Справа № 140/14517/20
Суддя: Онишкевич Тарас Володимирович
Дата ухвалення: 2021-04-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2021 рокуЛьвівСправа № 140/14517/20 пров. № А/857/3192/21

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Онишкевича Т.В.,

суддів Обрізка І.М., Судової-Хомюк Н.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 24 грудня 2020 року у справі за його позовом до Нововолинського відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Волинській області про визнання постанови протиправною та зобов`язання вчинити дії,

суддя у І інстанції Каленюк Ж.В.,

час ухвалення рішення не зазначено,

місце ухвалення рішення м. Луцьк,

дата складення повного тексту рішення 24 грудня 2020 року,

ВСТАНОВИВ :

30 вересня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, у якому просив визнати протиправною постанову Нововолинського відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Волинській області (далі Управління) від 05 серпня 2020 року № 0302/3441/3441.2/6431 щодо відмови у здійсненні страхових виплат та наданні соціальних послуг та зобов`язати відповідача призначити та виплатити йому страхові виплати, передбачені статтею 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування», у зв`язку із нещасним випадком, який стався на виробництві 14 серпня 2019 року на Відокремленому підрозділі «Шахта №9 «Нововолинська» Державного підприємства «Волиньвугілля» (далі ВП «Шахта № 9 «Нововолинська» ДП «Волиньвугілля»).

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 24 грудня 2020 року у справі № 140/14517/20 у задоволенні вказаного позову було відмовлено. При цьому суд першої інстанції виходив із того, що постанова відповідача від 05 серпня 2020 року № 0302/3441/3441.2/6431 щодо відмови ОСОБА_1 у здійсненні страхових виплат та наданні соціальних послуг прийнята на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Законом. Тому у задоволенні позову про її скасування необхідно відмовити.

У апеляційному порядку рішення суду першої інстанції оскаржено позивачем, який у своїй скарзі просив скасувати рішення суду та прийняти нове про задоволення позовних вимог у повному обсязі. На обґрунтування апеляційної скарги посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи. Вважає, що суд першої інстанції безпідставно відмовив йому в задоволенні позову, оскільки відповідно до цивільно-правового договору зобов`язання, взяті ним на себе, не можна віднести до важких робіт.

Переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення поданої апеляційної скарги, виходячи із такого.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_1 з 12 червня 2010 року по 31 грудня 2018 року та з 08 січня 2019 року по 22 квітня 2019 року перебував у трудових відносинах з ВП «Шахта № 9 «Нововолинська» ДП «Волиньвугілля».

24 червня 2019 року між ОСОБА_1 (виконавець) та ВП «Шахта № 9 «Нововолинська» ДП «Волиньвугілля» (замовник) був укладений цивільно-правовий договір № 8 строком дії з 24 червня 2019 року по 31 серпня 2019 року, за умовами якого позивач виконує такі роботи:

забезпечує стале і ефективне функціонування на дільниці нарядної системи, повне виконання її вимог, особливо в частині постійної видачі нарядів на усунення виявлених порушень правил безпеки;

забезпечує утримання і експлуатацію гірничих виробок, рейкових шляхів, конвеєрних ліній, вагонеток, дільничного ГШО;

бере участь в розробці виїмкової дільниці спільно з головним технологом, проведення кріплення підземних виробок, технологічних схем, планів ремонту і погашення гірничих виробок дільниці.

14 серпня 2019 року ОСОБА_1 , виконуючи у І зміну роботи під землею у лаві на 460 конвеєрному штреку, внаслідок обрушення породи з покрівлі розрізної печі лави № 460 отримав закриту хребетну спинномозкову травму, компресійний перелом тіла хребта з вивихом уламків, забій спинного мозку поперекового відділу хребта з нижнім парапарезом, відкритий перелом обох кісток лівої гомілки зі зміщенням.

09 вересня 2019 року комісія, утворена наказом Управління Держпраці у Волинській області від 16 серпня 2019 року № 373, склала акт спеціального розслідування нещасного випадку, що стався із позивачем 14 серпня 2019 року (форми Н-І/П), який 12 вересня 2019 року затверджено першим заступником начальника Управління Держпраці. За висновком комісії мала місце подія обвалення та обрушення породи ґрунту. Нещасний випадок відповідно до пункту 2.25 Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій на виробництві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 квітня 2019 року № 337, визнано таким, що пов`язаний із виробництвом. Встановлюючи обставини події, за яких стався нещасний випадок, комісія зазначила, що ОСОБА_1 в момент обрушення породи з покрівлі розрізної печі лави № 460 перебував у ній.

Згідно із довідкою серії 12 ААБ №191700 до акта огляду МСЕК та довідкою про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках потреби у наданні медичної та соціальної допомоги серії 12 ААА № 021702 від 26 листопада 2019 року ОСОБА_1 встановлено 90 % втрати працездатності, у тому числі по трудовому каліцтву 2019 року 80% і 10% по трудовому каліцтву 2018 року; встановлено І групу інвалідності із зазначенням причин інвалідності - трудове каліцтво.

28 листопада 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Нововолинського відділення Управління із заявою для проведення страхових виплат. Листом від 02 грудня 2019 року № 16-01-13/1496 відповідач повідомив заявника про відмову у здійсненні страхових виплат та наданні соціальних послуг відповідно до пункту 1 частини першої статті 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» №1105-XIV. При цьому відповідач виходив із того, що укладення 24 червня 2019 року позивачем цивільно-правового договору з ВП «Шахта № 9 «Нововолинська» ДП «Волиньвугілля» призвело до порушень рекомендацій лікаря згідно із затвердженою 27 листопада 2018 року індивідуальною програмою реабілітації інваліда, за якою ОСОБА_1 після встановлення інвалідності та 50 % втрати працездатності (довідка МСЕК серія 12 ААА № 021061 від 27 листопада 2018 року) були протипоказані роботи у шкідливих умовах та рекомендовано легкі поверхневі роботи.

Позивач оскаржив такі дії відповідача до Управління, яке за результатами розгляду скарги листом від 27 грудня 2019 року № 01-22/Р-102з-195 повідомило про відмову у призначенні страхових виплат, погодившись із висновком підпорядкованого відділення.

ОСОБА_1 оскаржив відмову Нововолинського відділення Управління також до суду. Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 23 червня 2020 року у справі № 140/1458/20, яке набрало законної сили 07 серпня 2020 року, позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність відповідача щодо неприйняття рішення за результатами розгляду заяви позивача від 28 листопада 2019 року щодо призначення страхових виплат у зв`язку із нещасним випадком на виробництві, що трапився 14 серпня 2019 року на ВП «Шахта №9 Нововолинська» ДП «Волиньвугілля». Зобов`язано Нововолинське відділення Управління повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 28 листопада 2019 року щодо здійснення страхових виплат у зв`язку з нещасним випадком на виробництві, що трапився 14 серпня 2019 року на ВП «Шахта №9 Нововолинська» ДП «Волиньвугілля» та прийняти рішення на підставі повноважень, у межах та у спосіб визначений частиною другою статті 44 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» № 1105-XIV. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

05 серпня 2020 року Нововолинське відділення Управління прийняло постанову №0302/3441/3441.2/6431, якою відмовило ОСОБА_1 у призначенні страхових виплат та наданні соціальних послуг по нещасному випадку від 14 серпня 2019 року (акт Н-1/П від 12 вересня 2019 року) на підставі пункту 1 частини першої статті 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» № 1105-XIV.

Позивач не погодився із таким рішенням відповідача та звернувся до адміністративного суду із позовом, що розглядається.

При наданні правової оцінки правильності вирішення судом першої інстанції цього публічно-правового спору оскаржуваним рішенням та доводам апелянта, що викладені у апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції виходить із такого.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові, фінансові та організаційні засади загальнообов`язкового державного соціального страхування, гарантії працюючих громадян щодо їх соціального захисту у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, вагітністю та пологами, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, охорони життя та здоров`я визначає Закон України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (далі Закон №1105-XIV).

Як встановлено частиною 1 статті 4 Закону № 1105-XIV Фонд соціального страхування України є органом, який здійснює керівництво та управління загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням від нещасного випадку, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та медичним страхуванням, провадить акумуляцію страхових внесків, контроль за використанням коштів, забезпечує фінансування виплат за цими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування та здійснює інші функції згідно із затвердженим статутом.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 9 Закону №1105-XIV основними завданнями Фонду та його робочих органів є: надання матеріального забезпечення, страхових виплат та соціальних послуг відповідно до цього Закону.

Пунктом 10 частини 1 статті 1 Закону № 1105-ХIV визначено, що страховий випадок за соціальним страхуванням від нещасних випадків - це нещасний випадок на виробництві або професійне захворювання (у тому числі встановлене чи виявлене в період, коли потерпілий не перебував у трудових відносинах з підприємством, на якому він захворів), що спричинили застрахованому професійно зумовлену фізичну чи психічну травму; нещасний випадок або професійне захворювання, яке сталося внаслідок порушення застрахованим нормативних актів про охорону праці.

Згідно із пунктом 5 частини 1 статті 9 цього Закону нещасний випадок - обмежена в часі подія або раптовий вплив на працівника небезпечного виробничого фактора чи середовища, що сталися у процесі виконання ним трудових обов`язків, внаслідок яких заподіяно шкоду здоров`ю або настала смерть.

Частинами 1, 3, 6 статті 36 Закону №1105-XIV визначено, що страховими виплатами є грошові суми, які Фонд виплачує застрахованому чи особам, які мають на це право, у разі настання страхового випадку. Підставою для оплати потерпілому витрат на медичну допомогу, проведення медичної, професійної та соціальної реабілітації, а також страхових виплат є акт розслідування нещасного випадку або акт розслідуванні професійного захворювання (отруєння) за встановленими формами. Порушення правил охорони праці застрахованим, яке спричинило нещасний випадок або професійне захворювання, не звільняє страховика від виконання зобов`язань перед потерпілим.

Як передбачено частиною 1 статті 43, частинами 1 та 2 статті 44 Закону № 1105-XIV для розгляду справ про страхові виплати до Фонду подаються: 1) акт розслідування нещасного випадку або акт розслідування професійного захворювання за встановленими формами та/або висновок МСЕК про ступінь втрати професійної працездатності застрахованого чи копія свідоцтва про його смерть; 2) документи про необхідність подання додаткових видів допомоги. Фонд розглядає справу про страхові виплати на підставі заяви потерпілого або заінтересованої особи за наявності усіх необхідних документів і приймає відповідні рішення у десятиденний строк, не враховуючи дня надходження зазначених документів. Рішення оформляється постановою, в якій зазначаються дані про осіб, які мають право на страхові виплати, розміри виплат на кожного члена сім`ї та їх строки або обґрунтування відмови у виплатах; до постанови додаються копії необхідних документів.

Згідно зі статтею 45 Закону № 1105-XIV, Фонд відмовляє у страхових виплатах і наданні соціальних послуг застрахованому, якщо мали місце: 1) навмисні дії, а також бездіяльність (приховування захворювань, невиконання приписів та обмежень лікаря) потерпілого, спрямовані на створення умов для настання страхового випадку; 2) подання роботодавцем, іншими органами, що беруть участь у встановленні страхового випадку, або потерпілим Фонду свідомо неправдивих відомостей про страховий випадок; 3) вчинення застрахованим умисного кримінального правопорушення, що призвів до настання страхового випадку.

Фонд відмовляє у виплатах і наданні соціальних послуг застрахованому, якщо нещасний випадок згідно із законодавством не визнаний пов`язаним з виробництвом.

Як слідує з матеріалів справи, Фонд відмовив позивачу у призначенні страхових виплатах і наданні соціальних послуг на підставі пункту 1 частини 1 статті 45 Закону № 1105-XIV, а саме - невиконання позивачем приписів та обмежень лікаря щодо роботи у шкідливих умовах під землею, укладення договору на виконання робіт у шкідливих (важких) умовах праці, не повідомлення роботодавця про заборону виконання таких робіт, що перебуває у причинному зв`язку із фактом нещасного випадку на виробництві, який стався 14 серпня 2019 року.

При цьому апеляційний суд погоджується із судом першої інстанції у тому, що відповідно до рішення Волинського окружного адміністративного суду від 23 червня 2020 року у справі № 140/1458/20, 12 грудня 2017 року на ВП «Шахта №9 «Нововолинська» ДП «Волиньвугілля» ОСОБА_1 було отримано травму забійного лівого колінного суглобу на верхньому спряженні лави 442 з 458 вентиляційним штреком. 14 грудня 2017 року за цим фактом було складено акт № 14 про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом, за формою Н-І та акт про проведення розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку (аварії), що стався 12 грудня 2017 року за формою Н-5.

02 вересня 2018 року на ВП «Шахта №9 «Нововолинська» ДП «Волиньвугілля» ОСОБА_1 було отримано повторно травму спини в області попереку при обстеженні стану гірничої вирубки лави 415. 15 вересня 2018 року за даним фактом було складено акт №9 про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом, за формою Н-І та акт про проведення розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку (аварії), що стався 02 вересня 2018 року за формою Н-5. Згідно з довідкою МСЕК серії 12ААА №021061 від 27 листопада 2018 року позивачу встановлено 50 % втрати працездатності та ІІІ групу інвалідності з датою переогляду 02 листопада 2019 року.

27 листопада 2018 року ОСОБА_1 затверджено індивідуальну програму реабілітації №1279 (з якою позивач був ознайомлений), відповідно до пункту 5 якої йому протипоказані важкі фізичні роботи в шкідливих умовах та доступні лише легкі поверхневі роботи.

Постановою Нововолинського відділення Управління від 12 грудня 2018 року №0302/3441/3441.2/6420 позивачу призначено щомісячні страхові виплати у розмірі 8000,70 грн з 27 листопада 2018 року по 02 листопада 2019 року.

Таким чином, матеріалами справи підтверджено, що під час роботи у ВП «Шахта №9 «Нововолинська» ДП «Волиньвугілля» із ОСОБА_1 тричі мав місце нещасний випадок: 12 грудня 2017 року, 02 вересня 2018 року та 14 серпня 2019 року. При цьому після другого випадку у вересні 2018 року внаслідок трудового каліцтва йому встановлено 50 % втрати працездатності та ІІІ групу інвалідності.

Затверджена ОСОБА_1 програма реабілітації передбачала обмеження життєдіяльності обмеження до пересування та до трудової діяльності. Програмою реабілітації заборонено важкі фізичні роботи, роботи у шкідливих умовах. При цьому доступні за станом здоров`я легкі поверхневі роботи.

Відповідно до частини 2 статті 16 Закону №1105-XIV застраховані особи зобов`язані у разі настання нещасного випадку або професійного захворювання:

лікуватися в лікувально-профілактичних закладах або в медичних працівників, з якими Фонд уклав угоди на медичне обслуговування;

дотримуватися правил поведінки та режиму лікування, визначених лікарями, які його лікують;

не ухилятися від професійної реабілітації та виконання вказівок, спрямованих на якнайшвидше повернення його до трудової діяльності.

Як видно з листа ВП «Шахта № 9 «Нововолинська» ДП «Волиньвугілля» від 30 листопада 2020 року № 477-04-30, ОСОБА_1 був прийнятий з 08 січня 2019 року по 22 квітня 2019 року по строковому трудовому договору гірничим майстром, заступником головного інженера з виробництва та попередній медичний огляд не проходив. Копія довідки МСЕК серії ААА №021061 від 27 листопада 2018 року та індивідуальна програма реабілітації від 27 листопада 2018 року №1279 про заборону праці в важких шкідливих умовах праці не надавалась.

Окрім того, як вірно встановлено судом першої інстанції, відповідно до таблиці 7 додатка 4 звіту про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування до органів доходів і зборів, які подавалися страхувальником ВП «Шахта № 9 «Нововолинська» ДП «Волиньвугілля» стосовно окремих категорій осіб, робота яких зараховується до спеціального стажу (код підстави обліку стажу ЗПЗ013А1: працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць) ОСОБА_1 у січні-квітні 2019 року працював на таких роботах (атестація робочого місця затверджена наказом від 28 травня 2015 року № 131).

Також судом першої інстанції встановлено, що згідно з письмовими поясненнями від 21 серпня 2019 року, які були надані ОСОБА_1 стосовно нещасного випадку, що стався 14 серпня 2019 року, він не заперечує, що виконував обов`язки заступника начальника дільниці № 1 та перебував у шахті, куди він спустився о 8.30 год, а об 11.10 год сталося обвалення та обрушення породи з покрівлі розрізної печі. Про спуски ОСОБА_1 під землю в квітні та червні-серпні 2019 року та його перебування там упродовж зміни також свідчать табелі підземних спусків.

Як слідує з карти умов праці за посадою «заступник начальника дільниці» від 14 лютого 2015 року, робоче місце має два фактори І ступеню, два фактори ІІ степеню та один фактор ІІІ степеню ІІІ класу небезпечності та відноситься до особливо шкідливих та особливо важких умов праці; умови і характер праці відноситься до ІІІ степеню ІІІ класу небезпечності (а.с.104).

Водночас, на думку апеляційного суду, суд першої інстанції слушно врахував Державні санітарні норми та правила «Гігієнічна класифікація праці за показниками шкідливості та небезпечності факторів виробничого середовища, важкості та напруженості трудового процесу», затверджені наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08 квітня 2014 року № 248, відповідно до яких шкідливі умови це стан умов праці, за якого рівень впливу одного або більше факторів виробничого середовища та/або трудового процесу перевищує допустимий. Шкідливими виробничими факторами є, зокрема, фактори трудового процесу: важкість (тяжкість) праці та напруженість праці. За важкістю роботи поділяють на легку, середньої важкості, важку, дуже важку.

Важкість (тяжкість) праці характеристика трудового процесу, що відображає рівень загальних енергозатрат, переважне навантаження на опорно-руховий апарат, серцево-судинну, дихальну та інші системи.

Шкідливі умови праці належать до ІІІ класу, який за рівнем перевищення гігієнічних нормативів та вираженості можливих змін в організмі працівників поділяється на 4 ступеня. При цьому І ступінь - умови праці, що характеризуються такими відхиленнями від гігієнічних нормативів, які, як правило, викликають функціональні зміни, що виходять за межі фізіологічних коливань та найчастіше сприяють зростанню захворюваності з тимчасовою втратою працездатності; ІІ ступінь - умови праці, що характеризуються такими рівнями факторів виробничого середовища і трудового процесу, які здатні викликати стійкі функціональні порушення, призводять у більшості випадків до зростання захворюваності з тимчасовою втратою працездатності, підвищення частоти загальної захворюваності, появи окремих ознак професійної патології; ІІІ ступінь - умови праці, що характеризуються такими рівнями шкідливих факторів виробничого середовища і трудового процесу, які, крім зростання хронічної захворюваності (виробничо обумовленої та захворюваності з тимчасовою втратою працездатності), призводять до розвитку професійних захворювань.

Інші посади (підземний гірничий майстер, заступник головного інженера з виробництва), які обіймав позивач на умовах строкового договору (з 08 січня по 22 квітня 2019 року) також відповідно до карти умов праці відносяться до особливо шкідливих та особливо важких умов праці (а.с. 105-106).

Окрім того, відповідно до пункту 64 Переліку робіт з підвищеною небезпекою, затвердженого наказом Держнаглядохоронпраці України від 26 січня 2005 року № 15 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15 лютого 2005 року за № 232/10512, підземні роботи на шахтах та рудниках віднесено до робіт з підвищеною небезпекою.

Таким чином, як вірно зауважено судом першої інстанції, наведене спростовує доводи позивача про дотримання ним складеної Волинською обласною профпаталогічною МСЕК програми реабілітації від 27 листопада 2018 року № 1279 у частині заборони праці у шкідливих умовах та дозволу лише на легкі поверхневі роботи, доступні за станом здоров`я, а докази у справі вказують, що за характером та змістом виконуваних робіт ОСОБА_1 протягом зміни або рідше перебував під землею, що є прямою забороною лікаря.

При цьому, апеляційний суд погоджується з думкою суду першої інстанції про те, що позивач мав знати та усвідомлювати, що виконання робіт, які передбачають перебування під землею, є порушенням приписів лікаря та обмежень до трудової діяльності, та передбачати шкідливі наслідки для свого здоров`я виконанням робіт у таких умовах праці.

Підсумовуючи наведене, на переконання апеляційного суду, доводи апеляційної скарги, наведені на спростування висновків суду першої інстанції, не містять належного обґрунтування чи фактичних обставин, які б були безпідставно залишені без розгляду судом першої інстанції.

Порушень норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильного застосування норм матеріального права поза межами вимог апелянта та доводів, викладених у апеляційній скарзі, у ході апеляційного розгляду справи встановлено не було.

З огляду на викладене суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що суд першої інстанції, вирішуючи цей публічно-правовий спір, правильно встановив фактичні обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а відтак апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Підстав для зміни розподілу судових витрат за наслідками апеляційного перегляду справи у відповідності до вимог частини 6 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України немає.

Керуючись статтями 241, 243, 308, 311, 316, 321, 322, 325, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 24 грудня 2020 року у справі № 140/14517/20 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції лише у випадках, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Т. В. Онишкевич
судді І. М. Обрізко
Н. М. Судова-Хомюк