Справа № 440/752/21
Суддя: Є.Б. Супрун
Дата ухвалення: 2021-04-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2021 року м. ПолтаваСправа № 440/752/21

Полтавський окружний адміністративний суд у складі судді Супруна Є.Б., розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження справу №440/752/21 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

02 лютого 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (надалі - відповідач, ГУПФ в Полтавській області) , в якому просить:

- скасувати рішення відповідача від 03.07.2020 №103, яким йому відмовлено у переведенні з пенсії за віком на загальних підставах на довічне грошове утримання судді у відставці згідно із заявою від 10.06.2019 у зв`язку з відсутністю правових підстав;

- зобов`язати відповідача здійснити перерахунок його пенсії починаючи з 22.01.2019 та призначити щомісячне грошове утримання пропорційно кількості повних років роботи на посаді судді, оскільки позивач пропрацював на посаді судді більше 10 років;

- зарахувати до його загального трудового стажу судді строкову військову службу в Радянській Армії 2 роки за період з травня 1973 року по травень 1975 року, половину навчання, а саме: 2 роки 6 місяців за денною формою в Харківському юридичному інституті ім. Ф.Є.Дзержинського за період з 01.09.1975 по 29.06.1979, роботу стажиста Октябрського районного суду м. Полтави з 01.08.1979 по 19.05.1980, роботу народним суддею Октябрського районного суду м. Полтави з 19.05.1980 по 21.06.1982 та роботу народним суддею Київського районного суду м. Полтави з 21.06.1982 по 12.06.1986;

- стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 у твердому грошовому виразі, починаючи з 22.01.2019 по день подання позову, суму 608 572,80 грн (80% від посадового окладу судді станом на 01.01.2019 = 25 357,20 грн * 24 місяці).

В якості підстави для звернення до суду заявник вказує на протиправну, як на його думку, поведінку відповідача, який неправомірно відмовив у перерахунку пенсії позивача та призначенні йому щомісячного грошового утримання судді, на яке позивач має право пропорційно кількості повних років роботи на посаді судді з урахуванням доплат за вислугу років, кваліфікаційного класу судді 3 рангу, преміальних виплат та інших доплат за період роботи з 01.08.1979 по 16.12.1993.

Ухвалою судді Полтавського окружного адміністративного суду від 08.02.2021 позовну заяву залишено без руху та запропоновано усунути виявлені недоліки шляхом надання до суду заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду з даним позовом з доказами поважності причин пропуску строку або доказів на підтвердження факту дотримання такого строку, позовної заяви, оформленої у відповідності до вимог статей 160, 161, 245 Кодексу адміністративного судочинства України, разом з її копіями відповідно до кількості учасників справи та із зазначенням про наявність у позивача або іншої особи оригіналів письмових доказів доданих до позову.

Після усунення недоліків, ухвалою судді Полтавського окружного адміністративного суду від 22.02.2021 поновлено ОСОБА_1 строк звернення до суду з даним позовом, позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (у письмовому провадженні).

У наданому до суду 04.03.2021 засобами електронного зв`язку відзиві на позов представник відповідача просить у задоволенні позовних вимог відмовити, посилаючись на їх необґрунтованість та безпідставність. Свою позицію мотивує посиланням на відсутність підстав для переведення з пенсії за віком на загальних підставах на довічне грошове утримання судді у відставці, оскільки ОСОБА_1 звільнився з посади судді за власним бажанням, у зв`язку з чим права на отримання довічного грошового утримання не набув. Просив закрити провадження у справі (а.с. 35-38).

У відповіді на відзив, що надійшла до суду 22.03.2021, позивач навів мотиви аналогічні тим, що зазначені у позовній заяві (а.с. 47-48).

Розгляд даної справи, відповідно до частини п`ятої статті 262 КАС України, здійснюється в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Суд, вивчивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні до них правовідносини.

ОСОБА_1 з 02.10.2012 отримує пенсію на загальних підставах (а.с. 39).

10.06.2019 позивач звернувся до пенсійного органу з пакетом документів та заявою встановленого зразка про перехід на інший вид пенсії, а саме - на довічне грошове утримання згідно із Законом України "Про статус суддів" (а.с. 41).

Рішенням ГУПФ в Полтавській області від 13.06.2019 №20 ОСОБА_1 відмовлено у переведенні з пенсії за віком на загальних підставах на довічне грошове утримання судді у відставці згідно із заявою від 10.06.2019 у зв`язку з відсутністю підстав (а.с. 40, зі звороту, а.с. 41).

Вказане рішення мотивоване тим, що чинним законодавством не передбачено зарахування до стажу роботи на посаді судді роботу на посаді стажиста народного судді, народного судді у відділі юстиції обласного виконавчого комітету, члена обласного суду. Крім того зазначено, що відповідно до статті 141 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" №1402, право на щомісячне довічне грошове утримання мають судді у відставці, а згідно з довідкою Апеляційного суду Полтавської області від 30.05.2019 №01-43/18/2019 ОСОБА_1 звільнений з посади за власним бажанням.

Не погоджуючись із правомірністю рішення ГУПФ в Полтавській області від 13.06.2019 №20, позивач звернувся до суду з вимогою про його скасування та зарахування до загального трудового стажу судді часу несення строкової військової служби в Радянській Армії за період з травня 1973 року по травень 1975 року, половини часу навчання в Харківському юридичному інституті ім. Ф.Є.Дзержинського за період з 01.09.1975 по 29.06.1979, часу роботи на посаді стажиста Октябрського районного суду м. Полтави з 01.08.1979 по 19.05.1980, часу роботи народним суддею Октябрського районного суду м. Полтави з 19.05.1980 по 21.06.1982 та народним суддею Київського районного суду м. Полтави з 21.06.1982 по 12.06.1986.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 16.12.2019 у справі №440/4127/19 позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано незаконним та скасовано рішення ГУПФ в Полтавській області від 13.06.2019 №20. Зобов`язано ГУПФ в Полтавській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 10.06.2019 про призначення/перерахунок пенсії з урахуванням висновків суду, сформульованих у даному судовому рішенні. В решті позов залишено без задоволення.

Відповідно до висновків суду, правових підстав для зарахування до стажу судді ОСОБА_1 періоду роботи на посаді стажиста Октябрського районного суду м. Полтави з 01.08.1979 по 19.05.1980 не має, у зв`язку з чим відповідний висновок ГУ ПФУ у Полтавській області суд визнав правомірним.

Разом з цим суд визнав безпідставним висновок відповідача щодо не зарахування до стажу роботи на посаді судді часу роботи ОСОБА_1 на посадах народного судді в Октябрському районному народному суді міста Полтави та Київському районному народному суді міста Полтави.

Крім цього, суд зробив висновок про необхідність зарахування періоду роботи ОСОБА_1 з 12.05.1986 по 16.12.1993 (дата виведення із штату суду) на посаді члена Полтавського обласного суду до стажу роботи на посаді судді.

Оцінку питанням зарахування періоду військової служби та половини строку навчання у вищому навчальному закладі суд не надавав, оскільки це не було предметом розгляду у спірному рішенні.

На виконання судового рішення, ГУПФ в Полтавській області повторно розглянуто заяву ОСОБА_1 від 10.06.2019 про переведення з пенсії за віком на загальних підставах на довічне грошове утримання судді у відставці з урахуванням висновків суду, сформульованих у даному судовому рішенні.

Аналіз наданих ОСОБА_1 заяви та документів для переведення з пенсії за віком, призначеної з 02.10.2012 на загальних підставах на довічне грошове утримання судді у відставці згідно із Законом України від 02.06.2016 №1402 показав, що згідно з довідкою Головного територіального управління юстиції у Полтавській області від 06.06.2019 №08-29/3888 гр. ОСОБА_1 працював у відділі юстиції Полтавського обласного виконавчого комітету: з 01.08.1979 по 18.05.1980 на посаді стажиста народного судді Октябрського району м. Полтави, з 19.05.1980 по 20.06.1982 на посаді народного судді Октябрського районного суду м. Полтави, з 21.06.1982 по 11.05.1986 на посаді народного судді Київського районного народного суду м. Полтави. Згідно з довідкою Апеляційного суду Полтавської області від 30.05.2019 №01-43/18/2019 гр. ОСОБА_1 працював членом Полтавського обласного суду з 12.05.1986 по 16.12.1993 і згідно з наказом Полтавського обласного суду від 16.12.1993 №76 суддю ОСОБА_1 виведено із штату Полтавського обласного суду у зв`язку зі звільненням його за власним бажанням.

З урахуванням висновків Полтавського окружного адміністративного суду від 16.12.2019 у справі №440/4127/19 та відповідно до законодавства, що діяло на день призначення (обрання) ОСОБА_1 суддею, за висновком пенсійного органу, до стажу роботи на посаді судді зараховується робота з 19.05.1980 по 20.06.1982 на посаді народного судді Октябрського районного суду м. Полтави (2 роки 1 місяць 2 дні), з 21.06.1982 по 11.05.1986 на посаді народного судді Київського районного народного суду м. Полтави (3 роки 10 місяців 21 день), робота членом Полтавського обласного суду з 12.05.1986 по 16.12.1993 (7 років 7 місяців 5 днів) та половина періоду навчання в Харківському юридичному інституті ім. Ф.Е. Дзержинського з 01.09.1975 по 24.06.1979 (1 рік 10 місяців 27 днів). Звідси тривалість стажу на посаді судді становить 15 років 5 місяці 3 дні. Згідно з довідкою Апеляційного суду Полтавського області від 30.05.2019 №01-43/18/2019 гр. ОСОБА_1 звільнений з посади судді за власним бажанням. Чинним законодавством передбачено що право на довічне грошове утримання мають судді у відставці. ОСОБА_1 такого права не набув, так як звільнився з посади судді за власним бажанням.

Враховуючи вищезазначене, ГУПФ в Полтавській області 03.07.2020 прийнято спірне рішення №103, яким відмовлено ОСОБА_1 у переведенні з пенсії за віком на загальних підставах на довічне грошове утримання судді у відставці згідно із заявою від 10.06.2019 у зв`язку з відсутністю правових підстав (а.с. 9).

Позивач, вважаючи це рішення таким, що порушує його право на отримання щомісячного грошового утримання пропорційно кількості повних років роботи на посаді судді, звернувся до суду з даним позовом.

Мотивуючи право на отримання щомісячного грошового утримання пропорційно кількості повних років роботи на посаді судді за період роботи з 01.08.1979 по 16.12.1993, позивач посилається на Закон України "Про статус суддів" від 15.12.1992 за №2862-ХІІ, введений в дію постановою Верховної Ради України №2863-ХІІ від 15.12.1992 із змінами та доповненнями (ст. 142 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", ст. 15 вказаного Закону, ст. 37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 №3724-12 в редакції Закону №213-19 від 02.03.2015).

Заперечуючи це право, відповідач виходить з того, що ОСОБА_1 такого права не набув, оскільки звільнився з посади судді за власним бажанням.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступних міркувань.

Як свідчать встановлені судом обставини справи, увільнення ОСОБА_1 від обов`язків судді Полтавського обласного суду до закінчення строку повноважень відбулося на підставі постанови Верховної Ради України від 24.12.1993 №3803-ХІІ .

Відтак, правове регулювання питань пов`язаних зі звільненням позивача має здійснюватися на підставі положень Закону України від 15.12.1992 №2862-XII "Про статус суддів".

У безпосередньому зв`язку з цим суд зазначає наступне.

Статтею 15 вказаного Закону встановлено, що повноваження судді припиняються органом, який його обрав, у випадках, зокрема, письмової заяви про відставку або про звільнення з посади за власним бажанням.

Право судді на відставку врегульовано статтею 43 Закону України від 15.12.1992 №2862-XII "Про статус суддів".

Відповідно до приписів даної норми, кожен суддя за умови, що він працював на посаді судді не менше 20 років, має право на відставку, тобто на звільнення його від виконання обов`язків за власним бажанням або у зв`язку з закінченням строку повноважень. Суддя також має право на відставку за станом здоров`я, що перешкоджає продовженню виконання обов`язків.

Судді, який вийшов у відставку, при наявності відповідного віку і стажу роботи виплачується пенсія на загальних підставах. Судді у відставці, який має стаж роботи на посаді судді не менше 20 років, сплачується за його вибором пенсія на загальних підставах або звільнене від сплати податку щомісячне довічне грошове утримання в розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді. Судді у відставці, який має стаж роботи на посаді судді менше 20 років і досяг 55-річного віку (для жінок - 50 років), розмір щомісячного грошового утримання обчислюється пропорційно кількості повних років роботи на посаді судді або, за його вибором, призначається пенсія на загальних підставах.

З вищенаведених положень Закону випливає висновок про те, що довічне грошове утримання може бути призначене лише тим суддям, які свого часу набули право на відставку.

У рішенні від 19.11.2013 №10-рп/2013 Конституційний Суд, серед іншого, зазначив, що "[…] відставка судді є особливою формою звільнення його з посади за власним бажанням та обумовлена наявністю в особи відповідного стажу роботи на посаді судді. Наслідком відставки є, зокрема, припинення суддею своїх повноважень з одночасним збереженням за ним звання судді і гарантій недоторканності, а також набуттям прав на виплату вихідної допомоги та отримання пенсії або щомісячного довічного грошового утримання".

Тобто, довічне грошове утримання виплачується лише тим суддям, які набули право на відставку.

Всупереч наведеному, ОСОБА_1 такого права не набув, так як звільнився з посади судді за власним бажанням, про що свідчить зміст вже згаданої постанови Верховної Ради України від 24.12.1993 №3803-ХІІ.

Відповідач, ГУПФ в Полтавській області, не є тим компетентним органом, який уповноважений приймати рішення про наявність або відсутність у судді права на відставку.

З огляду на той факт, що рішення про відставку ОСОБА_1 , тобто звільнення від виконання обов`язків судді за власним бажанням або у зв`язку з закінченням строку повноважень, компетентним органом України не приймалося, то питання зарахування або не зарахування певних періодів роботи до суддівського стажу позивача ніякого значення у спірних правовідносинах не має.

Тож вимога позивача про зарахування до суддівського стажу періодів його служби і роботи, яка до того ж уже була предметом судової оцінки у справі у справі №440/4127/19, задоволенню не підлягає.

Враховуючи те, що рішення ГУПФ в Полтавській області від 03.07.2020 №103 прийнято відповідачем на виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 16.12.2019 у справі №440/4127/19 та з урахуванням висновків зроблених судом, з якими погодився Другий апеляційний адміністративний суд у постанові від 16.03.2020 за наслідками апеляційного перегляду, суд не знаходить підстав для скасування рішення суб`єкта владних повноважень.

Решта вимог позову є похідними від основної вимоги. За відсутності підстав для задоволення основної вимоги, відсутні й підстави для задоволення усіх інших похідних вимог позову.

Відтак у задоволенні позову належить відмовити у повному обсязі.

З урахуванням приписів ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (вул. Соборності, 66, м. Полтава, 36014, ) про зобов`язання вчинити певні дії - залишити без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Другого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня підписання судового рішення.

Суддя Є.Б. Супрун