Справа № 160/14331/20
Суддя: Бондар Марина Володимирівна
Дата ухвалення: 2021-04-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Бондар М.В. розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпрі адміністративну справу позовом ОСОБА_1 до Дніпропетровської обласної прокуратури про визнання протиправною і скасування відповіді та зобов`язання вчинити певні дії,-
ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_2 , позивач) звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до прокуратури Дніпропетровської області (далі - відповідач), в якій позивач просить:
- визнати протиправною та скасувати відповідь прокуратури Дніпропетровської області від 29.07.20 №05/2-4123-20 про розгляд звернення ОСОБА_1 щодо вжиття заходів представницького характеру у справі №2-3068/2008 в інтересах держави в особі Дніпровської міської ради щодо апеляційного оскарження рішення Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 28.10.2008 року;
- зобов`язати прокуратуру Дніпропетровської області повторно розглянути звернення ОСОБА_1 щодо вжиття заходів представницького характеру у справі №2-3068/2008 в інтересах держави в особі Дніпровської міської ради щодо апеляційного оскарження рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 28.10.2008 року.
В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 посилається на те, що у своїх інтересах, як член громади міста Дніпра звернувся до відповідача з письмовою заявою про подання апеляційної скарги на рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 28.10.2008 року по справі №2-3068/2008. На свою заяву позивач отримав відповідь від прокуратури Дніпропетровської області, якою йому відмовлено у задоволенні заяви. Позивач зазначає, що рішення від 2008 року прийнято без участі Дніпропетровської міської ради, при цьому виконавчий комітет - це окрема юридична особа яка не має повноважень у земельних правовідносинах, що притаманні лише міській раді. Позивач наголошує, що порушено його право члена громади міста на встановлений законом порядок визнання права власності; у випадку, якщо порушуються права територіальних громад, то будь-який з членів таких громад має право оскаржити відповідну дію чи рішення суб`єкта владних повноважень у суді, оскільки порушення прав місцевого самоврядування неминуче призводить до порушення прав кожного жителя відповідного муніципального утворення.
Ухвалою суду від 09.11.2020 року прийнято позовну заяву, відкрито провадження та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи в порядку статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України.
На підставі ухвали від 06.01.2021 року суд перейшов до розгляду справи за правилами загального позовного провадження з проведенням підготовчого засідання.
02.02.2021 року від представника Дніпропетровської обласної прокуратури до суду надійшов відзив на позов, у якому представник просив відмовити у задоволенні позовних вимог. В обґрунтування своєї позиції зазначив, що прокуратурою Дніпропетровської області надано відповідь на звернення позивача, в якій зазначено, що рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 25.10.2008 задоволено позов, визнано за ОСОБА_3 право власності на самочинно збудоване нерухоме майно, а саме житловий будинок, що роташований за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 83 кв.м. Вказане рішення оскаржене в апеляційному порядку 03.01.2020 року громадянкою ОСОБА_4 . Зокрема, вказана апеляційна скарга обгрунтована тим, що громадянка ОСОБА_4 уклала 25.09.2019 року з Дніпровською міською радою договір оренди земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_2 (колишня адреса: АДРЕСА_1 ), а тому вважає, що спірним рішенням порушено її права як землекористувача. В матеріалах справи міститься довіреність від 23.07.2015 року, якою громадянка ОСОБА_4 уповноважує ОСОБА_1 бути її представником. Термін дії довіреності до 23.07.2022 року. Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 23.06.2020 року у справі №2-3068/2008 закрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 25.10.2008 року на підставі пункту 3 частини 1 статті 362 ЦПК України. Закриваючи апеляційне провадження Дніпровський апеляційний суд зазначив, що оскільки ОСОБА_4 стала землекористувачем земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_2 , тільки 25.09.2019 року, після укладання договору оренди вказаної земельної ділянки, то під час ухвалення судового рішення питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки не вирішувалось. Враховуючи, що в даному випадку не вбачається виключного випадку порушення інтересів держави, які б свідчили про необхідність вступу прокурора у справу, порушену за позовом іншої особи, відсутні підстави для вступу прокурора у справу №2-3068/2008, шляхом внесення апеляційної скарги на рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 15.10.2008 року поза межами строку на апеляційне оскарження. Зазначив, що звернення позивача від 02.07.2020 року розглянуто відповідачем у встановленому Закону України «Про звернення громадян» порядку та строки, заявнику надана відповідь з поставлених питань №05/2-4123-20 від 29.07.2020 року. Таким чином, твердження позивача щодо протиправності дій прокуратури та неналежного розгляду його звернення є безпідставними.
В підготовчому засіданні 12.02.2021 року у зв`язку з перейменуванням прокуратури Дніпропетровської області, замінено відповідача на Дніпропетровську обласну прокуратуру, закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду на 04.03.2021 року.
04.03.2021 року відкладено судовий розгляд справи на 26.03.2021 року.
У зв`язку з неявкою учасників справи в судове засідання 26.03.2021 року, суд перейшов до розгляду справи в порядку письмового провадження.
Дослідивши матеріали, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.
З матеріалів справи встановлено, що 02.07.2020 року позивач звернувся до прокуратури Дніпропетровської області з заявою, в якій просив підготувати та подати апеляційну скаргу на рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 28.10.2008 у справі №2-3068/2008.
Листом від 29.07.2020 року за вих.№05/2-4123-20 прокуратурою Дніпропетровської області надано відповідь, в якій зазначено, що в даному випадку не вбачається виключного випадку порушення інтересів держави, які б свідчили про необхідність вступу прокурора у справу, порушену за позовом іншої особи, відсутні підстави для вступу прокурора у справу №2-3068/2008 шляхом внесення апеляційної скарги на рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 15.10.2008 поза межами строку на апеляційне оскарження. Зазначивши, що прокурор не здійснює представництво інтересів громадян та підстав для застосування заходів представницького характеру прокуратурою області не вбачається.
Вважаючи відповідь відповідач протиправною, позивач звернувся з цим позовом до суду.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 131-1 Конституції України передбачено, що в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.
Згідно зі статтею 56 Цивільно процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.
Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.
Відповідно до норм Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення його загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.
Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді.
Розглядаючи заяву позивача, відповідачем зроблено висновок, що в даному випадку не вбачається виключного випадку порушення інтересів держави, які б свідчили про необхідність вступу прокурора у справу, порушену за позовом іншої особи, відсутні підстави для вступу прокурора у справу №2-3068/2008, шляхом внесення апеляційної скарги на рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 15.10.2008 року поза межами строку на апеляційне оскарження.
Таким чином, за результатами розгляду звернення ОСОБА_1 встановлено відсутність підстав для вступу прокурора у справу №2-3068/2008 шляхом внесення апеляційної скарги на рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 28.10.2008 року поза межами строку на апеляційне оскарження, про що позивачу було надано відповідь.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про звернення громадян» громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.
Під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги (стаття 3 Закону України «Про звернення громадян»).
Статтею 15 Закону України «Про звернення громадян» встановлено, що органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов`язані об`єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).
Відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов`язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов`язки.
Звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання (частина 1 статті 20 Закону України «Про звернення громадян»).
Судом встановлено, що звернення позивача від 02.07.2020 року розглянуто відповідачем у встановленому законом порядку та строки і на питання позивача надана обґрунтована відповідь, що свідчить про дотримання прокуратурою вимог Закону України «Про звернення громадян» та Закону України «Про прокуратуру».
Таким чином, твердження позивача щодо протиправності дій відповідача та неналежного розгляду його звернення є безпідставним і спростовується матеріалами справи.
Враховуючи зазначене, позовні вимоги ОСОБА_1 задоволенню не підлягають.
У зв`язку з відмовою у задоволенні позову, судові витрати розподілу не підлягають.
Керуючись статтями 242-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -
Розподіл судових витрат не здійснювати.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 частини 1 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя М.В. Бондар