Справа № 120/1804/21-а
Суддя: Богоніс Михайло Богданович
Дата ухвалення: 2021-04-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

19 квітня 2021 р. Справа № 120/1804/21-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі судді Богоноса М.Б., розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Управління поліції охорони у Вінницькій області до Замостянського відділу Державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрально - Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) про визнання протиправною та скасування постанови

УСТАНОВИВ

04.03.2020 у Вінницький окружний адміністративний суд надійшов адміністративний позов Управління поліції охорони у Вінницькій області (далі - позивач) до Замостянського відділу Державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрально - Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) (далі - відповідач).

У позовній заяві позивач просить визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Замостянського відділу Державної виконавчої служби у м. Вінниці Центрально - Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Волковинської Я.П. від 26.02.2021 про стягнення виконавчого збору у розмірі 24000,00 грн. у виконавчому провадженні № 64655489.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що на підставі виконавчого листа № 120/3443/20 від 22.01.2021 відповідачем 03.02.2021 було відкрито виконавче провадження № 64349565 про зобов`язання Управління поліції охорони у Вінницькій області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 ненараховану та невиплачену одноразову грошову допомогу при звільненні зі служби у розмірі 9189,90 грн.

26.02.2021 відповідачем прийнято постанову про закінчення виконавчого провадження з виконання виконавчого листа № 120/3443/20 від 22.01.2021 на підставі заяви ОСОБА_1 про повернення виконавчого листа без виконання.

Разом із цим, 26.02.2021 відповідачем прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження № 64655489 з метою виконання постанови про стягнення з Управління поліції охорони у Вінницькій області виконавчого збору в розмірі 24000,00 грн.

Позивач, з посиланням на Закон України "Про виконавче провадження" та практику Верховного Суду із застосування норм цього закону, вважає постанову про стягнення з Управління поліції охорони у Вінницькій області виконавчого збору в розмірі 24000,00 грн протиправною і такою що підлягає скасуванню. Позов мотивовано такими аргументами:

- виконавчий лист 120/3443/20 від 22.01.2021 повернуто стягувачу без виконання, а тому відсутні підстави для визначення суми виконавчого збору;

- державним виконавцем не вчинено жодних виконавчих дій з метою виконання виконавчого листа № 120/3443/20 від 22.01.2021, що виключає підстави для нарахування виконавчого збору.

Тому з метою захисту своїх прав та інтересів позивач звернувся до суду із позовом.

Одночасно із позовною заявою позивачем подано клопотання про забезпечення позову.

Ухвалою від 09.03.2021 клопотання Управління поліції охорони у Вінницькій області про забезпечення адміністративного позову у справі № 120/1804/21-а задоволено частково.

Ухвалою від 09.03.2021 позовну заяву Управління поліції охорони у Вінницькій області залишено без руху із встановленням позивачу строку для усунення вказаних в цій ухвалі недоліків позовної заяви в спосіб:

- надання до суду належним чином засвідченої копії оскаржуваної постанови про стягнення виконавчого збору у розмірі 24000,00 грн. або клопотання про її витребування (у разі відсутності постанови у позивача та неможливості отримання самостійно);

- уточнення реквізитів (дати прийняття) оскаржуваної постанови про стягнення виконавчого збору;

- надання інформації про дату отримання копії оскаржуваної постанови про стягнення виконавчого збору в сумі 24000,00 грн., а у випадку якщо позов пред`явлено до суду із пропуском встановленого строку, клопотання про його поновлення.

23.03.2021 на виконання ухвали від 09.03.2021 позивачем подано заяву про усунення недоліків позовної заяви, а саме викладено прохальну частину позову наступного змісту:

- визнати протиправною та скасувати постанову від 03.02.2021 винесену державним виконавцем Замостянського відділу Державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрально - Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Волковинською Я.П. про стягнення виконавчого збору у розмірі 24000,00 грн.

Також до заяви було долучено клопотання про поновлення строку звернення до суду, копію оскаржуваної постанови про стягнення виконавчого збору у розмірі 24000,00 грн.

Ухвалою від 06.04.2021 відкрито провадження у справі та вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Також витребувано у відповідача належним чином засвідчені копії матеріалів виконавчого провадження ВП № 64349565 та ВП № 64655489 або оригіналів матеріалів виконавчого провадження для огляду судом.

12.04.2021 на виконання ухвали від 06.04.2021 відповідачем надано належним чином засвідчені копії матеріалів виконавчого провадження ВП № 64349565 та ВП № 64655489.

13.04.2021 та 16.04.2021 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач позов заперечує та зазначає, що за приписами статті 27 Закону України "Про виконавче провадження" виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України. За примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - фізичної особи і в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи. Державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Відтак відповідач наголошує, що стягнення виконавчого збору пов`язується з початком примусового виконання, а примусове виконання розпочинається з моменту прийняття державним виконавцем постанови про відкриття виконавчого провадження. Отже, стягнення з боржника виконавчого збору в постанові про відкриття виконавчого провадження є обов`язком державного виконавця.

Тому відповідач вважає, що постанова про стягнення виконавчого збору з позивача прийнята в межах норм законодавства про виконавче провадження, а тому просить суд відмовити у задоволенні позову.

Надавши оцінку аргументам сторін, що висвітлені у заявах по суті справи та наявним у матеріалах справи доказам, суд встановив таке.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 25.09.2020 у справі № 120/3443/20-а, яке набрало законної сили 14.12.2020, позов задовольнити повністю.

Визнано протиправною відмову Управління поліції охорони у Вінницькій області, викладену у листі від 23.06.2020 № Д-2/43/11/03-2020, щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги в розмірі 25% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби, передбачену ч. 2 ст. 9 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб" від 09.04.1992 № 2262-ХІІ.

Зобов`язано Управління поліції охорони у Вінницькій області нарахувати і виплатити ОСОБА_1 ненараховану та невиплачену одноразову грошову допомогу при звільненні зі служби у розмірі 9189,90 грн.

22.01.2021 Вінницьким окружним адміністративним судом видано виконавчий лист № 120/3443/20-а з виконання вищезазначеного судового рішення.

29.01.2021 стягувач ОСОБА_1 звернувся до начальника Замостянського відділу ДВС у місті Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) із заявою про примусове виконання рішення суду на підставі вказаного виконавчого листа.

03.02.2021 державний виконавець Замостянського відділу державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Волковинською Я.П. винесла постанову про відкриття виконавчого провадження № 64349565 з метою виконання рішення суду про зобов`язання Управління поліції охорони у Вінницькій області нарахувати і виплатити ОСОБА_1 ненараховану та невиплачену одноразову грошову допомогу при звільненні зі служби у розмірі 9189,90 грн.

Одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження, державним виконавцем винесено постанову від 03.02.2021 про стягнення з позивача виконавчого збору в розмірі 24000,00 грн у виконавчому провадженні № 64349565.

Супровідними листами від 03.02.2021 № 7973/18.24-25 та № 7976/18.24-25 відповідач направив зазначені постанови позивачу для відома та виконання.

11.02.2021 ОСОБА_1 звернувся до відповідача із заявою про повернення виконавчого листа без виконання.

26.02.2021 відповідачем прийнято постанову про закінчення виконавчого провадження з виконання виконавчого листа № 120/3443/20 від 22.01.2021 на підставі заяви ОСОБА_1 про повернення виконавчого листа у зв`язку із фактичним його виконанням.

Також, 26.02.2021 відповідачем прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження № 64655489 з метою виконання постанови про стягнення з Управління поліції охорони у Вінницькій області виконавчого збору в розмірі 24000,00 грн.

Позивач не погоджується із законністю постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору у розмірі 24000,00 грн, а тому звернувся до суду з позовом про її скасування.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд враховує наступне.

Порядок і умови виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, регулюються Законом України від 02 червня 2016 року №1404-VIII «Про виконавче провадження» (далі - Закон № 1404-VІІІ).

Згідно з частиною першою статті 1 Закону №1404-VIII, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За змістом положень статті 3 Закону № 1404-VIII, відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення, зокрема, на підставі таких виконавчих документів як виконавчі листи, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень.

Відповідно до частини 1 статті 5 Закону № 1404-VIII примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та, у передбачених цим Законом випадках, на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (ч. 1 ст. 18 Закону № 1404-VIII).

Частиною першою статті 26 Закону № 1404-VIII визначено, що державний виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Відповідно до ч. 5 ст. 26 Закону № 1404-VIII виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Статтею 27 Закону № 1404-VІІІ надано визначення поняття "виконавчий збір" та унормовано питання щодо його розміру, порядку та підстав стягнення.

Так, згідно з ч. 1 ст. 27 Закону № 1404-VІІІ виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 27 Закону № 1404-VІІІ виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів. За примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - фізичної особи і в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи.

Згідно з частиною 4 статті 27 Закону № 1404-VІІІ державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Частиною 5 ст. 27 Закону №1404-VIII визначено, що виконавчий збір не стягується:

1) за виконавчими документами про конфіскацію майна, стягнення періодичних платежів (крім виконавчих документів про стягнення аліментів, за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за дванадцять місяців), накладення арешту на майно для забезпечення позовних вимог, за виконавчими документами, що підлягають негайному виконанню;

2) у разі виконання рішень Європейського суду з прав людини;

3) якщо виконання рішення здійснюється за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду в порядку, встановленому Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень";

4) за виконавчими документами про стягнення виконавчого збору, стягнення витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених виконавцем відповідно до вимог цього Закону;

5) у разі виконання рішення приватним виконавцем;

6) за виконавчими документами про стягнення заборгованості, що підлягає врегулюванню відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії", а також згідно з постановами державних виконавців, винесеними до набрання чинності цим Законом.

Виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, та у разі закінчення виконавчого провадження на підставі п. 17 ч. 1 ст. 39 цього Закону. Виконавчий збір не стягується із сум податкового боргу (у тому числі штрафних санкцій та пені) та недоїмки зі сплати єдиного соціального внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у разі їх списання згідно з пунктами 2-3, 2-4 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України" та пунктом 9-15 розділу VIII Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" (ч. 9 ст. 27 Закону № 1404-VІІІ).

З аналізу вказаних правових норм можна дійти висновку, що стягнення виконавчого збору (крім визначених законом випадків, коли виконавчий збір не стягується) пов`язується з початком примусового виконання рішення; про стягнення виконавчого збору державний виконавець зазначає у постанові про відкриття виконавчого провадження, при цьому одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження державним виконавцем приймається постанова про стягнення виконавчого збору, у якій зазначаються розмір та порядок стягнення нарахованого виконавчого збору.

При цьому стягнення виконавчого збору є безумовною дією, яку здійснює державний виконавець у межах виконавчого провадження, незалежно від здійснених дій, і є встановленою державою складовою процедури виконавчого провадження, що гарантує ефективне здійснення виконання рішення суду боржником за допомогою стимулювання боржника до намагання виконати виконавчий документ самостійно до відкриття виконавчого провадження у зв`язку із ймовірністю стягнення відповідної суми у випадку примусового виконання.

Частиною 3 ст. 40 Закон № 1404-VIII визначено, що у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 ч. 1 ст. 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 ч. 1 ст. 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

Також окремі питання організації виконання судових рішень визначені Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженою наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 №512/5, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 02.04.2012 за №489/20802.

Пунктом 8 розділу ІІІ Інструкції №512/5 встановлено, що стягнення виконавчого збору здійснюється у порядку, визначеному статтею 27 Закону.

Про стягнення з боржника виконавчого збору та його розмір державний виконавець зазначає у постанові про відкриття виконавчого провадження.

Виконавчий збір стягується з боржника на підставі постанови про стягнення виконавчого збору, у якій зазначаються розмір та порядок стягнення нарахованого виконавчого збору.

Постанову про стягнення виконавчого збору державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження (крім виконавчих документів про стягнення аліментів) та не пізніше наступного робочого дня після її винесення надсилає сторонам виконавчого провадження.

Таким чином, стягнення виконавчого збору зумовлюється лише фактом початку примусового виконання (відкриттям виконавчого провадження) та не ставиться у залежність від фактично вчинених дій щодо примусового виконання. Стягнення виконавчого збору є не правом, а обов`язком державного виконавця при відкритті виконавчого провадження. Крім того, на момент відкриття виконавчого провадження державний виконавець не зобов`язаний самостійно з`ясовувати будь-яку інформацію щодо виконання судового рішення боржником, оскільки вчинення будь-яких дій до відкриття виконавчого провадження Законом №1404-VIII не передбачено.

Аналогічна правова позиція також наведена у постановах Верховного Суду від 26.06.2020 у справі № 360/3324/19 та від 23.12.2020 у справі № 620/334/20.

Судом встановлено, що 03.02.2021 державним виконавцем Замостянського відділу державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Волковинською Я.П. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 64349565 з примусового виконання виконавчого листа Вінницького окружного адміністративного суду № 120/3443/20-а від 22.01.2021.

Одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження державним виконавцем прийнято постанову про стягнення з боржника (позивача у справі) виконавчого збору в розмірі 24000,00 грн.

При цьому з матеріалів виконавчого провадження видно, що на момент винесення постанови про відкриття виконавчого провадження рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 25.09.2020 у справі № 120/3443/19-а виконано не було, оскільки виплата ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби у розмірі 9189,90 грн., фактично проведена 11.02.2021, що підтверджується заявою ОСОБА_1 .

Суд наголошує, що згідно з усталеною практикою Верховного Суду стягнення виконавчого збору (крім визначених законом випадків, коли виконавчий збір не стягується) пов`язується з початком примусового виконання. Примусове виконання рішення розпочинається з моменту прийняття державним виконавцем постанови про відкриття виконавчого провадження, тому одночасно з відкриттям виконавчого провадження виконавець повинен вирішити питання про стягнення виконавчого збору. Водночас стягнення з боржника виконавчого збору у постанові про відкриття виконавчого провадження є обов`язком державного виконавця.

Посилання позивача на те, що державним виконавцем не вчинено жодних дій з примусового виконання рішення суд вважає безпідставними, оскільки положеннями ст. 27 Закону № 1404-VIII прямо передбачений обов`язок державного виконавця одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження винести постанову про стягнення виконавчого збору.

Отже, приймаючи при відкритті виконавчого провадження оскаржувану постанову від 03.02.2021 про стягнення виконавчого збору, державний виконавець діяв правомірно, оскільки до прийняття такого рішення його зобов`язує закон, а виконання цього обов`язку не поставлено в залежність від вчинення державним виконавцем дій з примусового виконання виконавчого листа.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони у спосіб, що визначений законами України.

Судом встановлено, що спірною постановою від 03.02.2021 державним виконавцем вирішено стягнути із позивача (боржника у виконавчому провадженні) виконавчий збір у сумі 24000,00 грн.

Надаючи оцінку правомірності оскаржуваної постанови з точки зору дотримання державним виконавцем встановленого Законом способу визначення суми виконавчого збору, суд враховує таке.

Розмір виконавчого збору згідно положень ч. 2 та 3 ст. 27 Закону № 1404-VІІІ визначається виходячи з характеру вимог, за якими ухвалено судове рішення та яке підлягає виконанню за виконавчим документом. Тобто, якщо це рішення "майнового характеру", то розмір виконавчого збору становить 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом. А якщо ж виконується рішення немайнового характеру, виконавчий збір з боржника - юридичної особи стягується в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати.

Розміри мінімальної заробітної плати на 2021 рік встановлений Законом України "Про Державний бюджет України на 2021 рік" від 15.12.2020 № 1082-IX, та з 01.01.2021 по 30.11.2021 такий розмір становить 6000 грн. на місяць.

Як слідує із матеріалів справи постановою державного виконавця від 03.02.2021 року вирішено стягнути з Управління поліції охорони у Вінницькій області виконавчий збір в сумі 24000 грн., тобто виходячи із чотирьох розмірів мінімальної заробітної плати (4 х 6000грн.) як за виконання рішення немайнового характеру.

Аналізуючи правову природу рішення яке підлягало виконання у рамках виконавчого провадження на предмет того, чи можна його вважати рішенням "майнового характеру", суд зважає на те, що за рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 25.09.2021 у справі № 120/3443/20, на підставі якого 22.01.2021 видано виконавчий лист «Зобов`язано Управління поліції охорони у Вінницькій області нарахувати і виплатити ОСОБА_1 ненараховану та невиплачену одноразову грошову допомогу при звільненні зі служби у розмірі 9189,90 грн.». Відтак, враховуючи, що у вказаному рішенні чітко визначено суму коштів яка підлягає виплаті на користь стягувача суд вважає, що ним вирішено майновий спір, предметом якого є грошові кошти (невиплачена грошова допомога).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 25.08.2020 по справі № 910/13737/19 зазначила, що майновий позов (позовна вимога майнового характеру) - це вимога про захист права або інтересу, об`єктом якої виступає благо, що підлягає грошовій оцінці.

Наявність вартісного, грошового вираження матеріально-правової вимоги позивача свідчить про її майновий характер, який має відображатися у ціні заявленого позову (пункт 8.12 постанови Великої Палати Верховного Суду від 26.02.2019 у справі № 907/9/17).

Натомість до позовних заяв немайнового характеру відносяться вимоги, які не підлягають вартісній оцінці. Під немайновим позовом слід розуміти вимогу про захист права або інтересу, об`єктом якої виступає благо, що не піддається грошовій оцінці.

Наведене кореспондується з положеннями статті 63 Закону № 1404-VІІІ, за змістом якої немайновими рішеннями є рішення, за якими боржник зобов`язаний вчинити певні дії або утриматись від їх вчинення.

В той же час рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 25.09.2021 у справі № 120/3443/20 зобов`язано нарахувати і виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу при звільнені зі служби у розмірі 9189,90 грн. Тобто, це рішення носить майновий характер.

Отже, за таких обставин, розмір виконавчого збору за примусове виконання судового рішення майнового характеру мав би визначатись державним виконавцем виходячи з 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню у відповідності до ч. 2 ст. 27 Закону № 1404-VІІІ, а не за ставкою виконавчого збору при виконанні рішень немайнового характеру.

Однак, приймаючи оскаржувану постанову від 03.02.2021 у виконавчому провадженні ВП № 64349565, державним виконавцем безпідставно визначено розмір виконавчого збору, який належить стягнути з боржника в сумі 24000 грн., як за виконання судового рішення немайнового характеру, що вказує на очевидну невідповідність цієї постанови положенням ч. 2 ст. 27 Закону № 1404-VІІІ та надає суду підстави зробити висновок про її протиправність.

Крім того, мотивувальна частина спірної постанови від 03.02.2021 про стягнення виконавчого збору містить посиланням на ст. 27 Закону № 1404-VІІІ яка передбачає визначення розміру виконавчого збору при виконанні рішень "майнового характеру", тоді як у резолютивній частині постанови суму виконавчого збору визначено як за виконання рішення немайнового характеру. Такий недолік оскаржуваного рішення теж вказує на його протиправність, адже зміст рішення не відповідає мотивам його прийняття.

Зокрема у мотивувальній частині постанови від 03.02.2021 зазначено: "виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 % суми, що "фактично стягнута, повернута, або вартість майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом".

Згідно ч. 2 ст. 27 Закону № 1404-VІІІ (чинної станом на день прийняття постанови) визначено, що виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що «підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів», що також вказує на її протиправність.

Водночас, застосована державним виконавцем норма містилась у ч. 2 ст. 27 Закону № 1404-VІІІ до внесення у неї змін Законом № 2475-VIII від 03.07.2018.

За таких обставин суд вважає, що неправильне застосування державним виконавцем норм ч. 2 ст. 27 Закону № 1404-VІІІ при прийняття оскаржуваної постанови від 03.02.2021 ВП № 64349565 є підставою для визнання її протиправною та скасування.

Згідно з частиною першою, другою статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відтак, надавши оцінку доводам учасників справи та наявним у матеріалах справи доказам, суд дійшов висновку, що постанова державного виконавця Замостянського відділу державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Волковинської Я.П. від 03.02.2021 про стягнення з позивача виконавчого збору в розмірі 24000,00 грн у виконавчому провадженні № 64349565 прийнята із порушенням норм Закону № 1404-УІІІ, а тому підлягає скасуванню, у зв`язку з чим наявні підстави для задоволення адміністративного позову повністю.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, сплачений позивачем при зверненні до суду судовий збір (за подання заяви про забезпечення позову та позовної заяви) підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 272, 287, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Замостянського відділу державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрально - Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Волковинської Яни Петрівни від 03.02.2021 про стягнення з Управління поліції охорони у Вінницькій області виконавчого збору в розмірі 24000,00 грн у виконавчому провадженні № 64349565.

Стягнути із Замостянського відділу Державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрально - Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), за рахунок бюджетних асигнувань, в користь Управління поліції охорони у Вінницькій області сплачений судовий збір в сумі 2951 грн. 00 коп. (дві тисячі дев`ятсот п`ятдесят одна гривня 00 копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на його апеляційне оскарження.

Відповідно до ст. 287 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: Управління поліції охорони у Вінницькій області (пров. Залізничний, 4, м. Вінниця, 21034, );

Відповідач: Замостянський відділ державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) (вул. Соборна, 15-А, м. Вінниця, 21050, ).

Суддя Богоніс Михайло Богданович