Справа № 280/8547/20
Суддя: Максименко Лілія Яковлівна
Дата ухвалення: 2021-03-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2021 року Справа № 280/8547/20 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді Максименко Л.Я.

за участю секретаря судового засідання П`яниди Б.В.

представника позивача - Хілько А.В.

представника відповідача - Смикової А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження адміністративну справу

за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Машинобудівний Завод "Квік" (69123, м. Запоріжжя, вул. Василя Стуса, буд. 8А, )

до Головного управління ДПС у Запорізькій області (69107, м. Запоріжжя, просп. Соборний, буд. 166, код ЄДРПОУ ВП 44118663)

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Машинобудівний Завод "Квік" (далі - позивач) звернулось до Запорізького окружного адміністративного суду із позовною заявою до Головного управління ДПС у Запорізькій області (далі - відповідач), в якый позивач просить суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 24.09.2020 №.

В обґрунтування позову товариство посилається на те, що доводи контролюючого органу про відсутність у контрагента трудових ресурсів, виробничого обладнання, транспортного та торгівельного обладнання, відсутність працівників не можуть спростовувати фактичне виконання операції, оскільки специфіка підприємницької діяльності полягає у тому, що підприємство не завжди може мати у власності задекларовану значну кількість працівників, наявність основних засобів та транспорт для виконання взятих на себе зобов`язань. Вказує, що звичаями ділового обороту визначені й інші можливості залучення ресурсів для поставки товарів/робіт/послуг, як от на підставі цивільно-правових договорів. Також звертає увагу на те, що використані податковим органом інформаційні бази даних не мають статусу офіційних і можуть містити помилки, які впливають на правовий статус платника податку, тому вони не можуть розглядатись, як належні докази, крім того чинним законодавством не передбачена належність таких баз до засобів доказування. Крім того, зазначає, що досліджувані в ході перевірки первинні документи є первинними документами за будь-якої обставини і підтверджують здійснення господарських операцій в будь-якому разі, за винятком скасування судом самих первинних документів або визнанням судом угоди, здійснення якої вони підтверджують, недійсною. З огляду на таке, вважає оскаржуване податкове повідомлення-рішення протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Відповідач адміністративний позов не визнав, у письмовому відзиві від 21.12.2020 вх. №62383 вказав на те, що в ході проведення документальної позапланової виїзної перевірки позивача були встановлені порушення п. 198.1 п.198.2 п.198.3, ст.198, п. 198.6 ст. 198 , п. 201.1, п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України, що призвело до завищення від`ємного значення з податку на додатну вартість на суму 1330145 грн. за червень 2020 року. Зазначає також, що відповідно до Повідомлення щодо допущених помилок у податкових розрахунках за формою 1ДФ від 29.07.2020 №30295937 встановлено, що 11 осіб зі штату підприємства мають недійсний податковий номер фізичної особи (помилковий та недійсний) Посилається на встановлену відсутність у контрагента позивача необхідних трудових ресурсів, технічного та кваліфікованого персоналу, що необхідний для здійснення господарської діяльності в значних обсягах. Крім того, відповідач спростовує факт транспортування транспортними засобами з державними номерами НОМЕР_1 та НОМЕР_2 у кількості 6 разів товару від TOB "АЛЬМО ТОП" (пункт навантаження: м.Маріуполь, вул.Запорізьке шосе,37) до TOB "МЗ "КВІК" (пункт розвантаження: м.Запоріжжя, вул. В.Стуса, 8-а) протягом доби 16.06.2020. Вважає, що оскільки, що взаємовідносини з контрагентом постачальником не підтверджено, не доведено пересування автомобілів за маршрутами м. Маріуполь до м. Запоріжжя, тому правомірним є висновок щодо неможливості отримання товарів ТОВ "Квік" саме від ТОВ "АЛЬМО ТОП". Вважає, що прийнявши оскаржуване податкове повідомлення-рішення, відповідач діяв відповідно до вимог чинного законодавства та у межах наданих повноважень, просить у задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Ухвалою суду від 30.11.2020 відкрито загальне позовне провадження в адміністративній справі №280/8547/20 та призначено підготовче судове засідання на 28 грудня 2020 року.

У підготовчому судовому засіданні 28.12.2020 судом оголошено перерву до 26.01.2021.

Ухвалою суду від 26.01.2021 продовжено строк підготовчого провадження у справі №280/8547/20 строком на 30 (тридцять) днів. У підготовчому судовому засіданні судом оголошено перерву до 22.02.2021.

Ухвалою суду від 22.02.2020 замінено відповідача - Головне управління ДПС у Запорізькій області () на його правонаступника - Головне управління Державної податкової служби у Запорізькій області (ВП ), відкладено підготовче судове засідання в адміністративній справі №280/8547/20 на 01 березня 2021 року.

Ухвалою суду від 01.03.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду на 18.03.2021.

У судовому засіданні18.03.2021 оголошено перерву до 30.03.2021.

Представник позивача в судовому засіданні 30.03.2021 підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити з підстав, викладених у позові, відповіді на відзив та письмових поясненнях.

У судове засідання прибув представник відповідача та підтримав відзив з підстав викладених вище. Просив суд відмовити у задоволенні позову.

На підставі частини третьої статті 243 КАС України, вступна та резолютивна частини рішення проголошені в судовому засіданні 30.03.2021.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 243 КАС України, у виняткових випадках залежно від складності справи складення рішення, постанови у повному обсязі може бути відкладено на строк не більш як десять, а якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження - п`ять днів з дня закінчення розгляду справи.

Розглянувши матеріали та з`ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, судом встановлено наступне.

Головним управлінням ДПС у Запорізькій області на підставі пп. 20.1.4, п. 20.1 ст. 20, пп.75.1.2 п. 75.1 ст. 75, пп.78.1.8 п. 78.1 ст. 78 та п.200.11 ст. 200 Податкового кодексу України було проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ "Машинобудівний Завод "КВІК" з питань дотримання вимог податкового законодавства України при декларуванні за червень 2020 року від`ємного значення з податку на додану вартість та уточнюючого розрахунку податкових зобов`язань з податку на додану вартість у зв`язку з виправленням самостійно виявлених помилок за період червень 2020 року, яке визначене з урахуванням від`ємного значення з податку на додану вартість, задекларованого у попередніх звітних періодах (травень 2020 року).

За результатами перевірки було складено акт № 177/08-01-05-07/38284929 від 08.09.2020.

Перевіркою встановлено порушення позивачем вимог, зокрема:

п. 198.1 п.198.2 п.198.3, ст.198, п. 198.6 ст. 198, п. 201.1, п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України, що призвело до завищення від`ємного значення з податку на додатну вартість на суму 1 330 145 грн. за червень 2020 року.

Не погодившись з висновками акту перевірки, ТОВ "Машинобудівний Завод "КВІК" подало заперечення на акт перевірки вих. № 421-09/2020 від 15.09.2019, на які ГУ ДПС у Запорізькій області надано відповідь про залишення висновків акту перевірки без змін.

На підставі Акту перевірки № 177/08-01-05-07/38284929 від 08.09.2020, контролюючим органом відносно ТОВ "Машинобудівний Завод "КВІК" прийнято податкове повідомлення-рішення № від 24.09.2020 про встановлення завищення від`ємного значення , що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду на суму 1 330 145,00 грн.

Не погоджуючись із прийнятим податковим повідомленням-рішенням, ТОВ "Машинобудівний Завод "КВІК" звернулось з даним позовом до суду.

Дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до наступних висновків.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює та визначає Податковий кодекс України від 02 грудня 2010 року № 2755-VI (далі - ПК України).

Відповідно до пп.14.1.36 п.14.1 ст.14 ПК України, господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Згідно з підпунктом 14.1.181 пункту 14.1 статті 1 розділу І ПК України, податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Пунктом 198.1 статті 198 ПК України визначено, що до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу; ґ) ввезення товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Відповідно до п.198.3 ст.198 ПК України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи); ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду

Відповідно до п.198.6 ст.198 ПК України, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями (тимчасовими, додатковими та іншими видами митних декларацій, за якими сплачуються суми податку до бюджету при ввезенні товарів на митну територію України), іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Також, пунктом 201.10 ст.201 ПК України визначено, що при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту..

Згідно з п.44.1 ст.44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством України. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Відповідно до п.44.2 ст.44 ПК України для обрахунку об`єкта оподаткування платник податку на прибуток використовує дані бухгалтерського обліку та фінансової звітності щодо доходів, витрат та фінансового результату до оподаткування.

Статтею 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію. Відповідно до ч.1 ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документ.

Аналіз наведених норм свідчить, що господарські операції для визначення податкового кредиту мають фактично відбутись, вони повинні підтверджуватись належним чином оформленими первинними бухгалтерськими документами, які відображають реальність таких операцій, а також такі операції мають спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Судом встановлено, що у перевіряємий період позивач мав господарські взаємовідносини з TOB "АЛЬМО ТОП".

Так, 16 січня 2020 року між TOB "Машинобудівний Завод "Квік" (покупець) та TOB "АЛЬМО ТОП" (постачальник) укладено договір поставки № 0116.2.

Підпунктом 1.1. Договору передбачено, що постачальник зобов`язується поставити і передати у власність покупцю, а покупець - прийняти й оплатити товар у повному розмірі на умовах та порядку, визначених цим договором.

Факт виконання умов договору підтверджується наступними документами: видатковими накладними за червень 2020 року, рахунками-фактурами за червень 2020 року, засвідчені ксерокопії яких долучені до матеріалів справи.

Розрахунки між сторонами підтверджуються платіжними дорученнями № 8885 від 14.07.2020, № 8884 від 14.07.2020, № 8946 від 23.07.2020 від 23.07.2020, № 8947 від 23.07.2020, № 855 від 24.07.2020, №856 від 24.07.2020, № 860 від 05.08.2020, № 861 від 05.08.2020, № 862 від 05.08.2020.

Транспортування товару, придбаного позивачем у ТОВ «АЛЬМО ТОП», здійснювалось перевізником ФОП ОСОБА_1 на підставі укладеного договору про надання послуг з вантажних перевезень від 16.06.2020 №0616.2 двома вантажними автомобілями Рено НОМЕР_3 (причіп НОМЕР_4 ) та Рено НОМЕР_1 (причіп НОМЕР_2 ). На підтвердження перевезення позивачем долучені до матеріалів справи ТТН від 16.06.2020 № 46,48, 49, 96,97, 41, 42, 43, 44, 45 та 95. Про надання послуг з перевезення між позивачем та ФОП ОСОБА_1 складено акт № ОУ-0000002 здачі-прийняття робіт.

Оприбуткування придбаного товару підтверджується долученими до матеріалів справи прибутковими накладними (а.с.115-152, Том ІІ).

Рух придбаного товару відображено також і в оборотно-сальдовій відомості по рахунку 631 (а.с.90-114, Том ІІ).

Використання придбаного позивачем у ТОВ «АЛЬМО ТОП» товару було здійснено, зокрема, в межах виконання договору з АТ «Українська залізниця» від 24.04.2020 № 74/2020-ЦЮ (а.с. 74-81, Том І), про що до матеріалів справи долучені засвідчені копії актів здачі-приймання робіт, рахунків, протоколів приймально-здавальних випробувань тощо.

Досліджені судом документи не містять недоліків у формуванні, а також жодних доказів наявності між позивачем та його контрагентом взаємоузгоджених спільних зловмисних дій, спрямованих на порушення існуючого в державі суспільного ладу або моральних засад відповідачем не надано, а судом не виявлено.

Тож, з урахуванням співвідношення вчинених господарських операцій з видами господарської діяльності позивача, суд дійшов висновку, що в результаті господарських операцій з вищевказаним контрагентом у позивача відбулись зміни в структурі активів, зобов`язань та у власному капіталі.

Зазначені обставини вказують на наявність у позивача ділової мети, визначення якої наведено у пп.14.1.231 п.14.1 ст.14 ПК України, як причина, яка може бути наявна лише за умови, що платник податків має намір одержати економічний ефект у результаті господарської діяльності.

Разом з тим, контролюючим органом висновок про нереальність вказаних господарських операцій зроблено на підставі доводів про те, що операції з контрагентом позивача неможливо підтвердити стосовно врахування наявності трудових ресурсів, виробничо-складських приміщень та іншого майна, які необхідні для виконання таких робіт. Вказані висновки контролюючий орган здійснив на підставі інформації з бази даних ІС "Співставлення податкових зобов`язань та податкового кредиту на рівні ДФС України" та "Єдиний реєстр податкових накладних".

Слід зазначити, що така інформація не грунтується на безпосередньому аналізі первинних документів та не є належним доказом в розумінні процесуального Закону. Вказана позиція також підтримується ВС у постанові від 27.03.2018 у справі № 816/809/17. Також, ВС у постанові від 27.02.2018 по справі № 811/2154/13-а вказав на те, що будь-яке автоматизоване співставлення, чи данні отримані з атоматизованих систем контролюючого органу не є належними доказами в розумінні процесуального Закону, оскільки автоматизоване співставлення, зокрема задекларованих податкових зобов`язань та податкового кредиту, не віднесено до засобів перевірки правильності та повноти визначення таких податкових зобов`язань, а тому здобуті таким чином докази не можуть визнаватись належними.

Натомість, суд звертає увагу на те, що норми податкового законодавства не визначають певний обсяг матеріальних та/чи трудових ресурсів у платника податків при здійсненні господарської діяльності як критерій правового статусу платника податків щодо отримання податкової преференції у формі податкового кредиту чи наміру платника податків отримати певний результат від здійснення господарської операції (підприємницької діяльності).

Виходячи з вимог Податкового кодексу України, підтвердженням факту здійснення господарської операції є відповідні розрахункові, платіжні та інші первинні документи, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та підставою для нарахування податкового кредиту і податкового зобов`язання з податку на додану вартість є податкова накладна. Тож, на реальність господарських операцій жодним чином не впливає наявність у контрагента платника податку виробничих, трудових та інших ресурсів, оскільки останній має право їх залучати на підставі цивільно правових угод.

Вказана позиція підтверджена Верховним Судом 16.01.2018 під час розгляду справ № 820/4648/13-а, № 826/1398/14, № 2а-3404/12/1370, 18.01.2018 у справі № 2а-13944/12/2670, 08.05.2018 у справі № 815/3526/17, 08.05.2018 у справі № 814/937/15.

Крім того, контролюючий орган в акті перевірки та у відиві зазначив, що відповідно інформації повідомлення щодо допущених помилок у податкових розрахунках за формою 1ДФ від 29.07.2020 №30295937 встановлено, що 11 осіб зі штату підприємства контрагента мають недійсний податковий номер фізичної особи (помилковий та недійсний).

Натомість, як вбачається із наданих позивачем додаткових документів, ТОВ "АЛЬМО ТОП" у листі до ТОВ "Машинобудівний Завод "Квік" на його лист від 13.01.2021 №007-01/2021 повідомило, що TOB "АЛЬМО ТОП" було здійснено технічну помилку, а саме у звітності за формою 1ДФ зазначені помилкові реєстраційні номери облікових карток платників податків (співробітників підприємства). У зв`язку з цим, товариством були подані уточнюючі податкові розрахунки сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку (за формою 1-ДФ) за 2 квартал 2020 року № 2610603 від 18.01.2021 та 3 квартал 2020 року № 2587094 від 18.01.2021, згідно яких обліковується 22 особи у штаті ТОВ "АЛЬМО ТОП" (а.с.81-83, Том ІІ).

На підтвердження вказаних обставин до матеріалів справи надано копії вказаних розрахунків з квитанціями про їх подання до контролюючого органу (а.с.84-89, Том ІІ).

Суд також зауважує, що норми податкового законодавства не ставлять у залежність достовірність даних податкового обліку платника податків від дотримання податкової дисципліни його контрагентами, якщо цей платник (покупець) мав реальні витрати у зв`язку з придбанням товарів (робіт, послуг), призначених для використання у його господарській діяльності. Порушення певними постачальниками товару (робіт, послуг) у ланцюгу постачання вимог податкового законодавства чи правил ведення господарської діяльності не може бути підставою для висновку про порушення покупцем товару (робіт, послуг) вимог закону щодо формування витрат та податкового кредиту, тому платник податків (покупець товарів (робіт, послуг)) не повинен зазнавати негативних наслідків, зокрема у вигляді позбавлення права на формування витрат та податковий кредит, за можливу неправомірну діяльність його контрагентів за умови, якщо судом не встановлено фактів, які свідчать про обізнаність платника податків щодо такої поведінки контрагента та злагодженість дій між ними.

Правовідносини контрагентів із третіми особами у ланцюгах постачання, з якими позивач не вступав у господарські відносини, самі по собі, за відсутності інших об`єктивних та підтверджених даних про порушення позивачем податкового законодавства, не можуть бути самостійною та достатньою підставою для висновку про нереальність господарських взаємовідносин.

Вказані правові позиції викладені у постановах Верховного суду від 12.06.2018 у справі № 826/11879/13-а, від 08.05.2018 у справі № 815/3526/17 та від 23.05.2018 у справі №804/2551/13-а.

Крім того, в акті перевірки відповідач посилається на неможливість транспортування транспортними засобами з державними номерами НОМЕР_1 та НОМЕР_2 , які зазначені у товарно-транспортних накладних у кількості 6 разів товару від TOB "АЛЬМО ТОП" (пункт навантаження: м.Маріуполь, вул.Запорізьке шосе,37) до TOB "МЗ "КВІК" (пункт розвантаження: м.Запоріжжя, вул. В.Стуса, 8-а) протягом доби 16.06.2020.

Також вказує, що 08.09.2020 отримано від ГУ НП у Запорізькій області лист - відповідь вих. № 2029/2/01 - 2020 від 07.09.2020 (вх.. №61127/10) щодо руху транспортних засобів, згідно якого в ІП "ГАРПУН" не міститься інформації про пересування шляхами України 16.06.2020 транспортних засобів з державними номерами НОМЕР_3 та НОМЕР_4 .

Суд критично оцінює та відхиляє покликання представника відповідача на лист Головного управління Національної поліції в Запорізькій області вих. № 2029/2/01 - 2020 від 07.09.2020, з огляду на наступне.

Зідно з пунктом 2 Наказу МВС України від 13.06.2018 №497 "Про затвердження Інструкції з формування та ведення інформаційної підсистеми "Гарпун" інформаційно-телекомунікаційної системи "Інформаційний портал Національної поліції України", який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 06 липня 2018 року за № 787/32239, визнано таким, що втратив чинність, наказ Міністерства внутрішніх справ України від 23 листопада 2012 року № 1080/ДСК "Про затвердження Інструкції з використання автоматизованої інформаційно-пошукової системи відеофіксації номерних знаків транспортних засобів "ВІДЕОКОНТРОЛЬ-Рубіж", зареєстрований у Міністерстві юстиції України 18 грудня 2012 року за №2107/22419.

Зазначене вище дає підстави для висновку, що інформаційно-пошукова система відеофіксації номерних знаків транспортних засобів "ВІДЕОКОНТРОЛЬ-Рубіж", на яку в акті посилається контролюючий орган, з 06.07.2018 в Україні не застосовується, отже відомості про пересування транспортних засобів дорогами України за даними такої системи, починаючи з 06.07.2018, не можуть бути визнані достовірними.

Згідно ж з пунктами 1-3 розділу VIII вищевказаної Інструкції, затвердженої наказом МВС від 13.06.2018 № 497, програмний модуль ІП "Гарпун" аналітичної обробки та інформування про розшук ТЗ або номерного знака - спеціалізоване програмне забезпечення, створене для запобігання вчиненню правопорушень, аналізу тимчасового набору даних про номерні знаки, що надходять із систем відеофіксації, на предмет їх розшуку, одночасного перебування на різних ТЗ (номерні знаки - двійники), використання знищених знаків, а також для автоматизованого інформування про такі факти диспетчерів, оперативних чергових, нарядів поліції органів (підрозділів) поліції та ініціаторів розшуку.

Для аналітичної обробки використовується фото- і відеоінформація, отримана з технічних засобів та технічних приладів, які мають функції фото- і відеофіксації (запису), закріплених поліцією на службових ТЗ, монтованих/розміщених по зовнішньому периметру доріг і будівель, а також інформація, отримана з автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні.

Порядок отримання інформації, використання технологій доступу, типів наборів даних, обсяг та структура даних, до яких надається доступ з автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, відповідно до потреб Національної поліції України визначаються згідно із законодавством України.

Як вказано в самому листі: "….в ІП "Гарпун" міститься інформація про тимчасовий набір даних номерних знаків, що надходять із систем відео фіксації. Відповідно до частини 2 статті 84 КПК тимчасовий набір даних, що надходить із систем фото- відеофіксаціції, не входить до переліку процесуальних джерел доказів.

Таким чином, у разі необхідності використання отриманої з ІП "Гарпун" інформації у якості доказів у кримінальному провадженні необхідно звернутися безпосередньо до володільців технічних засобів та технічних приладів, якими було здійснено зазначену фото-, відеофіксацію….".

Тобто, вказаним листом достовірно не підтверджується відсутність факту транспортування товарів покупцю транспортними засобами, вказаними у ТТН, тому суд не може прийняти вказаний доказ як достатній.

Крім того, як пояснив у судовому засіданні представник позивача, товариством було складено товарно-транспортні накладні до кожної видаткової накладної, хоча транспортування було здійснено один раз, що не заборонено чинним законодавством.

Судом також встановлено, що на дату здійснення та відображення у бухгалтерському та податковому обліку господарських операцій безпосередній контрагент позивача був зареєстровані уповноваженими органами як суб`єкт господарювання, взятий податковим органом на облік як платник податків, в тому числі ПДВ, а також в ЄДР відсутні записи про відсутність підприємства за місцем реєстрації.

З огляду на викладене, доводи податкового органу про нереальність господарських взаємовідносин позивача з вищевказаним контрагентом не відповідають фактичним обставинам та спростовуються наданими до матеріалів справи документами.

Більш того, відповідачем ані в акті перевірки, ані в судовому засіданні не надано будь-яких доказів, які б вказували на невідповідність вказаних правочинів позивача нормам цивільного законодавства.

Частиною першою статті 9 КАС України встановлено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні (стаття 90 КАС України).

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, суд доходить висновку, що з наведених у позовній заяві мотивів і підстав, позовні вимоги підлягають задоволенню.

Згідно з ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

У зв`язку із викладеним, судові витрати на оплату судового збору підлягають стягненню на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Товариства з обмеженою відповідальністю "Машинобудівний Завод "Квік" за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Запорізькій області.

Керуючись статтями 2, 77, 139, 241, 243-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Машинобудівний Завод "Квік" (69123, м. Запоріжжя, вул. Василя Стуса, буд. 8А, ) до Головного управління ДПС у Запорізькій області (69107, м. Запоріжжя, просп. Соборний, буд. 166, код ЄДРПОУ ВП 44118663) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, - задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Запорізькій області від 24.09.2020 № .

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Запорізькій області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Машинобудівний Завод "Квік" судовий збір у розмірі 19 952 (дев`ятнадцять тисяч дев`ятсот п`ятдесят дві гривні) грн. 17 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення,а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення в повному обсязі складено та підписано 15.04.2021.

Суддя Л.Я. Максименко