного стягнення та такі були надані суду відповідачем.

Суд, заслухавши вступне слово представника позивача, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку.

Між сторонами виник публічно-правовий спір з приводу оскарження вищезазначеної постанови про накладення адміністративного стягнення. Оскільки, спір між сторонами має ознаки публічного, то вирішення такого спору проводиться за правилами Кодексу адміністративного судочинства України.

Як вбачається з постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДП18 №523082 від 01.04.2021 року, ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ 21063, номерний знак НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_2 , на автошляху Р-66 145 кілометр без увімкнення ближнього світла фар та без денних ходових вогнів, передбачених конструкцією ТЗ, чим порушив п. 9.8. ПДР України. До постанови додано відео з нагрудної камери. Водія притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП (а.с. 9).

З проглянутих відеозаписів, що були надані поліцейськими на виконання ухвали суду вбачається, що рухається автомобіль марки ВАЗ світлого кольору з номерним знаком НОМЕР_2 . Зазначений автомобіль був зупинений працівником поліції. На першому відео, яке знімалося з боку від руху автомобіля чітко не вбачається, чи увімкнено ближнє світло фар автомобілю, в подальшому на відео, де автомобіль стоїть, чітко видно світло фар. На зазначених відео ОСОБА_1 провину не визнавав, щодо скористання правничою допомогою однозначної відповіді працівникам поліції не надавав (а.с. 27).

З огляду на зазначене, явних фактів, щоб свідчили про порушення поліцейським процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення, зокрема в частині незабезпечення права на захист, судом встановлено не було.

Згідно п. 9.1 «г» Правил дорожнього руху попереджувальними сигналами є зокрема увімкнення ближнього світла фар у світлу пору доби.

Відповідно до п. 9.8 Правил дорожнього руху України з 1 жовтня по 1 травня на всіх механічних транспортних засобах поза населеними пунктами повинні бути ввімкнені денні ходові вогні, а в разі їх відсутності в конструкції транспортного засобу ближнє світло фар.

Водночас суд зазначає, що порядок та підстави притягнення до адміністративної відповідальності регулюється нормами Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У відповідності до вимог ст. 252 КУпАП орган (посадова особа), що розглядає справу про адміністративне правопорушення оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Так, згідно вимог ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 77 зазначеного Кодексу кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Таким чином, з цієї правової норми вбачається, що законодавцем встановлено презумпцію вини суб`єкта владних повноважень, рішення, дії чи бездіяльність якого оскаржується - повідомлені позивачем обставини справи про рішення, дії чи бездіяльність відповідача - суб`єкта владних повноважень відповідають дійсності, доки відповідач не спростує їх.

Згідно ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Отже, саме відповідач зобов`язаний довести правомірність накладення ним адміністративного стягнення, зокрема, шляхом доведення належними та допустимими доказами факту порушення позивачем вимог п. 9.8 Правил дорожнього руху України, про що відповідачем зазначено в оскаржуваній постанові.

Крім цього, суд також зазначає, що згідно із ч. 2 ст. 122 КУпАП порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Таким чином, диспозиція наведеної правової норми передбачає притягнення до відповідальності водіїв транспортних засобів за порушення ними, зокрема, правил користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку.

Відповідно до п. 9.8 розділу 9 «Попереджувальні сигнали» Правил дорожнього руху України під час руху механічних транспортних засобів у світлу пору доби з метою позначення транспортного засобу, що рухається, з 1 жовтня по 1 травня на всіх механічних транспортних засобах поза населеними пунктами повинні бути ввімкнені денні ходові вогні, а в разі їх відсутності в конструкції транспортного засобу ближнє світло фар. При цьому, відповідно до п. 1.10 Правил дорожнього руху України, денні ходові вогні - зовнішні світлові прилади білого кольору, передбачені конструкцією транспортного засобу, установлені спереду транспортного засобу і призначені для покращення видимості транспортного засобу під час його руху у світлий час доби.

Таким чином, системний аналіз вказаних правових норм, на переконання суду, дає підстави для висновку, що вимога п. 9.8 Правил дорожнього руху України про ввімкнення у період з 1 жовтня по 1 травня на всіх механічних засобах під час руху поза населеними пунктами ходових вогнів або ближнього світла фар стосується вимог Правил дорожнього руху України щодо попереджувальних сигналів.

Разом із тим, диспозиція ч. 2 ст. 122 КУпАП передбачає відповідальність за порушення правил користування попереджувальними сигналами саме при початку руху чи зміні його напрямку.

Суд приходить до висновку про те, що правопорушення, зафіксоване поліцейським в оскаржуваній постанові, а саме рух поза межами населеного пункту із вимкненим ближнім світлом фар, не може бути кваліфіковане за ч. 2 ст. 122 КУпАП, оскільки, не є порушенням правил користування зовнішніми світловими приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Як вбачається з п. 11 ст. 23 Закону України "Про Національну поліцію" від 02.07.2015 №580-VIII, поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Згідно з п. п. 1-2 розділу ІІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1395 від 07.11.2015 року, справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення. Постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені зокрема частинами першою, другою, третьою і п`ятою статті 122 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Пунктами 9-10 розділу ІІІ зазначеної інструкції встановлено, що розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення (якщо складення протоколу передбачається КУпАП), заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання. Під час розгляду справи потерпілого може бути опитано як свідка. Поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно до ст. 268 КУпАП, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Як вбачається зі ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановленому законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі додержання законності.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України "Про Національну поліцію" від 2 липня 2015 року №580-VIII, поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Отже, згідно Конституції України та Закону України "Про Національну поліцію" від 2 липня 2015 року №580-VIII, поліцейський, під час виконання своїх службових обов`язків, зобов`язаний діяти виключно на підставі у порядку у межах повноважень та у спосіб визначений Конституцією України, Законами України, зокрема КУпАП, іншими нормативно-правовими актами, що регламентують діяльність поліції.

У справі Барбера, Мессеге і Жабардо проти Іспанії Європейський суд з прав людини в своєму рішенні від 6 грудня 1988 року зазначив, що докази, покладені в основу висновку суду про винність обвинуваченого, мають відповідати як вимогам достатності, так і переконливості. Обов`язок дотримання принципу презумпції невинуватості відноситься не тільки до судових органів, але й до інших державних установ, таких як поліція (Рішення ЄСПЛ у справі «Дактарас проти Литви» від 24.11.2000 року).

Також Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема, по справах «Кобець проти України» від 14.02.2008 р., «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001 р., «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002 р. неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

З врахуванням вищенаведеного, суд дійшов висновку, що у діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення за ч. 2 ст. 122 КУпАП, оскільки при кваліфікації правопорушення уповноваженим працівником поліції допущено помилку. Зазначені дії не можуть бути кваліфіковані за зазначеною статтею, оскільки вимоги про увімкнення ближнього світла фар поза межами населеного пункту не відносяться до п. 9.8 Правил дорожнього руху України як таке, що повинен виконати водії з користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку.

Отже, підсумовуючи викладене, суд вважає за необхідне позов задовольнити та постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ДП18 №523082 від 01.04.2021 року, за ч. 2 ст. 122 КУпАП скасувати, а провадження у справі закрити.

Частиною 1 ст. 139 КАС України передбачено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. З огляду на зазначене суд вважає за необхідне стягнути з відповідача Департаменту патрульної поліції за рахунок бюджетних асигнувань на користь позивача ОСОБА_1 документально понесені судові витрати у виді судового збору у сумі 454,00 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 2, 4, 7, 139, 227, 244, 246, 247, 248, 250, 251, 286, 293 КАС України, суд

вирішив:

адміністративний позов ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник - адвокат Якимович Олександр Вікторович до Управління патрульної поліції Луганської області в особі заступника командира взводу старшого лейтенанта поліції 2 батальйону 2 роти Гречишкіна Максима Віталійовича, Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення Правил дорожнього руху України, закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення задовольнити частково.

В частині вимог до Департаменту патрульної поліції - постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, Серії ДП18 №523082 від 01 квітня 2021 року, винесену заступником командира взводу старшим лейтенантом поліції 2 батальйону 2 роти УПП в Луганській області Гречишкіним Максимом Віталійовичем стосовно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 122 КУпАП скасувати, а провадження у справі закрити.

В іншій частині позовних вимог відмовити за необґрунтованості.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Департаменту патрульної поліції (, місцезнаходження: 03048, м. Київ, вул. Федора Ернста, 3) на користь ОСОБА_1 (місце реєстрації АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір у сумі 454 (чотириста п?ятдесят чотири) грн. 00 коп.

Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги до Першого апеляційного адміністративного суду через Кремінський районний суд Луганської області протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення виготовлено 16 квітня 2021 року

Суддя І.О. Тесленко