Справа № 826/11907/17
Суддя: Клименчук Н.М.
Дата ухвалення: 2021-04-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 квітня 2021 року м. Київ № 826/11907/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі колегії суддів: головуючий судді Клименчук Н.М., судді Каракашьян С.К., Шрамко Ю.Т., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом державного підприємства «Придніпровська залізниця» до Державної фіскальної служби України про визнання протиправним дій, визнання протиправною та скасування індивідуальної податкової консультації,

ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство «Придніпровська залізниця» (надалі - Позивач) звернулось до Окружного адміністративного суду м. Києва із позовною заявою до Державної фіскальної служби України (надалі - Відповідач), у якій просить визнати протиправними дії Відповідача щодо надання індивідуальної податкової консультації від 22.08.2017 №1705/6/99-99-15-02-02/15/іпк; визнати протиправною та скасувати індивідуальну податкову консультацію.

В обґрунтування позовних вимог Позивачем зазначено, що індивідуальну податкову консультацію Відповідачем винесено із порушенням норм податкового законодавства. Позивачем вказано про те, що звертаючись до Міністерства фінансів України із запитом про надання роз`яснення Позивач не мав на меті отримання податкової консультації, а тому вважає що у Відповідача відсутні підстави для надання оскаржуваної податкової консультації.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 21.09.2017 відкрито провадження у справі.

Відповідачем відзиву на позов до суду не подано.

Згідно з частиною шостою статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі ненадання Відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

В судовому засіданні 15.02.2018 судом ухвалено здійснювати подальший розгляд справи у порядку письмового провадження.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружним адміністративним судом міста Києва встановлено наступне.

Державне підприємство «Придніпровська залізниця» у травні 2013 року проведено публічний випуск облігацій для розміщення на міжнародних ринках, капіталу у відповідності з положенням S та Правилом 144 А Закону США «Про цінні папери» 1993 року, через спеціально створену особу в якості емітенту, що передбачено ринковою практикою. Такою спеціальною особою є компанія ШОРТЛАЙН-ПІ-ЕЛ-СІ (SНORTLINE PLC) 5тн FLOORS, 6 ST.ANDREW STREET, LONDON EC4A 3 AE.

Тобто, ДП «Придніпровська залізниця», що зареєстрована відповідно до законодавства України, за адресою: проспект Дмитра Яворницького (Карла Маркса), 108, м. Дніпро, 49038, Україна та ШОРТЛАЙН-ПІ-ЕЛ-СІ (SНORTLINE PLC), створеним відповідно до законодавства Англії з місцезнаходженням Сент Ендрю Стріт, 6, 5-й поверх, Лондон, EC 4 А 3 АЕ, Сполучене Королівство, як позикодавцем та Державною адміністрацією залізничного транспорту України (Укрзалізниця), яка створена за законодавством України з місцезнаходженням: вул. Тверська, 5, м. Київ, 03680, Україна, укладено договір позики від 16.05.2013, відповідно до якого залізницею отримано грошові кошти на суму 94190000 доларів США, за які щопівроку повинні сплачуватися основні відсотки у розмірі 9,5% річних та додаткові відсотки у розмірі 0,0031%.

Крім того, укладено з ШОРТЛАЙН-ПІ-ЕЛ-СІ (SНORTLINE PLC) угоду про комісії та витрати з єдиною метою фінансування позик, наданих державному підприємству «Донецька залізниця», державному територіально-галузевому об`єднанню «Львівська залізниця», державному підприємству «Одеська залізниця», державному підприємству «Придніпровська залізниця», державному підприємству «Південна залізниця» та державному територіально-галузевому об`єднанню «Південно-західна залізниця». Такі позики за умовами угоди безумовно та безвідклично солідарно гарантовані кожним з поручителів. Відповідно до цього договору сплачуються комісії на підставі оформлених рахунків - фактур.

ДП «Придніпровська» отримано нотаріально завірені копії з апостилем свідоцтв про статус резидента компанії ШОРТЛАЙН-ПІ-ЕЛ-СІ за 2013, 2014, 2015 роки, в яких зазначено, що за даними Служби з податкових і митних зборів, Компанія SНORTLINE PLC станом на 19.09.2013, 14.04.2014 та на 01.06.2015 с резидентом Сполученого Королівства відповідно до статті 4 чинної Конвенції про уникнення подвійного оподаткування між Сполученим Королівством і Радянським Союзом, що продовжує діяти у відносинах між Сполученим Королівством та Україною.

ДП «Придніпровська залізниця» листом від 14.06.2017 №Н-21/748 звернулось до Міністра фінансів України з проханням надати роз`яснення стосовно того чи застосовуються положення пункту 46 підрозділу 4 Розділу XX «Перехідних положень» Податкового кодексу України, з урахуванням змін внесених Законом України №1797-19 «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо покращення інвестиційного клімату в Україні» у частині звільнення від оподаткування доходів, які сплачені залізницею до 31.12.2016 на користь нерезидента ШОРТЛАЙН ПІ-ЕЛ-СІ за договором позики, залучав кошти шляхом розміщення іноземних боргових цінних паперів на іноземній фондовій біржі (Ірландській фондовій біржі) у травні 2013 року.

Міністерством фінансів України скеровано запит Позивача від 14.06.2017 №Н-21/748 до Державної фіскальної служби України для розгляду.

Державною фіскальною службою України, за результатом розгляду звернення від 14.06.2017 №Н-21/748 надано індивідуальну податкову консультацію від 22.08.2017 №1705/6/99-99-15-02-02-15/іпк, згідно якої зазначено наступне.

З урахуванням того, що стаття 39 Податкового кодексу України набрала чинності з 01.09.2013, а перелік держав відповідно до підпункту 39.2.1.2 підпункту 39.2.1 пункту 39.2 статті 39 цього Кодексу затверджено розпорядженням Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 №1042-р, процентні доходи, що виплачуються за такими залученими коштами не звільняються від оподаткування згідно з пунктом 46 підрозділу 4 розділу Перехідних положень Податкового кодексу України та оподатковуються за ставкою, визначеною підпунктом 141.4.2. пункту 141.4 статті 141 цього кодексу (15%), у разі якщо розміщення нерезидентом іноземних боргових цінних паперів на іноземній фондовій біржі відбулось до затвердження переліку держав КМУ відповідно до підпункту 39.2.1.2 підпункту 39.2.1 пункту 39.2 статті 39 Податкового кодексу України, якщо інше не передбаченого положеннями міжнародних договорів України з країнами резиденції осіб, на користь яких здійснюються виплати, що набрали чинності.

Вважаючи, що вказану індивідуальну податкову консультацію Відповідачем надано протиправно, Позивачем оскаржено її до суду.

Оцінивши за правилами статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України надані сторонами докази та пояснення, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, Окружним адміністративним судом міста Києва зроблено висновок, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини п`ятої статті 124 і частини третьої статті 129 Конституції України судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України, а обов`язковість рішень суду визнається однією з основних засад судочинства.

Вирішуючи спір по суті суд керується положеннями чинного законодавства, яке діяло на час виникнення спірних правовідносин та звертає увагу на наступне.

Так, відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України.

Згідно із підпунктом 191.1.28 пункту 191.1 статті 191.1 Податкового кодексу України контролюючі органи виконують такі функції, крім особливостей, передбачених для державних податкових інспекцій статтею 193 цього Кодексу: надають індивідуальні податкові консультації, інформаційно-довідкові послуги з питань податкового та іншого законодавства, контроль за додержанням якого покладено на контролюючі органи.

Постановою Кабінету Міністрів України від 21.05.2014 №236 затверджено положення «Про Державну фіскальну службу України» (далі - Положення №236).

Відповідно до підпункту 33 пункту 4 Положення №236 ДФС відповідно до покладених на неї завдань надає консультації відповідно до Податкового та Митного кодексів України, а також законодавства з питань сплати єдиного внеску.

Згідно із нормами Положення №236, Державна фіскальна служба України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів і який реалізує державну податкову політику, державну політику у сфері державної митної справи, держану політику з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, державну політику у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування податкового, митого законодавства, а також законодавства з питань сплати єдиного внеску.

Надання податкових індивідуальних консультацій також передбачено Порядком організації роботи органів доходів і зборів із надання індивідуальних податкових консультацій, затвердженим наказом ДФС України від 25.04.2017 №293.

Пунктом 52.1 статті 52 Податкового кодексу України визначено, що за зверненням платників податків контролюючі органи надають їм безоплатно індивідуальні податкові консультації з питань практичного застосування окремих норм податкового та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, протягом 25 календарних днів, що настають за днем отримання такого звернення даним контролюючим органом.

Звернення платників податків на отримання індивідуальної податкової консультації в письмовій формі повинно містити:

найменування для юридичної особи або прізвище, ім`я, по батькові для фізичної особи, податкову адресу, а також номер засобу зв`язку та адресу електронної пошти, якщо такі наявні;

код згідно з ЄДРПОУ (для юридичних осіб) або реєстраційний помер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) або серію та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та офіційно повідомили про це відповідним) контролюючому органу і мають відмітку у паспорті);

зазначення, в чому полягає практична необхідність отримання тіодаткової консультації;

підпис платника податків; дату підписання звернення.

На звернення платника податків, що не відповідає вимогам, зазначеним у цьому пункті, податкова консультація не надається, а надсилається відповідь у порядку та строки, передбачені Законом України «Про звернення громадян».

Уповноважена особа центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і ми тну політику, може прийняти рішення про продовження строку розгляду звернення на отримання індивідуальної податкової консультації понад 25-дснний строк, але не більше 10 календарних днів, та письмово повідомити про це платнику податків до закінчення строку, визначеного абзацом першим цього пункту.

Індивідуальна податкова консультація має індивідуальний характер і може використовуватися виключно платником податків, якому надано таку консультацію (пункт 52.2 статті 52 Податкового кодексу України).

В розрізі пункту 52.3 статті 52 Податкового кодексу України за вибором платника податків індивідуальна податкова консультація надається в усній або письмовій формі. Індивідуальна податкова консультація, надана в письмовій формі, обов`язково повинна містити назву - податкова консультація, реєстраційний номер в єдиній базі індивідуальних податкових консультацій, опис питань, що порушуються платником податків, з урахуванням фактичних обставин, зазначених у зверненні платника податків, обґрунтування застосування норм законодавства та висновок з питань практичного використання таких норм законодавства.

При цьому, приписами пункту 52.4 статті 52 Податкового кодексу України передбачено, що індивідуальні податкові консультації надаються: в усній формі -контролюючими органами та державними податковими інспекціями; у письмовій формі - контролюючими органами в Автономній Республіці Крим, містах Києві та Севастополі, областях, міжрегіональними територіальними органами, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну податкову і ми тну політику.

Індивідуальна податкова консультація, надана в письмовій формі, підлягає реєстрації в єдиній базі індивідуальних податкових консультацій та розміщенню на офіційному веб-сайті центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику, без зазначення найменування (прізвища, ім`я, по батькові) платника податків, коду згідно з ЄДРГІОУ (реєстраційного номера облікової картки) та його податкової адреси.

Доступ до зазначених даних єдиної бази та офіційного веб-сайту с безоплатним та вільним. Порядок ведення та форма єдиної бази індивідуальних податкових консультацій визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує держави) фінансову політику.

Згідно із пунктом 53.1 статті 52 Податкового кодексу України платник податків може оскаржити до суду наказ про затвердження узагальнюючої податкової консультації або надану йому індивідуальну податкову консультацію як правовий акт індивідуальної дії, викладені в письмовій формі, які, на думку такого платника податків, суперечать нормам або змісту відповідного податку чи збору.

Скасування судом наказу про затвердження узагальнюючої податкової консультації або індивідуальної податкової консультації є підставою для надання нової податкової консультації з урахуванням висновків суду.

Протягом 30 календарних днів з дня набрання законної сили рішенням суду про скасування наказу про затвердження узагальнюючої податкової консультації або індивідуальної податкової консультації центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, або контролюючий орган з урахуванням висновків суду зобов`язані опублікувати узагальнюючу податкову консультацію або надати платнику податків індивідуальну податкову консультацію.

Водночас, у відповідності до частини 1 статті 20 Закону України «Про звернення громадян» від 02.10.1996 №393-ВР звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють, необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п`яти днів.

З аналізу вищезазначених норм можна зробити висновок про те, що функція податкової консультації полягає у допомозі платнику податків стосовно практичного використання конкретної норми закону або іншого нормативно-правового акта, який стосується оподаткування, і є фактично відповіддю контролюючого органу платнику податків па його питання, яка повинна містити конкретні роз`яснення такому платнику щодо практичної форми та/або моделі його поведінки у визначеному колі податкових правовідносин. Статтею 52 Податкового кодексу України передбачено обов`язкові вимоги щодо змісту податкової консультації та встановлено обов`язок контролюючих органів надавати податкові консультації з питань практичного застосування норм податкового законодавства. Ненадання такої консультації або надання неякісної та/або незаконної податкової консультації є порушенням податковим органом права платника податків на отримання інформації про практичне застосування норм законодавства та відповідного блага, передбаченого пунктом 53.1 статті 53 Податкового кодексу України, у вигляді отримання консультації, яка могла б дозволити платнику податків застосовувати норму податкового законодавства певним чином без ризику притягнення до відповідальності. Тобто, надана податкова консультація, яка містить цитати нормативно-правових актів, але ніяких висновків або рекомендацій щодо їх застосування не містить, або незаконна податкова консультація, підлягає скасуванню.

Судом досліджено копію висновку експертного дослідження Українського бюро лінгвістичних експертиз від 26.06.2017 №056/337-2, яким підтверджено правомірність позиції Позивача в частині звільнення від оподаткування доходів, які сплачені або сплачуються резидентом на користь нерезидента або уповноваженої ним особи у вигляді процентів за позикою або фінансовим кредитом, що були надані резидентам до 31.12.2016.

Проаналізувавши оскаржувану податкову консультацію суд приходить до висновку, що Відповідачем при її прийнятті фактично не надано відповіді в порядку Закону України «Про звернення громадян», а надано індивідуальну податкову консультацію, за якою Позивач не звертався.

Як зазначено в індивідуальній податковій консультації від 22.08.2017 №1705/6/99-99-15-02-02-15/іпк Державною фіскальною службою України розглянуто звернення Позивача, надіслане листом Міністерства фінансів України. При цьому, звернення Позивача не відповідало вимогам звернення для отримання індивідуальної податкової консультації.

Коло поставлених Позивачем питань при зверненні до контролюючого органу спрямовано на отримання відповіді в порядку Закону України «Про звернення громадян» з метою роз`яснення норм Податкового кодексу України, а не отриманням індивідуальної податкової консультації.

Таким чином, з урахуванням зазначеного суд приходить до висновку, що індивідуальна податкова консультація від 22.08.2017 №1705/6/99-99-15-02-02-15/іпк є протиправною та підлягає скасуванню.

Дослідивши зміст оскаржуваної індивідуальної податкової консультації від 22.08.2017 №1705/6/99-99-15-02-02-15/іпк, судом встановлено, що висновок зазначений в ній не стосується по суті предмету звернення платника податків з метою отримання відповіді на звернення. Таким чином, спірна індивідуальна податкова консультація є такою, яка складена з порушенням абзацу 3 пункту 52.1 статті 52 Податкового кодексу України.

Відповідно до абзацу 3 пункту 52.1. статті 52 Податкового кодексу України на звернення платника податків, що не відповідає вимогам, зазначеним у цьому пункті, податкова консультація не надається, а надсилається відповідь у порядку та строки, передбачені Законом України «Про звернення громадян».

Отже, аналізуючи матеріали адміністративної справи, суд приходить до висновку, що Відповідач не повинен був надавати індивідуальну податкову консультацію Позивачу з урахуванням не відповідності обов`язкових вимог звернення платника податків на отримання індивідуальної податкової консультації, а мав надати відповідь на звернення Позивача в порядку Закону України «Про звернення громадян» та з урахуванням строків розгляду звернень громадян, встановлених статті 20 даного Закону України.

Таким чином, Податковим кодексом України чітко врегульовано правовий статус податкової консультації як акта індивідуальної дії, який, з огляду на вищенаведену норму процесуального законодавства може бути предметом судового оскарження в порядку адміністративного судочинства.

При цьому дослідженню в справах про визнання протиправною та скасування податкової консультації підлягають обставини щодо поставлених у зверненні платника податків про надання податкової консультації питань, викладених у податковій консультації відповідей, відповідності зазначених у податковій консультації висновків нормам або змісту відповідного податку чи збору.

Пунктом 7 статті 11 Конвенції між Урядом України і Урядом Сполученого Королівства Великобританії та Північної Ірландії про усунення подвійного оподаткування та запобігання податковим ухиленням стосовно податків на доходи і на приріст вартості майна визначено, що положення статті 11 не застосовуються, якщо головною метою або однією з головних цілей будь-якої особи, що має відношення до утворення або передачі борговою зобов`язання, у відношенні якого сплачуються проценти, було одержання переваг цієї статті шляхом цього створення або передачі.

Крім того, у відповідності з коментарями до Модельної Конвенції з Оподаткування Доходу чи Капіталу (далі - Модельна Конвенція) Організації з Економічного Розвитку (ОЕСР у звіті ОЕСР «Double taxation conventions and the use of conduit companies» від 27.11.1986, тест на бенефіціарність власника введений та повинен застосовуватися лише у тих випадках, коли платник податків - резидент уклав договір з нерезидентом виключно для отримання податкової пільги (вигоди), що передбачена нормами Конвенції (для мінімізації податкових наслідків). Якщо ж договір з нерезидентом не наслідував таку мету, то тест на бенефеціарність не має застосовуватись.

Відповідачем не надано доказів на підтвердження неправомірної мети (або мети ухилення від оподаткування) при укладанні Позивачем та компанією Шортлайн Пі-Ел-Сі договору позики. Відповідачем не наведено, яку податкову вигоду від застосування Конвенції отримано Позивач, сплачуючи проценти за позикою резиденту Великобританії, яким є компанія Шортлайн Пі-Ел-Сі порівняно з тим, якби він сплачував ці проценти іншим особам, яких Відповідач вважає належними бенефіціарними власниками такого доходу.

Також суд звертає увагу, що звернення Позивачем надсилано не до Відповідача, а до Міністерства фінансів України з метою роз`яснення норм Податкового кодексу України.

Міністерством фінансів України скеровано звернення платника податків до Державної фіскальної служби України, яке помилково оцінено Відповідачем як запит на отримання індивідуальної податкової консультації. При наданні індивідуальної податкової консультації Відповідачем також не враховано мети надіслання Позивачем звернення до Міністерства фінансів України у зв`язку з чим неправомірно надано індивідуальну податкову консультацію замість відповіді на звернення в порядку статті 20 Закону України «Про звернення громадян».

Таким чином, індивідуальну податкову консультацію Відповідачем надано з порушенням вимог законодавства щодо змісту та форми індивідуальної податкової консультації на звернення платника податку в порядку абзацу 3 пункту 52.1 статті 52 Податкового кодексу України. Крім того, при прийнятті індивідуальної податкової консультації Відповідачем не дотримано вимог щодо строків надання індивідуальної податкової консультації.

В нормах Податкового кодексу України відсутні права податкового органу продовжувати строк розгляду звернень платника податків при скеруванні такого звернення від одного органу до іншого.

У рішенні Європейського суду з прав людини, у пункті 110 рішення від 23.07.2002 у справі «Компанія «Вестберга таксі Актіеболаґ» та «Вуліч проти Швеції" Суд визначив, що «...адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень органів державної влади, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а донести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення відповідальності має саме орган державної влади».

Частиною 1 статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно із частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідачами не доведено правомірності прийнятих ними рішень та недотримано імперативного обов`язку доказування встановленого частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, а також усні та письмові доводи представників сторін стосовно заявлених позовних вимог, суд дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Керуючись положеннями статей 2, 7, 9, 11, 44, 72-78, 79, 194, 241-246, 250, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва,

В И Р І Ш И В:

1. Позовну заяву державного підприємства «Придніпровська залізниця» - задовольнити повністю.

2. Визнати протиправними дії Державної фіскальної служби України щодо надання індивідуальної податкової консультації від 22.08.2017 №1705/6/99-99-15-02-02-15/іпк.

3. Визнати протиправною та скасувати індивідуальну податкову консультацію Державної фіскальної служби України від 22.08.2017 №1705/6/99-99-15-02-02-15/іпк.

4. Стягнути на користь державного підприємства «Придніпровська залізниця» судові витрати щодо сплати судового збору у розмірі 3200,00 грн. (три тисячі двісті гривень 00 коп.) за рахунок бюджетних асигнувань Державної фіскальної служби України.

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України. Рішення суду може бути оскаржено за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295 - 297 КАС України.

Відповідно до п/п. 15.5 п. 15 Розділу VII "Перехідні положення" КАС України в редакції Закону №2147-VIII до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Позивач: державне підприємство «Придніпровська залізниця» (, адреса: 49602, Дніпропетровська обл., м. Дніпро, пр-т Карла Маркса, 108).

Відповідач: Державна фіскальна служба України (, адреса: 04053, м.Київ, Львівська площа, 8).

Головуючий суддя Н.М. Клименчук

Судді С.К. Каракашьян

Ю.Т. Шрамко