Справа № 640/12292/19
Суддя: Лічевецький Ігор Олександрович
Дата ухвалення: 2021-04-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2021 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі: головуючого - судді Лічевецького І.О., суддів - Мельничука В.П., Оксененка О.М., при секретарі - Рейтаровській О.С., розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 січня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 15.04.2019 №0-2658.

На обґрунтування своїх вимог позивач посилався на те, що податковим органом невірно обчислений податок на нерухоме майно згідно з Рішенням Київської міської ради від 28.01.2015 №58/923, а саме невірно визначена площа приміщення, власником якого є позивач.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 січня 2021 року адміністративний позов задоволено повністю.

В апеляційній скарзі Головне управління ДФС у м. Києві, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просить скасувати вказане судове рішення та ухвалити постанову про відмову у задоволенні позову у повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги, зокрема, зазначено, що за даними ГУ ДФС у м. Києві та ІТС «Податковий блок», ОСОБА_1 належить нежитлове приміщення 51, за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 132,2 м2. Відтак, обчислення суми податку ОСОБА_1 проведено саме по об`єкту нежитлової нерухомості за вказаною адресою.

Також, скаржник заявив клопотання про заміну Головного управління ДФС у м. Києві на Головне Управління ДПС у м. Києві.

Відповідно до частини першої статті 52 КАС України, у разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії адміністративного процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником. Усі дії, вчинені в адміністративному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього в такій самій мірі, у якій вони були б обов`язкові для особи, яку він замінив.

Постановою Кабінету Міністрів України від 18 грудня 2018 року №1200 утворено Державну податкову службу України та Державну митну службу України, реорганізувавши Державну фіскальну службу шляхом поділу.

Пунктом 2 зазначеної постанови визначено, що Державна податкова служба та Державна митна служба є правонаступниками майна, прав та обов`язків реорганізованої Державної фіскальної служби у відповідних сферах діяльності.

У подальшому, постановою Кабінету Міністрів України від 19 червня 2019 року №537 «Про утворення територіальних органів Державної податкової служби» реорганізовано Головне управління ДФС у м. Києві шляхом його приєднання до Головного управління ДПС у м. Києві.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 року №682-р оголошено про початок роботи Державної податкової служби.

Відтак, колегія суддів вважає за необхідне здійснити процесуальне правонаступництво відповідача у справі з Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві на Головне управління Державної податкової служби у м. Києві.

Перевіривши повноту встановлення окружним адміністративним судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, Шостий апеляційний адміністративний суд дійшов до наступного висновку.

Судом першої інстанції встановлено, що за змістом наданих позивачем копії договору купівлі-продажу нежитлового приміщення, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Матвєєвою О.В. 02.12.2004 року за реєстровим номером 1655 позивач набув у власність нежитлове приміщення 51, за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 132,2 кв.м., право власності зареєстроване Київським міським бюро технічної інвентаризації - 03.02.2005.

За Договором купівлі-продажу 1/2 частки нежитлового приміщення, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Матвєєвою О.В. 23.05.2005 за реєстровим номером 320 позивач продав 1/2 частку нежитлового приміщення 51, за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 132,2 кв.м. ОСОБА_2 . Право власності ОСОБА_2 на 1/2 частку нежитлового приміщення 51, за адресою: АДРЕСА_1 , площею 66,1 кв.м. підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Станом на 01.01.2018 позивач є власником 1/2 частки нежитлового приміщення 51, за адресою: АДРЕСА_1 , площею 66,1 кв.м.

Рішенням 3-ої сесії 8-г скликання Київської міської ради від 28.01.2015 №58/923 «Про внесення змін до рішення Київської міської ради від 23 червня 2011 року №242/5629» встановлено на території міста Києва податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, та затверджено Положення про зазначений податок.

15.04.2019 відповідачем згідно з пп. 54.3.3 п. 54.3 ст. 54 Податкового кодексу України та відповідно до пп. 266.7.2 п. 266.7 ст. 266 цього ж Кодексу, прийнято податкове повідомлення-рішення форми «Ф» №0-2658, яким позивачу визначено суму податкового зобов`язання за платежем податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2018 рік у розмірі 4921,81 грн.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, дійшов висновку, що контролюючим органом не правильно визначений розмір площі об`єкта нерухомості, що підлягає оподаткуванню податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки. Оскільки суд не може підміняти податковий орган у здійсненні функцій обчислення такого податку, наявні підстави про необхідність скасування спірного податкового повідомлення-рішення від 15.04.2019 №0-2658 у повному обсязі, оскільки правильність визначеної ним суми грошового зобов`язання не доведено відповідачем.

Колегія суддів погоджується із наведеним висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» від 28 грудня 2014 року № 71-VIII, набрав чинності з 01 січня 2015 року, запроваджено новий місцевий податок, зокрема податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Згідно зі статтею 265 Податкового кодексу України податок на майно складається з: податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки; транспортного податку та плати за землю.

Підпунктом 266.1.1 пункту 266.1 статті 266 Податкового кодексу України встановлено, що платниками податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

При цьому, об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка (підпункт 266.2.1 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України), а базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток (підпункт 266.3.1 пункту 266.3 статті 266 Податкового кодексу України).

Відповідно до підпункту 266.3.2 пункту 266.3 статті 266 Податкового кодексу України база оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.

Згідно з підпунктом 266.3.3 пункту 266.3 статті 266 Податкового кодексу України база оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, що перебувають у власності юридичних осіб, обчислюється такими особами самостійно виходячи із загальної площі кожного окремого об`єкта оподаткування на підставі документів, що підтверджують право власності на такий об`єкт.

Обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів нежитлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості виходячи із загальної площі кожного з об`єктів нежитлової нерухомості та відповідної ставки податку.

Згідно з підпунктом 266.4.1 пункту 266.4 статті 266 Податкового кодексу України база оподаткування об`єкта/об`єктів житлової нерухомості, в тому числі їх часток, що перебувають у власності фізичної особи платника податку, зменшується:

а) для квартири/квартир незалежно від їх кількості - на 60 кв. метрів;

б) для житлового будинку/будинків незалежно від їх кількості - на 120 кв. метрів;

в) для різних типів об`єктів житлової нерухомості, в тому числі їх часток (у разі одночасного перебування у власності платника податку квартири/квартир та житлового будинку/будинків, у тому числі їх часток), - на 180 кв. метрів.

Апелянт зауважує, що за даними ГУ ДФС у м. Києві та ІТС «Податковий блок», ОСОБА_1 належить нежитлове приміщення 51, за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 132,2 м2. Відтак, обчислення суми податку ОСОБА_1 проведено саме по об`єкту нежитлової нерухомості за вказаною адресою.

За Договором купівлі-продажу Ѕ частки нежитлового приміщення, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Матвєєвою О.В. 23.05.2005 за реєстровим номером 320 позивач продав Ѕ частку нежитлового приміщення 51, за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 132,2 кв.м. ОСОБА_2 . Право власності ОСОБА_2 на Ѕ частку нежитлового приміщення 51, за адресою: АДРЕСА_1 , площею 66,1 кв. м. підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Станом на 01.01.2018 позивач є власником 1/2 частки нежитлового приміщення 51, за адресою: АДРЕСА_1 , площею 66,1 кв.м.

Відтак, при визначенні оскаржуваним повідомленням-рішенням грошового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2018 рік, відповідачем не правильно визначено розмір площі об`єкта нерухомості, що підлягає оподаткуванню податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, про що вірно зазначено судом першої інстанції.

При цьому, адміністративний суд у справах щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, виконуючи завдання адміністративного судочинства щодо перевірки відповідності рішення, передбаченим у КАС України критеріям, не може підміняти контролюючий орган та перебирати на себе повноваження щодо застосування штрафу в іншому розмірі, втручатись в його дискреційні повноваження.

Приймаючи до уваги те, що рішення, в якому недійсну частину не можна виокремити, ідентифікувати, є неправосильним в цілому, а тому колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про наявність підстав для скасування податкового повідомлення-рішення від 15.04.2019 №0-2658.

Колегія суддів не знаходить підстав для скасування судового рішення з мотивів наведених в апеляційній скарзі.

Доводи апеляційної скарги висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини чи порушено норми процесуального закону.

За правилами статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ

Клопотання Головного Управління ДПС у м. Києві задовольнити.

Замінити Головне управління ДФС у м. Києві на Головне Управління ДПС у м. Києві.

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 січня 2021 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя І.О.Лічевецький

Суддя В.П.Мельничук

Суддя О.М.Оксененко