Справа № 120/5565/20-а
Суддя: Шидловський В.Б.
Дата ухвалення: 2021-04-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 120/5565/20-а

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Жданкіна Н. В.

Суддя-доповідач - Шидловський В.Б.

15 квітня 2021 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Шидловського В.Б.

суддів: Боровицького О. А. Матохнюка Д.Б. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Стаднік Л. В.,

представника відповідача: Малишенко А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 28 грудня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Вінницькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И В :

До суду звернулась ОСОБА_1 (далі - позивачка) до Головного управління ДПС у Вінницькій області (далі - відповідач) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначив, що у вересні 2020 року дізнався про наявність податкового боргу в сумі 223 330,29 грн., який виник в зв`язку з прощенням АТ "УкрСиббанк" частини заборгованості по Договору про надання споживчого кредиту № від 02.07.2008. Позивач вважає податкові повідомлення - рішення № від 13.02.2019, № від 13.02.2019, які прийняті на підставі акту №6214/13/ НОМЕР_1 від 26.12.2018 протиправними та такими, що підлягають скасуванню, у зв`язку із чим звернувся з цим позовом до суду.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 28 грудня 2020 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції оскаржив позивач, подавши на нього апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі апелянт зазначає, що рішення суду першої інстанції є незаконним, необґрунтованим та таким, що винесене з порушенням норм як матеріального так і процесуального права.

В обґрунтування апеляційних вимог апелянт зазначає, що курсова різниця, що виникла внаслідок знецінення національної валюти по відношенню до валюти прощеного боргу (кредиту), не відноситься до доходів платника податку та не підлягає оподаткуванню. Також вказує, що сума анульованої заборгованості, не є додатковим благом. Просить скасувати рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 28 грудня 2020 року та прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити.

Сьомим апеляційним адміністративним судом допущено заміну відповідача за клопотанням Головного управління ДПС у Вінницькій області на Головне управління ДПС у Вінницькій області (ЄДРПОУ ВП 44069150 м. Вінниця, вул. Хмельницьке шосе, 7).

Заслухавши доповідь судді - доповідача, дослідивши обставини справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до переконання, що вона не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Так, судом першої інстанції установлено і підтверджується матеріалами справи, що 02.07.2008 між Акціонерним комерційним інноваційним банком "УкрСиббанк" та гр. України ОСОБА_1 укладено договір споживчого кредиту №0, відповідно до якого останній було надано кредит в іноземній валюті в сумі 45000,00 доларів США.

В подальшому, АТ "УкрСиббанк", як кредитором, в 2017 році прийнято рішення про анулювання основної суми боргу (кредиту) ОСОБА_1 за Кредитним договором №0 від 02.07.2008 в сумі 35189,95 доларів США, що складає 916226,86 грн. по курсу НБУ станом на 27.06.2017.

Також, АТ "УкрСиббанк", як кредитором прийнято рішення про анулювання заборгованості ОСОБА_1 за Кредитним договором №0 від 02.07.2008, а саме: процентів 18335,55 грн., що складає 477395,49 грн. по курсу НБУ станом на 27.06.2017; суми штрафних санкцій (пені), які підлягають стягненню на підставі судового рішення, 6819,85 грн.

Листом від 27.06.2017 за №24-5-1-7/79 АТ "УкрСиббанк" повідомив позивачку про розміри анульованої заборгованості за кредитним договором №0 від 02.07.2008 та про наявність в неї обов`язку самостійно сплатити податок з доходів фізичних осіб з суми прошеної заборгованості за Кредитом і відобразити такий дохід у річній податковій декларації відповідно до вимог підпункту "д" підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України.

Також судом встановлено, що в період з 18.12.2018 по 22.12.2018 ГУ ДФС у Вінницькій області проведена документальна позапланова невиїзна перевірка з питань повноти, достовірності та своєчасності нарахування та сплати сум податку з доходів фізичних осіб в частині визначення доходу у вигляді сум додаткового блага, отриманого платником податків - фізичною особою ОСОБА_1 за період з 01.01.2017 по 31.12.2017.

За результатами перевірки складено акт від 26.12.2018 за № 6214, яким встановлено порушення вимог: підпункту "д" підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України в результаті чого визначено суму податкового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб за 2017 рік на суму 164920,83 грн.;

- підпунктів 1.2, 1.3 пункту 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України в результаті чого донараховано військовий збір за 2017 рік на суму 13743,40 грн.

03.01.2017 на підставі зазначеного акту перевірки прийняті податкові повідомлення - рішення № , яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на доходи фізичних осіб на 206151,04 грн., в тому числі: за податковим зобов`язанням 164920,83 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями) 41230,21 грн., № , яким збільшено суму грошового зобов`язання по військовому збору на 17179,25 грн., в тому числі: за податковим зобов`язанням 13743,40 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями) 3435,85 грн.

Позивачка не погоджуючись з податковими повідомленнями - рішеннями, вважаючи їх протиправними та такими, що підлягають скасуванню звернулася з відповідним позовом до суду.

З приводу спірних правовідносин колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з підпунктом 14.1.47 пункту 14.1. статті 14 ПК України додаткові блага - кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов`язаний з виконанням обов`язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (крім випадків, прямо передбачених нормами розділу IV цього Кодексу).

Згідно з підпунктом 163.1.1 пункту 163.1 статті 163 ПК України об`єктом оподаткування резидента є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід.

Згідно з пунктом 164.1 статті 164 ПК України базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом. Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

Відповідно до підпункту «д» підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 ПК України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо у вигляді, зокрема, основної суми боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності, у разі якщо його сума перевищує 50 відсотків однієї мінімальної заробітної плати (у розрахунку на рік), встановленої на 1 січня звітного податкового року. Кредитор зобов`язаний повідомити платника податку-боржника шляхом направлення рекомендованого листа з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або надання повідомлення боржнику під підпис особисто про прощення (анулювання) боргу та включити суму прощеного (анульованого) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було прощено. Боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації. У разі неповідомлення кредитором боржника про прощення (анулювання) боргу у порядку, визначеному цим підпунктом, такий кредитор зобов`язаний виконати всі обов`язки податкового агента щодо доходів, визначених цим підпунктом

Аналіз наведеної законодавчої норми дає підстави для висновку про те, що додаткове благо визначається як дохід у разі приросту показників фінансового та/або майнового стану платника податку. Грошова сума, яка надана в кредит, підлягає поверненню, тому сама собою ця сума не збільшує дохід платника податку. Водночас, у разі коли відпадуть встановлені законом та/або договором підстави для витребування кредитором у боржника грошової суми, наданої на умовах повернення, у платника податку-боржника виникає приріст фінансових показників за рахунок суми, взятої в борг.

Тобто, основна сума кредиту (боргу), прощена (анульована) банком, збільшує дохід платника податку і включається до його оподатковуваного доходу.

Пунктом 16-1 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» ПК України передбачено, що тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір.

Платниками збору є особи, визначені пунктом 162.1 статті 162 цього Кодексу. Об`єктом оподаткування збором є доходи, визначені статтею 163 цього Кодексу. Ставка збору становить 1,5 відсотка від об`єкта оподаткування, визначеного підпунктом 1.2 цього пункту. Нарахування, утримання та сплата (перерахування) збору до бюджету здійснюються у порядку, встановленому статтею 168 цього Кодексу, за ставкою, визначеною підпунктом 1.3 цього пункту. Відповідальними за утримання (нарахування) та сплату (перерахування) збору до бюджету є особи, визначені у статті 171 цього Кодексу. Платники збору зобов`язані забезпечувати виконання податкових зобов`язань у формі та спосіб, визначені статтею 176 цього Кодексу.

Як підтверджено матеріалами справи, 02.07.2008 між Акціонерним комерційним інноваційним банком "УкрСиббанк" та гр. України ОСОБА_1 укладено договір споживчого кредиту №0, відповідно до якого останній було надано кредит в іноземній валюті в сумі 45000,00 доларів США.

Пунктом 1.2 вказаного договору встановлено обов`язок позичальника повертати суму кредиту та сплачувати проценти шляхом сплати ануїтетних платежів у розмірі 540,00 доларів США в день сплати ануїтетних платежів.

Інших угод, які б укладались між банком та позивачкою за вищезазначеним договором споживчого кредиту матеріали справи не містять, а сторонами на запитання суду не повідомлено.

Водночас зі змісту наявного в матеріалах справи листа АТ "УкрСиббанк" від 27.06.2017 за №24-5-1-7/79 вбачається, що в 2017 році банком, як кредитором, прийнято рішення про анулювання основної суми боргу (кредиту) позивачки за Кредитним договором №0 від 02.07.2008 в сумі 35189,95 доларів США, що складає 916226,86 грн. по курсу НБУ станом на 27.06.2017. Також, АТ "УкрСиббанк", як кредитором прийнято рішення про анулювання заборгованості ОСОБА_1 за Кредитним договором №0 від 02.07.2008, а саме: процентів 18335,55 доларів США, що складає 477395,49 грн. по курсу НБУ станом на 27.06.2017; суми штрафних санкцій (пені), які підлягають стягненню на підставі судового рішення, 6819,85 грн.

Крім того, в зазначеному листі банк повідомив позивачку про наявність в неї обов`язку самостійно сплатити податок з доходів фізичних осіб з суми прошеної заборгованості за Кредитом і відобразити такий дохід у річній податковій декларації відповідно до вимог підпункту "д" підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України.

Відповідно до відомостей з Центральної бази даних Державного реєстру фізичних осіб Державної фіскальної служби України в 2017 році ОСОБА_1 отримано від АТ "УкрСиббанк" дохід у сумі 916 226,86 грн. за ознакою «126» (дохід, отриманий платником податку як додаткове благо, сума боргу платника податку, анульовано кредитором).

Достовірність зазначених даних підтверджено вищезазначеним листом банківської установи.

Відтак, боржник (платник податків), який отримав додаткове благо у вигляді прощення (анулювання) суми боргу за кредитом та який був належним чином повідомлений про таке прощення (анулювання), зобов`язаний відобразити анульовану суму боргу у складі оподатковуваного доходу з обчисленням та перерахуванням до бюджету відповідної суми податку.

З приводу посилань апелянта на вимоги пункту 8 підрозділу 1 розділу XX «Перехідні положення» ПК України, колегія суддів апеляційного суду зазначає таке.

У зв`язку з політичною та фінансовою кризою, яка сталася у 2014 році та спричинила девальвацію національної валюти в Україні, враховуючи скрутне становище, в якому опинилися позичальники-фізичні особи, які отримали споживчі кредити в іноземній валюті, з 07 травня 2015 року підрозділ 1 розділу XX «Перехідні положення» ПК України доповнений пунктом 8 на підставі Закону України від 09 квітня 2015 року № 321-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо кредитних зобов`язань».

Відповідно до цього положення не вважається додатковим благом платника податку та не включається до розрахунку загального місячного (річного) оподатковуваного доходу сума, прощена (анульована) кредитором у розмірі різниці між основною сумою боргу за фінансовим кредитом в іноземній валюті, визначена за офіційним курсом Національного банку України на дату зміни валюти зобов`язання за таким кредитом з іноземної валюти у гривню, та сумою такого боргу, визначеною за офіційним курсом Національного банку України станом на 01 січня 2014 року, а також сума процентів, комісії та/або штрафних санкцій (пені) за такими кредитами, прощених (анульованих) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним із процедурою його банкрутства, до закінчення строку позовної давності. Норми цього пункту застосовуються до фінансових кредитів в іноземній валюті, не погашених до 01 січня 2014 року.

Дія абзацу першого цього пункту поширюється на операції з прощення (анулювання) кредитором боржникові заборгованості за фінансовим кредитом в іноземній валюті, що здійснювалися починаючи з 01 січня 2015 року.

Тобто, курсова різниця, що виникла внаслідок знецінення національної валюти по відношенню до валюти прощеного боргу (кредиту), не відноситься до доходів платника податку та не підлягає оподаткуванню.

В силу колізійного принципу пріоритету норми акта, виданого пізніше, до правовідносин, які виникли у зв`язку із прощенням банками з 01 січня 2015 року боргу позичальникам за кредитами в іноземній валюті, які не було погашено до 01 січня 2014 року та валюту зобов`язання за якими було змінено з іноземної на національну, застосовуються норми пункту 8 підрозділу 1 розділу XX «Перехідні положення» ПК України.

Застосування вимог абзацу «д» підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 ПК України має місце виключно у випадку перевищення суми прощеного (анульованого) кредитором боргу над сумою курсової різниці, обрахованої за правилами, передбаченими пунктом 8 підрозділу 1 розділу XX «Перехідні положення» ПК України.

Аналогічний правовий висновок Верховного Суду викладено в постановах від 15 травня 2018 року у справі № 821/1594/17, від 19 липня 2019 року у справі № 826/4240/18, від 14 листопада 2019 року у справі № 520/10880/18.

Утім, у справі, яка розглядається, відсутні відповідні умови, за яких підлягають застосуванню положення пункту 8 підрозділу 1 розділу ХХ ПК України, а саме - зміна валюти зобов`язання за кредитом з іноземної валюти в гривню та прощення розміру різниці, відповідно розрахованої.

За таких обставин доводи апелянта про неправомірність прийняття оскаржуваних податкових повідомлень-рішень ґрунтуються на довільному трактуванні норм матеріального права.

Вказане відповідає правовій позиції Верховного Суду, висловленій зокрема у постановах від 06 листопада 2020 року у справі № 826/7313/17, від 13 січня 2021 року у справі № 815/3071/18, від 26 лютого 2021 року у справі № 826/158/18.

Твердження позивача в апеляційній скарзі про те, що сума анульованої заборгованості не є додатковим благом, оскільки таким благом є фактичне отримання доходу в грошовій, матеріальній чи не матеріальній формі, а позивачем було повернуто банку в значно більшому розмірі суму взятих кредитних коштів, ніж фактично отримано, а тому жодного доходу позивач не отримував, суд апеляційної інстанції вважає необґрунтованим з огляду на таке.

Визначальною ознакою доходу платника податку, як об`єкта та бази оподаткування податком з доходу фізичних осіб, в тому числі у вигляді додаткового блага, є приріст показників фінансового та/або майнового стану платника податку.

Сума боргу (тіло кредиту та проценти) платника податку анульована (прощена) кредитором за його самостійним рішенням є доходом такого платника.

При списанні (анулюванні) заборгованості особа одержує економічну вигоду у вигляді збереження активів у силу припинення належного кредитору права вимоги.

Наведений правовий висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 11.06.2019 року у справі № 825/399/16.

Судовою колегією враховується, що згідно п.41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Таким чином, судова колегія приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а викладені в апеляційній скарзі доводи позицію суду першої інстанції не спростовують.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Приписи ст.316 КАС України визначають, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 28 грудня 2020 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 19 квітня 2021 року.

Головуючий Шидловський В.Б.

Судді Боровицький О. А. Матохнюк Д.Б.