Справа № 400/1342/20
Суддя: Шеметенко Л.П.
Дата ухвалення: 2021-04-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 квітня 2021 р.м.ОдесаСправа № 400/1342/20

Головуючий в І інстанції: Лебедєва Г.В.

Дата та місце ухвалення рішення: 12.08.2020 р. м. Миколаїв

П`ятий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача Шеметенко Л.П.

судді Стас Л.В.

судді Турецької І.О.

за участю секретаря Коваль Т.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі апеляційну скаргу Південного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 12 серпня 2020 року по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю сільськогосподарське підприємство «Нібулон» до Південного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків, Головного управління Державної казначейської служби України у м. Києві про визнання бездіяльності протиправною, стягнення пені, -

В С Т А Н О В И В:

У березні 2020 року до Миколаївського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю сільськогосподарське підприємство «Нібулон» до Офісу великих платників податків ДПС (правонаступник - Південне міжрегіональне управління ДПС по роботі з великими платниками податків), Головного управління Державної казначейської служби України у м. Києві, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, про: визнання протиправною бездіяльність Офісу великих платників податків ДПС, яка полягає у невнесенні до інтегрованої картки платника податків Товариства з обмеженою відповідальністю сільськогосподарське підприємство «Нібулон» з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) запису про нарахування пені в розмірі 1 450 387, 44 грн. за період з 08.10.2019 року по 03.06.2020 року включно на суму заборгованості бюджету з відшкодування податку на додану вартість за податковими деклараціями з податку на додану вартість за звітні періоди березень - травень 2016 року, липень 2016 року, серпень 2016 року; стягнення з Державного бюджету України через Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві на користь Товариства з обмеженою відповідальністю сільськогосподарське підприємство «Нібулон» 1 450 387, 44 грн. пені за період з 08.10.2019 року по 03.06.2020 року включно, нарахованої на суму заборгованості бюджету з відшкодування податку на додану вартість за податковими деклараціями з податку на додану вартість за звітні періоди березень - травень 2016 року, липень 2016 року, серпень 2016 року.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 12 серпня 2020 року позов задоволено частково. Стягнуто з Державного бюджету України через Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві на користь Товариства з обмеженою відповідальністю сільськогосподарське підприємство «Нібулон» 1 450 387, 44 грн. пені за період з 08.10.2019 року по 03.06.2020 року включно, нарахованої на суму заборгованості бюджету з відшкодування податку на додану вартість за податковими деклараціями з податку на додану вартість за звітні періоди березень - травень 2016 року, липень 2016 року, серпень 2016 року. В решті позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане судове рішення та ухвалити нове про відмову у задоволенні заявленого позову, наголошуючи на неповному з`ясуванні судом першої інстанції всіх обставин, що мають значення для вирішення справи, та порушення норм матеріального права.

Представником позивача подано відзив на апеляційну скаргу, в якому останній просить у задоволенні апеляційної скарги відмовити у повному обсязі.

Вислухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Судом першої інстанції встановлено, що ТОВ СП «Нібулон» були подані контролюючому органу податкові декларації та заяви про повернення сум бюджетного відшкодування, які відображені у цих податкових деклараціях, за період березень, квітень, травень, липень, серпень 2016 року.

У період з 19.07.2017 року по 28.07.2017 року Офісом великих платників податків Державної фіскальної служби була проведена документальна позапланова виїзна перевірка ТОВ СП «Нібулон» з питань дотримання вимог податкового законодавства по взаємовідносинах з ТОВ «Никсервіс-плюс» (), ТОВ «Специнвест» (), ТОВ «Еллана» (), ТОВ «Оліон» () за період березень-травень 2016 року, липень 2016 року, серпень 2016 року, за результатами якої складено акт від 15.08.2017 року № 2756/28-10-41-08/14291113.

З урахуванням листа Офісу ВПП податків ДФС від 29.08.2017 року № 45459/10/28-10-41-01-12 «Про розгляд заперечення до акту від 15.08.2017 року № 2756/28-10-41-08/14291113 «Про результати документальної виїзної перевірки ТОВ СП «Нібулон» з питань дотримання вимог податкового законодавства по взаємовідносинах з ТОВ «Никсервіс-плюс», ТОВ «Специнвест», ТОВ «Еллана», ТОВ «Оліон» за період березень-травень 2016 року, липень 2016 року, серпень 2016 року», висновок акту від 15.08.2017 року № 2756/28-10-41-08/14291113 про встановлені в ході перевірки порушення викладено в наступній редакції, зокрема, зазначено, що: встановлено порушення ТОВ СП «Нібулон» п.п. 14.1.18 п. 14.1 ст. 14, п. 44.1, п. 44.6, ст. 44, п. 185.1 ст. 185, п. 198.1, п. 198.2, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198, п. 200.1, п. 200.4 ст. 200 Податкового кодексу України, п.п. 1 п. 4 розділу V Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 23.09.2014 року № 966 (із змінами та доповненнями), зареєстрованого у Міністерстві юстиції України від 28.01.2016 за № 21, що призвело до:

- завищення суми податкового кредиту на загальну суму ПДВ у розмірі 17 823 060,81 грн.;

- завищення суми податку на додану вартість, що підлягає бюджетному відшкодуванню на рахунок платника у банку на загальну суму 17 823 060,81 грн., у тому числі в розрізі податкових (звітних) періодів: березень 2016 року - 2 468 711,53 грн.; квітень 2016 року - 2 589 430,85 грн.; травень 2016 року - 2 417 832,44 грн.; липень 2016 року - 6 964 947,82 грн.; серпень 2016 року - 3 382 138,17 грн.

На підставі висновків про завищення позивачем сум податкового кредиту та сум податку на додану вартість, що підлягають бюджетному відшкодуванню на рахунок платника у банку, Офіс великих платників податків Державної фіскальної служби прийняв 30.08.2017 року податкове повідомлення-рішення № , яким позивачу зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість в розмірі 17 823 060,81 грн., а також визначено податкове зобов`язання з податку на додану вартість в розмірі 2 647 751,80 грн. та застосовано штрафні (фінансові) санкції у розмірі 4 455 765,19 грн.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 30.05.2018 року у справі № 814/2396/17, залишеним без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 27.02.2019 року, визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби від 30.08.2017 року №.

Ухвалою Верховного Суду від 24.05.2019 року касаційну скаргу Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 30 травня 2018 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 27 лютого 2019 року у справі № 814/2396/17 - повернуто скаржнику.

Також, ухвалою Верховного Суду від 30.03.2020 року відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Офісу великих платників податків Державної податкової служби на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 30 травня 2018 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 27 лютого 2019 року у справі № 814/2396/17.

Вважаючи, що відповідачем протиправно у встановлені строки не відшкодовано позивачу суму податку на додану вартість у загальній сумі 15 175 309,47 грн., позивач звернувся до суду з позовом у справі № 400/3455/19.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 20.01.2020 року у справі № 400/3455/19, залишеним без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 09.07.2020 року, визнано протиправною бездіяльність Офісу великих платників податків ДПС, яка полягає у невнесенні до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування даних щодо узгодження ТОВ СП «Нібулон» суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість за березень, квітень, травень, липень, серпень 2016 р. в загальному розмірі 15 175 309,47 грн. Зобов`язано Офіс великих платників податків ДПС внести до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування дані щодо узгодження ТОВ СП «Нібулон» суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість за березень, квітень, травень, липень, серпень 2016 р. в загальному розмірі 15 175 309,47 грн. Стягнуто з Державного бюджету України через Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві на користь ТОВ СП «Нібулон» 15 175 309,47 грн. заборгованості бюджету з відшкодування податку на додану вартість за березень, квітень, травень, липень, серпень 2016 року. Стягнуто з Державного бюджету України через Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві на користь ТОВ СП «Нібулон» 1 798 586,0 грн. пені за період з 14 березня 2019 року до 7 жовтня 2019 року включно, нарахованої на суму заборгованості бюджету з відшкодування податку на додану вартість за податковими деклараціям з податку на додану вартість за березень, квітень, травень, липень, серпень 2016 року.

З огляду на те, що сума заборгованості з ПДВ позивачу у встановлені Податковим кодексом України строки на поточний банківський рахунок перерахована не була, ТОВ СП «Нібулон» звернулось з даним позовом до суду про визнання протиправною бездіяльність відповідача та стягнення пені у розмірі 1 450 387, 44 грн. за період з 08.10.2019 року по 03.06.2020 року включно, нарахованої на суму заборгованості бюджету з відшкодування податку на додану вартість за податковими деклараціями з податку на додану вартість за звітні періоди березень - травень 2016 року, липень 2016 року, серпень 2016 року.

Під час апеляційного розгляду справи встановлено, що бюджетне відшкодування у сумі 15 175 309,47 грн. перераховано позивачу на його рахунок 08.10.2020 року.

Вирішуючи справу та задовольняючи частково заявлений позов, суд першої інстанції виходив з того, що у справі № 400/3455/19 встановлене право ТОВ СП «Нібулон» на отримання бюджетного відшкодування ПДВ за березень, квітень, травень, липень, серпень 2016 року, а також невідшкодування позивачу належних йому до повернення сум ПДВ у встановлений законом строк.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність у позивача права на отримання з Державного бюджету України пені, нарахованої у розмірі та в порядку, встановлених пунктом 200.23 статті 200 ПК України, у зв`язку з невиплатою бюджетного відшкодування в установлений законодавством строк.

Водночас, вирішуючи справу, суд першої інстанції виходив з того, що у програмному забезпеченні з автоматичного ведення інтегрованої картки платника відсутня можливість автоматичного нарахування пені на суму заборгованості податкового органу, а тому, відсутня протиправна бездіяльність Офісу великих платників податків ДПС у невнесенні до інтегрованої картки платника податків ТОВ СП «Нібулон» запису про нарахування пені, з огляду на відсутність технічної можливості.

Рішення суду першої інстанції оскаржується відповідачем в частині задоволених вимог позивача.

Колегія суддів погоджується із зазначеними висновками суду першої інстанції з огляду на викладене.

Згідно пп. 200.1-200.7, 200.10-200.15 ст. 200 Податкового кодексу України (в редакції на момент подання податкових декларацій та заяв про повернення сум бюджетного відшкодування, які відображені у цих податкових деклараціях) сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

При позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом.

Для перерахування податку до бюджету центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію податкової та митної політики, надсилає органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриті рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, реєстр платників, в якому зазначаються назва платника, податковий номер та індивідуальний податковий номер платника, звітний період та сума податку, що підлягає перерахуванню до бюджету. На підставі такого реєстру орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриті рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, не пізніше останнього дня строку, встановленого цим Кодексом для самостійної сплати податкових зобов`язань, перераховує суми податку до бюджету.

При від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума: а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу - б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету; в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Платник податку, який має право на отримання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення суми бюджетного відшкодування, подає відповідному контролюючому органу податкову декларацію та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації. У такій заяві платник податку зазначає про його відповідність або невідповідність критеріям, визначеним пунктом 200.19 цієї статті.

Протягом 30 календарних днів, що настають за граничним терміном отримання податкової декларації, контролюючий орган проводить камеральну перевірку заявлених у ній даних.

Платники податку, які мають право на бюджетне відшкодування відповідно до цієї статті та подали заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, отримують таке бюджетне відшкодування у разі узгодження контролюючим органом заявленої суми бюджетного відшкодування за результатами камеральної перевірки, а у випадках, визначених пунктом 200.11 цієї статті, - за результатами перевірки, зазначеної у такому пункті, що проводяться відповідно до цього Кодексу.

Сума бюджетного відшкодування вважається узгодженою контролюючим органом з дня, наступного за днем закінчення терміну проведення камеральної перевірки, у разі якщо камеральна перевірка проведена не була або за результатами проведення перевірки податкове повідомлення-рішення не було надіслано платнику податку у строк, визначений цим Кодексом.

Контролюючий орган має право провести документальну перевірку платника податку в разі, якщо розрахунок суми бюджетного відшкодування було зроблено за рахунок від`ємного значення, сформованого за операціями: за періоди до 1 липня 2015 року, що не підтверджені документальними перевірками; з придбання товарів/послуг у платників податку, що використовували спеціальний режим оподаткування, визначений відповідно до статті 209 цього Кодексу, за період до 1 січня 2016 року.

Контролюючий орган зобов`язаний протягом п`яти робочих днів після закінчення перевірки: або подати органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, висновок із зазначенням суми, що підлягає відшкодуванню з бюджету; або за заявою платника податку до відповідного контролюючого органу зарахувати таку суму в рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до Державного бюджету України.

У разі наявності у платника податку податкового боргу бюджетному відшкодуванню підлягає заявлена сума податку, зменшена на суму такого податкового боргу.

У разі виникнення у платника податку необхідності зміни напряму узгодженого бюджетного відшкодування, такий платник податку має право подати відповідну заяву до контролюючого органу, який протягом п`яти робочих днів з дня отримання такої заяви повинен її задовольнити.

На підставі отриманого висновку відповідного контролюючого органу орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, видає платнику податку зазначену в ньому суму бюджетного відшкодування шляхом перерахування коштів з бюджетного рахунка на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку протягом п`яти операційних днів після отримання висновку контролюючого органу.

Якщо за результатами камеральної або документальної позапланової виїзної перевірки сум бюджетного відшкодування, визначених у пункті 200.11 цієї статті, контролюючий орган виявляє невідповідність суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації, то такий орган: а) у разі заниження заявленої платником податку суми бюджетного відшкодування щодо суми, визначеної контролюючим органом за результатами перевірок, надсилає платнику податку податкове повідомлення, в якому зазначаються сума такого заниження та підстави для її вирахування. У цьому випадку вважається, що платник податку добровільно відмовляється від отримання такої суми заниження як бюджетного відшкодування у звітному (податковому) періоді, та зараховує таку суму заниження до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду; б) у разі перевищення заявленої платником податку суми бюджетного відшкодування над сумою, визначеною контролюючим органом за результатами перевірок, надсилає платнику податку податкове повідомлення, в якому зазначаються сума такого перевищення та підстави для її вирахування; в) у разі з`ясування за результатами проведення перевірок факту, за яким платник податку не має права на отримання бюджетного відшкодування, надсилає платнику податку податкове повідомлення, в якому зазначаються підстави відмови в наданні бюджетного відшкодування.

У разі якщо за результатами перевірки сум податку, заявлених до відшкодування, платник податку або контролюючий орган розпочинає процедуру адміністративного або судового оскарження, контролюючий орган не пізніше наступного робочого дня після отримання відповідного повідомлення від платника або ухвали суду про порушення провадження у справі зобов`язаний повідомити про це орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів. Орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів припиняє процедуру відшкодування в частині оскаржуваної суми до набрання законної сили судовим рішенням.

Після закінчення процедури адміністративного або судового оскарження контролюючий орган протягом п`яти робочих днів, що настали за днем отримання відповідного рішення, зобов`язаний подати органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів висновок із зазначенням суми податку, що підлягає відшкодуванню з бюджету.

Згідно абзацу другого пункту 200.15 статті 200 Податкового кодексу України в редакції Закону № 1797-VIII від 21.12.2016 року після закінчення процедури адміністративного оскарження або набрання законної сили рішенням суду контролюючий орган на наступний робочий день після отримання відповідного рішення зобов`язаний внести до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування дані щодо узгодженої суми бюджетного відшкодування платника.

Відповідно до пп. 200.12, 200.13 ст. 200 Податкового кодексу України, у вказаній редакції, зазначена у заяві сума бюджетного відшкодування вважається узгодженою в Реєстрі заяв про повернення суми бюджетного відшкодування з однієї із таких дат: ґ) з дня визнання протиправним та/або скасування податкового повідомлення-рішення.

У випадках, передбачених підпунктами «а», «г» і «ґ» цього пункту, інформація про узгодженість бюджетного відшкодування та його суму відображається в Реєстрі заяв про повернення суми бюджетного відшкодування контролюючим органом на наступний робочий день після виникнення такого випадку.

Узгоджена сума бюджетного відшкодування стає доступною органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, для виконання на наступний операційний день за днем її відображення в Реєстрі заяв про повернення суми бюджетного відшкодування та перераховується органом, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, у строки, передбачені пунктом 200.13 цієї статті, на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку та/або на бюджетні рахунки для перерахування у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до Державного бюджету України.

На підставі даних Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, після дня набуття статусу узгодженої суми бюджетного відшкодування перераховує таку суму з бюджетного рахунка на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку та/або на бюджетні рахунки для перерахування у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету, протягом п`яти операційних днів.

Абзацом третім пункту 200.15 статті 200 Податкового кодексу України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин та станом на теперішній час) визначено, що у разі неузгодження контролюючим органом суми податку, заявленої до відшкодування, або її частини зобов`язання з бюджетного відшкодування податку в частині неузгодженої суми виникає з дня закінчення процедури адміністративного або судового оскарження, за результатами якої прийнято рішення на користь платника податків.

При цьому, згідно п. 56.18 ст. 56 Податкового кодексу України при зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання недійсним рішення контролюючого органу грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

За правилами п. 200.23 ст. 200 Податкового кодексу України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин та станом на теперішній час) суми податку, не відшкодовані платникам протягом визначеного цією статтею строку, вважаються заборгованістю бюджету з відшкодування податку на додану вартість. На суму такої заборгованості нараховується пеня на рівні 120 відсотків облікової ставки Національного банку України, встановленої на момент виникнення пені, протягом строку її дії, включаючи день погашення.

Як встановлено судом першої інстанції, підтверджено під час апеляційного розгляду справи та визнається відповідачем, ТОВ СП «Нібулон» були подані контролюючому органу податкові декларації та заяви про повернення сум бюджетного відшкодування, які відображені у цих податкових деклараціях, за період березень, квітень, травень, липень, серпень 2016 року.

На підставі висновків акту перевірки від 15.08.2017 року № 2756/28-10-41-08/14291113 про завищення позивачем сум податкового кредиту та сум податку на додану вартість, що підлягають бюджетному відшкодуванню на рахунок платника у банку, податковим органом було винесено податкове повідомлення-рішення від 30.08.2017 року № , яким позивачу зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість в розмірі 17 823 060,81 грн., а також визначено податкове зобов`язання з податку на додану вартість в розмірі 2 647 751,80 грн. та застосовано штрафні (фінансові) санкції у розмірі 4 455 765,19 грн.

Проте, рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 30.05.2018 року у справі № 814/2396/17, залишеним без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 27.02.2019 року, визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби від 30.08.2017 року № .

Ухвалою Верховного Суду від 24.05.2019 року касаційну скаргу Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 30 травня 2018 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 27 лютого 2019 року у справі № 814/2396/17 - повернуто скаржнику.

Також, ухвалою Верховного Суду від 30.03.2020 року відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Офісу великих платників податків Державної податкової служби на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 30 травня 2018 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 27 лютого 2019 року у справі № 814/2396/17.

Статтею 255 КАС України визначено, що рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Таким чином, оскільки у спірному випадку податковим органом не було узгоджено суму податку заявлену позивачем до відшкодування за період березень, квітень, травень, липень, серпень 2016 року та винесено податкове повідомлення - рішення щодо зменшення суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість і визначення податкового зобов`язання з податку на додану вартість, яке було оскаржено платником податку в судовому порядку, зобов`язання з бюджетного відшкодування податку в частині неузгодженої суми виникло з дня закінчення процедури адміністративного оскарження, за результатами якої прийнято рішення на користь платника податків, а саме з дня набрання законної сили рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 30.05.2018 року у справі № 814/2396/17, тобто, з 27.02.2019 року.

З цієї дати (27.02.2019 року) зазначені позивачем у заявах про повернення сум бюджетного відшкодування за період березень, квітень, травень, липень, серпень 2016 року суми бюджетного відшкодування вважаються узгодженими.

Станом на момент звернення позивача із заявленим позовом зобов`язання з бюджетного відшкодування ПДВ не виконано на суму 15 175 309,47 грн.

Наявність зобов`язання з бюджетного відшкодування позивачу ПДВ на суму 15 175 309,47 грн. повністю визнається відповідачем у відзиві на позовну заяву та поданій апеляційній скарзі.

При цьому, відповідач, як у відзиві на позовну заяву, так і в поданій апеляційній скарзі, не зазначає жодних обґрунтувань підстав не виконання зобов`язання з бюджетного відшкодування ПДВ перед позивачем на суму 15 175 309,47 грн.

Відповідач підтверджує, що після набрання законної сили рішенням суду у справі № 814/2396/17 та отримання відповідного рішення суду ним не внесено до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування дані щодо узгодженої суми бюджетного відшкодування позивача на суму 15 175 309,47 грн. та вказана заборгованість не відшкодована позивачу.

Також, відповідач не оспорює розмір пені, заявлений до стягнення позивачем у даній справі за прострочення бюджетної заборгованості.

Єдиною підставою для відмови у задоволенні заявленого позову, як у відзиві на позовну заяву, так і в поданій апеляційній скарзі, відповідачем визначено передчасність заявлених вимог.

Так, відповідач вказує на те, що погашення бюджетної заборгованості не відбулось, а тому, на його думку, вимоги позивача про стягнення пені за прострочення сплати бюджетного відшкодування є передчасними.

Проте, колегія суддів вважає безпідставними наведені доводи відповідача, з огляду на викладене.

Як вже зазначалось колегією суддів, згідно п. 200.23 ст. 200 Податкового кодексу України суми податку, не відшкодовані платникам протягом визначеного цією статтею строку, вважаються заборгованістю бюджету з відшкодування податку на додану вартість. На суму такої заборгованості нараховується пеня на рівні 120 відсотків облікової ставки Національного банку України, встановленої на момент виникнення пені, протягом строку її дії, включаючи день погашення.

Виходячи з приписів наведеної норми права, пеня починає нараховуватися з моменту, коли бюджетне відшкодування набуває статусу заборгованості, та нараховується протягом строку не відшкодування заборгованості з бюджету включаючи день перерахування коштів з бюджетного рахунка на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку.

З урахуванням вимог пунктів 200.12, 200.13, 200.15 статті 200 Податкового кодексу України, в редакції на момент набрання законної сили рішення у справі № 814/2396/17, моментом набуття бюджетним відшкодуванням статусу заборгованості є наступний день після сплину встановлених податковим законодавством строків на внесення до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування дані щодо узгодженої суми бюджетного відшкодування платника та перерахування органом, який здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, суми бюджетного відшкодування на розрахунковий рахунок платника податку у банку, що його обслуговує.

З аналізу зазначених вище норм вбачається, що позивач у встановленому порядку набув право на нарахування та стягнення пені на рівні 120 відсотків облікової ставки Національного банку України з Державного бюджету України, оскільки станом на момент звернення до суду та розгляду справи судом першої інстанції податковим органом безпідставно у встановлені строки не відшкодовано позивачу суму податку на додану вартість у загальному розмірі 15 175 309,47 грн.

Не внесення контролюючим органом на наступний робочий день після отримання відповідного рішення суду, що набрало законної сили, до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування дані щодо узгодженої суми бюджетного відшкодування платника та не погашення у зв`язку з цим заборгованості бюджету з податку на додану вартість не позбавляє платника податку права пред`явлення вимоги про стягнення пені за несвоєчасне відшкодування податку на додану вартість, починаючи з моменту виникнення такої заборгованості до часу звернення до суду за захистом своїх прав.

Положення пункту 200.23 статті 200 Податкового кодексу України є імперативною нормою закону та інші норми Податкового кодексу України не передбачають, що стягнення пені, нарахованої на суму наявної бюджетної заборгованості з податку на додану вартість здійснюється лише після фактичного отримання платником податків суми такої заборгованості.

Зазначене спростовує доводи апелянта, що механізм розрахунку пені та її розмір пов`язаний із фактичним повним погашенням заборгованості.

Висновки суду апеляційної інстанції у даній справі відповідають правовим позиціям Верховного Суду, які викладені, зокрема, у постанові від 11 лютого 2021 року у справі № 804/2352/17.

Більш того, під час апеляційного розгляду справи встановлено, що бюджетне відшкодування у сумі 15 175 309,47 грн. перераховано позивачу на його рахунок 08.10.2020 року.

За таких обставин, вимоги про стягнення пені за період з 08.10.2019 року по 03.06.2020 року є цілком обґрунтованими.

Таким чином, доводи апеляційної скарги спростовуються наведеними висновками суду апеляційної інстанції та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Враховуючи викладені обставини та з огляду на наведені положення законодавства, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 241, 243, 250, 291, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Південного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків залишити без задоволення.

Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 12 серпня 2020 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках, визначених ст. 328 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складення постанови в повному обсязі безпосередньо до Верховного Суду.

Судове рішення складено у повному обсязі 19.04.2021 р.

Суддя-доповідач: Л.П. Шеметенко

Суддя: Л.В. Стас

Суддя: І.О. Турецька