Справа № 540/505/21
Суддя: Гомельчук С.В.
Дата ухвалення: 2021-04-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2021 р.м. ХерсонСправа № 540/505/21
Херсонський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Гомельчука С.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Корабельного районного відділу державної виконавчої служби у місті Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (місто Одеса) про визнання протиправними та скасування вимог про сплату боргу,

встановив:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до суду із адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Херсонській області, АРК та м. Севастополі (далі відповідач, ГУ ДПС), третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Корабельного районного відділу державної виконавчої служби у м. Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (далі третя особа), у якому просить суд визнати протиправними та скасувати вимоги Головного управління ДПС у Херсонській області, АРК та м. Севастополі про сплату боргу (недоїмки) від 27.11.2018р. №18854-51 «У», від 30.08.2019р. №18854-51 «У».

Звертаючись до суду із наведеним позовом, ОСОБА_1 подав заяву про поновлення пропущеного строку на звернення до суду із позовною заявою. За позицією позивача, викладеною у наданій заяві, вимоги отримані його представником 02.12.2020р., що підтверджується відміткою адвоката про отримання 02.12.2020р. копій запитуваних документів, проставленої на адвокатському запиті від 24.11.2020р. (вх. №23580 від 24.11.2020р.). Позивачем до вказаної дати спірні вимоги не отримувались. 04.12.2020р. представником направлено до ДПС України скаргу на оскаржувані постанови. Рішенням ДПС України від 24.12.2020р. за вих. №36229/6/99-00-06-03-01-06 скаргу залишено без задоволення. Того ж дня позивач звернувся до Херсонського окружного адміністративного суду із позовом про оскарження наведених вимог. Ухвалою суду від 29.12.2020р. (справа №540/4250/20) позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху та встановлено строк на усунення недоліків. Ухвалою суду від 01.02.2021р. позовну заяву повернуто позивачу, так як останнім не усунуто недоліків позову у строк, встановлений судом. Відтак з огляду на те, що пропущення строку звернення до суду сталось не з вини позивача, він просив суд його поновити.

Окрім того, позивач разом із позовною заявою до суду подано заяву про забезпечення позову.

Ухвалами суду від 15.12.2021р. у задоволенні заяви позивача про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову відмовлено; заяву позивача про поновлення пропущеного строку звернення до суду задоволено, тим самим поновлено ОСОБА_1 строк на звернення до суду з позовом до ГУ ДПС у Херсонській області, АРК та м. Севастополі про скасування вимог про сплату єдиного внеску від 27.11.2018р. №18854-51 «У», від 30.08.2019р. №18854-51 «У»; у справі відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення її учасників (у письмовому провадженні).

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що був зареєстрований як фізична особа-підприємець з 21.03.2000р. (запис від 11.02.2014 за №1044568) по 20.12.2019р. (запис від 20.12.2019р. за №6044568). У період з 31.03.2014р. по 20.12.2019р. він проходив військову службу по мобілізації. Пояснює, що після звільнення від проходження військової служби перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Херсонській області та отримує пенсію, передбачену Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Так, за час проходження військової служби відповідач виписав йому дві вимоги про сплату боргу (недоїмки) за одним і тим самим номером № Ф-18854-51 «У», зокрема, 27.11.2018р. на суму 15819,54 грн., 30.08.2019р. на суму 7965,54 грн. Позивач наголошує на протиправності спірних вимог, оскільки виходячи з положень ч. 3 ст. 39 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», п. 9-2 ч. 2 розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», позивач звільнений від сплати єдиного соціального внеску за вказаний період.

Відповідач надіслав відзив на позову заяву, в якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог, з огляду на те, що згідно з даними інтегрованих карток платника податків, за позивачем обліковується заборгованість з єдиного соціального внеску за 2017-2019 р. р., внаслідок чого і було сформовано оскаржувану вимогу.

За змістом поданої до суду відповіді на відзив, позивач не погоджується із доводами відзиву, просить задовольнити позовні вимоги повністю.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

27.11.2018р. відповідачем прийнято вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-18854-51 (ф. «У»), якою, за порушення сплати ЄСВ з ОСОБА_1 вирішено стягнути суму заборгованості у розмірі 15819,54 грн.

30.08.2019р. відповідачем прийнято вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-18854-51 (ф. «У»), якою, за порушення сплати ЄСВ з ОСОБА_1 вирішено стягнути суму заборгованості у розмірі 7965,54 грн.

Разом з тим, позивач не погоджуючись з вказаними вимогами звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 2 ст. 2 КАС України справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку, визначені Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010р. №2464-VI (далі Закон №2464), Інструкцією про порядок нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженою наказом Міністерства фінансів України від 20.04.2015р. №449, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 07.05.2015р. №508/26953 (далі Інструкція №449).

Пунктом 4 ч. 1 ст. 4 Закону №2464 передбачено, що платниками єдиного внеску є фізичні особи-підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування, та члени сімей цих осіб, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності.

В силу приписів п. 1 ч. 2 ст. 6 Закону №2464 платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Поряд з цим, 08.06.2014р. набрав чинності Закон України від 20.05.2014р. №1275-VII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення оборонно-мобілізаційних питань під час проведення мобілізації» (далі - Закон №1275-VII), яким розділ VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» доповнено пунктом 9-2, відповідно до якого під час особливого періоду, визначеного Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», платники єдиного внеску, визначені статтею 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», призвані на військову службу під час мобілізації або залучені до виконання обов`язків щодо мобілізації за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, на весь строк їх військової служби звільняються від виконання своїх обов`язків, визначених пунктом 2 статті 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», якщо вони не є роботодавцями.

Підставою для такого звільнення є заява особи, яка бере добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування та копія військового квитка або копія іншого документа, виданого відповідним державним органом, із зазначенням даних про призов такої особи на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, які подаються до органу доходів і зборів такою особою протягом 10 днів після її демобілізації або після закінчення лікування (реабілітації).

Законом №1275-VII встановлено, що цей пункт застосовується з першого дня мобілізації, оголошеної Указом Президента України від 17.03.2014р. №303 «Про часткову мобілізацію», затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про часткову мобілізацію», та протягом усього особливого періоду.

Аналогічні норми містяться також в Інструкції №449 (у редакції наказу Міністерства фінансів України 28.03.2016р. №393), зокрема, п. 7 розд. ІV вказаної Інструкції визначено, що протягом особливого періоду, визначеного Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», платники, визначені підпунктами 3 та 4 пункту 1 розділу II цієї Інструкції, які призвані на військову службу під час мобілізації або залучені до виконання обов`язків щодо мобілізації за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, на весь строк їх військової служби звільняються від виконання своїх обов`язків, якщо вони не є роботодавцями.

Таким чином, за змістом наведених норм звільняються від нарахування та сплати єдиного внеску під час особливого періоду, визначеного Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», платники єдиного внеску - фізичні особи-підприємці (визначені ст. 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування»), призвані на військову службу під час мобілізації або залучені до виконання обов`язків щодо мобілізації за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, на весь строк їх військової служби.

При цьому, аналіз наведених норм також дає підстави вважати про поширення на фізичну особу-підприємця, прийнятого на військову службу за контрактом під час виникнення кризової ситуації, що загрожує національній безпеці чи настання особливого періоду, пільги щодо звільнення від сплати єдиного внеску, передбаченої п. 9-2 ч. 2 розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування».

За змістом пояснювальної записки до проекту Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення порядку проходження військової служби та питань соціального захисту громадян України, які проходять військову службу під час особливого періоду", метою його прийняття є, зокрема, запровадження норм щодо поширення соціального захисту на військовослужбовців, прийнятих на військову службу за контрактом, передбачений законодавством для військовослужбовців, призваних на військову службу під час мобілізації.

Крім того, у силу вимог п. 1 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» платниками єдиного внеску є, зокрема, роботодавці військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової військової служби), поліцейських, осіб рядового і начальницького складу, у тому числі тих, які проходять військову службу під час особливого періоду, визначеного законами України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та «Про військовий обов`язок і військову службу».

З урахуванням викладеного, сплата єдиного внеску роботодавцем позивача за контрактом (Міністерство оброни України в особі командира військової частини) виключає стягнення цього внеску за цей період з позивача як підприємця.

Вказана правова позиція відповідає правовій позиції, викладеній у постанові Верховного Суду від 04.02.2020р. у справі №260/117/19.

Як вбачається з наявної у матеріалах справи копії довідки Військової частини НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) від 18.04.2019р. №246, прапорщик ОСОБА_1 проходив військову службу по мобілізації з 07.04.2014р. по 23.03.2015р. та з 08.04.2015р. по теперішній час (станом на момент видання довідки), перебував на військовій службі у ВЧ НОМЕР_1 .

Згідно записів у військовому квитку, виданому на ім`я ОСОБА_1 серії НОМЕР_3 , з 08.04.2015р. (прийнято на службу) по 02.12.2019р. (виключено зі списків військової частини) включно позивач проходив військову службу за контрактом у ВЧ НОМЕР_1 (записи №№11-17).

Разом з тим, нарахована недоїмка зі сплати єдиного внеску включає у себе період з 2017р. по IІІ квартал 2019р., тобто період, в який позивач проходив військову службу по контракту, що, у силу наведеного вище, виключає нарахування останньому єдиного внеску за вказаний період, у зв`язку з чим, суд приходить до висновку про протиправність прийнятих вимог від 27.11.2018р. №Ф-18854-51 (ф. «У») на суму 15819,54 грн., від 30.08.2019р. №Ф-18854-51 (ф. «У»), що є наслідком їх скасування.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В свою чергу відповідачем не надано суду жодних належних і допустимих у розумінні ст. 73 КАС України доказів, які б підтверджували правомірність своїх дій щодо формування та надсилання на адресу позивача податкової вимоги.

У взаємозв`язку з наведеним слід зазначити, що відповідно до п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд, що і вчинено судом у даній справі.

Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих сторонами доказів, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що позов є таким, що підлягає задоволенню.

Судові витрати розподілити згідно приписів ч. 1 ст. 139 КАС України.

Керуючись статтями 6, 72-77, 241-246, 250, 255 КАС України, суд

вирішив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_4 , АДРЕСА_1 ) до Головного управління ДПС у Херсонській області, АРК та м. Севастополі (, 73026, м. Херсон, просп. Ушакова, 75), третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Корабельного районного відділу державної виконавчої служби у м. Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (, 73027, м. Херсон, вул. Стрітенська, 7) про визнання протиправними та скасування вимог про сплату боргу, задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати вимоги Головного управління ДПС у Херсонській області, АРК та м. Севастополі про сплату боргу (недоїмки) від 27.11.2018 року №18854-51 «У», від 30.08.2019 року №18854-51 «У».

Стягнути на користь ОСОБА_1 сплачений ним судовий збір в сумі 1816 (одна тисяча вісімсот шістнадцять) грн. 00 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної податкової служби у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення, при цьому відповідно до п. п. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя С.В. Гомельчук

кат. 111060000