Справа № 600/875/20-а
Суддя: Смілянець Е. С.
Дата ухвалення: 2021-04-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 600/875/20-а

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Левицький В.К.

Суддя-доповідач - Смілянець Е. С.

15 квітня 2021 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Смілянця Е. С.

суддів: Капустинського М.М. Ватаманюка Р.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 20 січня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :
в грудні 2020 року заявник, ОСОБА_1 , звернувся до суду з клопотанням, в якому просив:

- визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо виплати йому грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій в неповному обсязі при виконанні рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 01.09.2020 року по справі №600/875/20-а;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 вжити заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню статті 370 КАС України, виконати рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 01.09.2020 року по справі №600/875/20-а в повному обсязі;

- встановити військовій частині НОМЕР_1 строк для надання відповіді про виконання вказівок протягом 30 календарних днів від дня ухвали суду;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 подати до суду звіт про виконання рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 01.09.2020 року по справі №600/875/20-а протягом 30 днів з дати набрання ухвали суду законної сили.

Чернівецький окружний адміністративний суд ухвалою від 20.01.2021 в задоволенні клопотання про здійснення судового контролю за виконанням судового рішення в адміністративній справі № 600/875/20-а, відмовив.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить ухвалу скасувати та справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Згідно з положеннями ч. 3 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі-КАС України), суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Сторони в судове засідання не з`явились, про дату, час і місце судового засідання повідомлені належним чином, що підтверджується матеріалами справи.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Відповідно до ч. 2 ст. 313 Кодексу адміністративного судочинства України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи. З огляду на викладене, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю - доповідача, переглянувши судове рішення в межах доводів і вимог апеляційної скарги та відзивів на неї, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

З матеріалів справи встановлено, що рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 01.09.2020 у справі № 600/875/20-а, за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії, адміністративний позов задоволено повністю. Визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки ОСОБА_1 , як учаснику бойових дій, за період з 2016 року по 2017 року, включно. Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки ОСОБА_1 , як учаснику бойових дій, за період з 2016 р. по 2017 р. включно, виходячи з розміру грошового забезпечення на день звільнення з військової служби 27.07.2017 р.

На виконання рішення суду від 01.09.2020 у справі № 600/875/20-а, відповідачем проведено розрахунок грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки ОСОБА_1 , як учасника бойових дій, за період 2016 - 2017 р.р., в ході якої нараховано грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки за 2016 р. у кількості 14 днів та за 2017 р. у кількості 14 днів, всього на загальну суму 5981,50 грн. Перерахування на картковий розрахунок ОСОБА_1 склало 5891,77 грн, з урахуванням утримання військового збору 1,5 % у суму 89,73 грн.

При розрахунку, відповідач враховував грошове забезпечення заявника на дату звільнення 27.07.2017 р., яке складається з наступних видів: окладу за військовим званням - 120,00 грн; посадового окладу - 970,00 грн; надбавки за вислугу років 25% - 272,50 грн; надбавки за ВОВЗ 50% - 681,25 грн; премії 450% - 4365,00 грн.

Як стверджує заявник в клопотанні про здійснення судового контролю та не заперечувалося представником відповідача у судовому засіданні, 26.11.2020 на виконання рішення суду у справі № 600/875/20-а військовою частиною НОМЕР_1 виплачено ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій, за період з 2016 по 2017 року в сумі 5891,77 грн.

Однак, позивач вважає, що грошову компенсацію за невикористану відпустку, як учаснику бойових дій, відповідачем виплачено у неповному обсязі, відтак, на його думку, судове рішення не виконано. З огляду на наведене, заявник вважає, що наявні підстави для здійснення судового контролю у даній справі.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів враховує наступне.

Згідно частин першої, другої та третьої статті 242 КАС України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Крім того, ст. 2 та ч. 4 ст. 242 КАС України встановлюють, що судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Статтею 129-1 Конституції України передбачено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно ч. 2 ст. 14 КАС України судові рішення, які набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами, та їх об`єднаннями на всій території України.

Відповідно до ст. 370 КАС України, судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність встановлену законом.

Судовий акт, який набрав законної сили, підлягає обов`язковому та безумовному виконанню особою, на яку покладено такий обов`язок.

Згідно із положеннями ч.1 та 2 ст. 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах здійснюється також у порядку, встановленому статтею 287 цього Кодексу (ч. 8 ст. 382 КАС України).

Відповідно до ч. 1 ст. 383 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Також, приписами ст. ст. 382, 383 КАС України передбачено декілька видів судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах: зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення, накладення штрафу та визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду.

Вищезазначене свідчить про те, що зазначені правові норми КАС України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.

Разом з тим, правовий інститут контролю за виконанням рішення суду, механізм якого унормований у тому числі і приписами ст. 382 КАС України, підлягає застосуванню виключно у разі наявності протиправних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень щодо виконання рішення суду, що порушує права та законні інтереси позивача. Застосування судом до суб`єкта владних повноважень заходів процесуального впливу можливе виключно у випадку встановлення факту невиконання таким суб`єктом владних повноважень дій зобов`язального характеру, визначених рішенням суду на користь особи-позивача, що має бути підтверджено відповідними доказами.

Як встановлено судом першої інстанції, військовою частиною НОМЕР_1 виконано рішення суду від 01.09.2020 р. у справі № 600/875/20-а, а саме: нараховано та виплачено ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій, за період з 2016 по 2017 роки включно, виходячи з розміру грошового забезпечення на день звільнення з військової служби 27.07.2017, у розмірі 5891,77 грн, що не заперечувалося заявником.

Оскільки, рішення суду від 01.09.2020 у справі № 600/875/20-а фактично виконане у повному обсязі відповідачем, відтак колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції, що відсутні підстави для застосування судового контролю в порядку встановленому ст. ст. 382, 383 КАС України.

При цьому, рішенням суду від 01.09.2020 у справі № 600/875/20-а зобов`язано відповідача нарахувати та виплатити грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки ОСОБА_1 , як учаснику бойових дій, за період з 2016 по 2017 роки включно, виходячи з розміру грошового забезпечення на день звільнення з військової служби 27.07.2017.

Отже, посилання заявника щодо невиконання відповідачем судового рішення у справі № 600/875/20-а в частині невиплати в повному обсязі коштів, є необґрунтованим, оскільки предметом спору у даній справі було право заявника на отримання грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій, за період з 2016 по 2017 роки включно, а не розмір такої грошової компенсації.

Разом з тим колегія суддів вважає, що незгода із сумою, яка підлягає виплаті, не позбавляє заявника права звернутися до суду з відповідним позовом про її стягнення з відповідача у порядку позовного провадження.

Тобто, нові вимоги позивача на виконання судового рішення, що набрало законної сили, в окремому судовому провадженні не розглядаються.

Інші доводи апеляційної скарги встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Таким чином, на думку колегії суддів апеляційної інстанції, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні клопотання про здійснення судового контролю за виконанням судового рішення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 20 січня 2021 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий Смілянець Е. С.

Судді Капустинський М.М. Ватаманюк Р.В.