Справа № 127/7518/21
Суддя: Гриневич В. С.
Дата ухвалення: 2021-04-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Cправа № 127/7518/21
Провадження № 2-а/127/74/21
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

15 квітня 2021 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

в складі головуючого судді Гриневича В.С.,

секретар судового засідання: Щербатюк І.Б.

за участю

позивача: ОСОБА_1

представника відповідачів: Ковальчука Д.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження адміністративну справу №127/7518/21 за позовом ОСОБА_1 до Інспектора Управління патрульної поліції у Вінницькій області лейтенанта поліції Войцещука Олександра Анатолійовича, до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаним адміністративним позовом. Позовні вимоги мотивовані тим, що 19.03.2021 відповідачем відносно нього було винесено постанову серії ЕАН №3941278 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 121 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в сумі 510 грн. 00 коп. Зі змісту постанови вбачається, що позивач 19.03.2021 о 16 год. 59 хв. в м. Вінниця по вул. Батозька, 1, керуючи автомобілем марки «Ford Fiesta» номерний знак НОМЕР_1 , обладнаним засобами пасивної безпеки та був не пристебнутий ременем безпеки, чим порушив п. 2.3.в ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 121 КУпАП.

Вищевказану постанову позивач вважає ухваленою з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому незаконною та необґрунтованою, оскільки відомості зазначені в ній не відповідають дійсним обставинам справи, а дії інспектора патрульної поліції при винесенні постанови були незаконними та такими, що грубо порушили права позивача.

В позовній заяві ОСОБА_1 зазначив, що підставою для накладення на нього адміністративного стягнення слугував факт керування ним транспортним засобом без пристебнутого ременя безпеки, що, як зазначив відповідач, підтверджується відеозаписами на відеореєстраторі ТЗ відповідача та бодікамері Інспектора під час складання постанови, що за словами останнього є цілком достатніми та належними доказами для притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Проте, відеозапис на бодікамері Інспектора не є належним доказом керування позивачем ТЗ без пристебнутого ременя безпеки, так як на момент відеофіксації він не керував ТЗ, оскільки здійснив зупинку автомобіля на вимогу поліції. Разом з тим, п. 2.3 ПДР не містить заборони особі знаходитись у припаркованому ТЗ без пристебнутого ременя безпеки.

Таким чином, оскільки Інспектором не зафіксовано позивача з не пристебнутим ременем під час руху транспортного засобу, позивач вважає, що винесена ним постанова не ґрунтується на достатніх та належних доказах в розумінні статті 251 КУпАП.

На підставі вищевикладеного позивач не погоджується із зазначеним рішенням інспектора, вважає себе невинним, постанову Інспектора Управління патрульної поліції у Вінницькій області лейтенанта поліції Войцещука Олександра Анатолійовича про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії ЕАН №3941278 від 19.03.2021 необгрунтованою та такою, що підлягає скасуванню в зв`язку з неповними з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків інспектора фактичним обставинам справи, а тому просив позовні вимоги задовольнити та скасувати постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 121 КУпАП.

Ухвалою суду від 26.03.2021 відкрито провадження у адміністративній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Інспектора Управління патрульної поліції у Вінницькій області лейтенанта поліції Войцещука Олександра Анатолійовича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення та запропоновано відповідачу протягом 3 (трьох) днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі надати суду відзив на позовну заяву і всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду).

Ухвалою суду від 12.04.2021 було задоволено клопотання позивача та до участі у справі в якості співвідповідача було залучено Департамент патрульної поліції Національної поліції України.

На виконання вимог ухвали суду про відкриття провадження у справі, представником відповідачів було надіслано суду відзив. Зі змісту даного відзиву вбачається, що, на думку представника відповідачів, вимоги позивача є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню. Так, під час патрулювання 19.03.2021 о 16 год. 59 хв. в м. Вінниця по вул. Батозька, 1 інспектором роти № 3 БУПП у Вінницькій області ДПП лейтенантом поліції Войцещуком О. А. було зупинено автомобіль Ford Fiesta д.н.з. НОМЕР_1 , водій якого ОСОБА_1 керував транспортним засобом обладнаним засобами пасивної безпеки та був не пристебнутий ременем безпеки, чим порушив п. 2.3 в) ПДР України.

Встановивши всі обставини правопорушення, керуючись ст. ст. 33, 248 КУпАП поліцейським було прийнято рішення притягнути водія до адміністративної відповідальності та в подальшому винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху серії ЕАН №3941278 за ч. 5 ст. 121 КУпАП.

Представник відповідача зазначив, що інспектор як посадова особа, що наділена дискреційними повноваженнями, оцінюючи за своїм внутрішнім переконанням докази порушення позивачем ПДР, маючи відповідні повноваження зробив висновок про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності. Таким чином, відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією, КУпАП та іншими нормативно-правовими актами. З огляду на вказане представник відповідача просив відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 у повному обсязі.

В судовому засіданні ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав у повному обсязі, з підстав викладених у позовній заяві, та просив їх задовольнити.

Представник відповідачів Ковальчук Д.О. в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні позову в повному обсязі, посилаючись на правомірність дій поліцейських при винесені оскаржуваної постанови.

Заслухавши пояснення позивача, представника відповідачів, дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з`ясувавши всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову, з огляду на таке.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 19.03.2021 інспектором роти № 3 БУПП у Вінницькій області ДПП лейтенантом поліції Войцещуком О.А. винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, серії ЕАН № 3941278, якою визнано винним ОСОБА_1 в тому, що він 19.03.2021 о 16 год. 49 хв. в м. Вінниця по вул. Батозька, 1, керуючи автомобілем марки «Ford Fiesta» номерний знак НОМЕР_1 керував транспортним засобом обладнаним засобами пасивної безпеки та був не пристебнутим ременем безпеки, чим порушив п. 2.3 в) ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 121 КУпАП.

Вказаною постановою на ОСОБА_1 накладено стягнення у виді штрафу в сумі 510 гривень.

Відповідно до статті 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

Частиною другою та четвертою статті 258 КУпАП визначено, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі. Відповідно до ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту (в тому числі ст. ст. 122, 126 КУпАП). У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу. Частиною 5 статті 258 КУпАП не передбачені винятки щодо необхідності складання протоколу за правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху у разі заперечення особи щодо порушення.

Аналогічне положення міститься і в підпунктах 1, 2 розділу ІІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі.

Отже, у разі скоєння правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху постанова у справі про адміністративне правопорушення виноситься відразу на місці вчинення правопорушення, що і було вчинено Інспектором УПП у Вінницькій області лейтенантом поліції Войцещуком Олександром Анатолійовичем.

Згідно з частиною п`ятою статті 121 КУпАП порушення правил користування ременями безпеки або мотошоломами, тягне за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що позивач керуючи транспортним засобом обладнаним засобами пасивної безпеки та був не пристебнутим ременем безпеки, чим порушив п. 2.3 в) ПДР України.

Згідно з пунктом 2.3 в) ПДР України - Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: на автомобілях, обладнаних засобами пасивної безпеки (підголовники, ремені безпеки), користуватися ними і не перевозити пасажирів, не пристебнутих ременями безпеки. Дозволяється не пристібатися в населених пунктах водіям і пасажирам з інвалідністю, фізіологічні особливості яких унеможливлюють користування ременями безпеки, водіям і пасажирам оперативних та спеціальних транспортних засобів.

Однак, в позовній заяві та у судовому засіданні позивач зазначив, що 19.03.2021 він рухався автомобілем в м. Вінниця по вул. Батозька, 1 де був зупинений на вимогу інспектора Управління патрульної поліції у Вінницькій області лейтенантом поліції Войцещука О.А., який підійшовши до нього пояснив, що він рухався транспортним засобом з не пристебнутим ременем безпеки. На його пояснення, про те, що він відстебнув ремінь безпеки після зупинки транспортного засобу відповідач не реагував та на його прохання надати йому для ознайомлення відеозапис на відео реєстраторі транспортного засобу йому було відмовлено без зазначення причини такої відмови. Не зважаючи, що склад адміністративного правопорушення відсутній, інспектором Войцещуком О.А. все ж було винесено постанову серії ЕАН №3941278, у відповідності до якої, позивач, нібито, керував транспортним засобом та був не пристебнутий ременем безпеки. Відповідачем не проводилась фіксація факту керування позивачем транспортним засобом з не пристебнутим ременем безпеки, тому він не мав правових підстав для винесення вищевказаної постанови.

Дана обставина не була спростована відповідачем.

Приймаючи рішення про накладення адміністративного стягнення за вчинення ОСОБА_1 правопорушення, відповідач, як посадова особа УПП у Вінницькій області, вважав доведеними обставини вчинення даного правопорушення, однак доказів на підтвердження викладеного у постанові до справи не долучив та не надав суду.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 КУпАП (ч. 2 ст. 251 КУпАП).

Статтею 72 КАС України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин. Докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом. Суд не може витребовувати докази у позивача в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, окрім доказів на підтвердження обставин, за яких, на думку позивача, відбулося порушення його прав, свобод чи інтересів. Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

За правилами статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Посилання на жоден із доказів, які передбачені статтею 251 КУпАП, у винесеній постанові відсутні.

Візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку.

Судом було оглянуто наданий відповідачем відеозапис з нагрудної камери відеоспостереження працівника поліції. В даному записі зафіксовані обставини, складення постанови від 19.03.2021. Однак, з даного відеозапису не вбачається фіксування самого правопорушення начебто вчиненого водієм ОСОБА_1 . На відеозаписі зафіксовано автомобіль, який розташований на узбіччі дороги, до даного автомобіля підходить працівник поліції та пояснює водію, що рухаючись позаду його автомобіля ним було помічено, що водій рухається у автомобілі з не пристебнутим ременем безпеки. На що водій пояснює, що після зупинки, на вимогу працівників поліції, він відстебнув ремінь безпеки з метою дістати документи. На запитання водія яким чином працівники поліції встановили, що він рухався із не пристебнутим ременем безпеки, інспектор пояснив, що рухаючись позаду автомобіля вони помітили, що водій рухається автомобілем із не пристебнутим ременем безпеки.

Відтак відсутні підстави стверджувати, що позивач керував транспортним засобом Ford Fiesta» номерний знак НОМЕР_1 та був не пристебнутий ременем безпеки, в тому числі з огляду на те, що на відеофіксації відсутнє фіксування позивача під час руху автомобілем з не пристебнутий ременем безпеки.

Наданий до матеріалів справи диск з відеозаписом зафіксованого правопорушення не містить доказів вчинення позивачем правопорушення. Крім того, відеозапис, який фіксує водія з не пристебнутим ременем безпеки під час того, як автомобіль зупинений не є доказом того, що водій був не пристебнутий під час руху.

Оскільки відповідачем не надано жодного доказу на підтвердження того, що водій ОСОБА_1 допустив вказане правопорушення, а тому притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення ч. 5 ст. 121 КУпАП не може бути здійснено, на підставі неналежних доказів його вини.

Отже, єдиним доказом вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, є сама оскаржувана постанова у справі про адміністративне правопорушення. Однак, зазначена постанова є предметом спору між сторонами та не може розглядатися, як доказ, за відсутності інших доказів на підтвердження обставин вказаних в оскаржуваній постанові.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на суд покладається обов`язок здійснювати неупереджений розгляд та ухвалювати обґрунтовані рішення.

Відповідно до цієї ж статті Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на суд покладається обов`язок сприяти максимальному забезпеченню процесуальних прав учасників судового провадження.

Згідно частини першої статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що відповідачем не доведено правомірність свого рішення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню, а постанова скасуванню.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Поряд з цим, положеннями частини третьої статті 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

З огляду на вищевикладене суд вважає за необхідне скасувати постанову серії ЕАН №3941278 від 19 березня 2021 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 510 гривень за порушення ч. 5 ст. 121 КУпАП, винесену інспектором Управління патрульної поліції у Вінницькій області Департаменту патрульної поліції лейтенантом поліції Войцещуком Олександром Анатолійовичем та закрити справу про адміністративне правопорушення.

Згідно з частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином на користь позивача необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції Національної поліції України витрати пов`язані зі сплатою судового збору в сумі 454,00 грн.

Керуючись ст.ст. 7, 122, 247, 293 КУпАП, ст.ст. 72, 77, 118-119, 122, 139, 243-244, 246, 262, 286 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Постанову серії ЕАН №3941278 від 19 березня 2021 року, винесену інспектором Управління патрульної поліції у Вінницькій області Департаменту патрульної поліції лейтенантом поліції Войцещуком Олександром Анатолійовичем, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення передбаченого ч. 5 ст. 122 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510,00 грн. скасувати та закрити провадження в справі про адміністративне правопорушення.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції Національної поліції України на користь ОСОБА_1 судові витрати пов`язані зі сплатою судового збору в сумі 454,00 грн. (чотириста п`ятдесят чотири грн.).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Сьомого апеляційного адміністративного суду. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до пункту 4 частини п`ятої статті 246 КАС України:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Інспектор Управління патрульної поліції у Вінницькій області Департаменту патрульної поліції лейтенант поліції Войцещук Олександр Анатолійович, місце роботи: 21010, м. Вінниця, вул. Ботанічна, 23.

Відповідач: Департамент патрульної поліції Національної поліції України, адреса: 03048, м. Київ, вул. Федора Ернста, 3.

Суддя: