Справа № 140/890/21
Суддя: Лозовський Олександр Анатолійович
Дата ухвалення: 2021-04-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2021 року ЛуцькСправа № 140/890/21

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Лозовського О.А.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (в письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом Головного управління ДПС у Волинській області до Квартирно-експлуатаційного відділу міста Володимир-Волинський про стягнення податкового боргу,

ВСТАНОВИВ:

Головне управління ДПС у Волинській області (далі ГУ ДПС у Волинській області, позивач) звернулося з позовом до Квартирно-експлуатаційного відділу міста Володимир-Волинський (далі КЕВ міста Володимир-Волинський, відповідач) про стягнення податкового боргу в сумі 5 887 693,22 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач як платник податків не виконує обов`язок, встановлений статтями 36, 38 Податкового кодексу України (далі ПК України) щодо своєчасності та повноти сплати податків і зборів у порядку та строки, визначені цим Кодексом. За відповідачем обліковується податковий борг із земельного податку з юридичних осіб на загальну суму 5 887 693,22 грн, що виник у зв`язку із несплатою самостійно задекларованих грошових зобов`язань в податкових деклараціях з плати за землю за 2020 рік, а також грошового зобов`язання, визначеного податковими повідомленнями-рішеннями та пені.

Як зазначив позивач, ним як контролюючим органом вживались заходи, спрямовані на стягнення заборгованості шляхом надіслання відповідачу податкової вимоги від 17.03.2015 №522-23. З моменту формування податкової вимоги податковий борг не переривався; вимогу відповідач не оскаржив. Проте вжиті заходи не призвели до повного погашення податкового боргу. Відтак, позивач просив стягнути з відповідача кошти для погашення податкового боргу у сумі 5 887 693,22 грн з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 19.02.2020 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та вирішено судовий розгляд проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

У відзиві на позов відповідач його вимог не визнав. В обґрунтування своєї позиції вказав, що КЕВ м. Володимир-Волинський є неприбутковою установою, яка утримується за рахунок державного бюджету. Накопичення суми податкової заборгованості зумовлено ненаданням коштів розпорядником вищого рівня, що виключає вину відповідача.

Розпорядниками бюджетних коштів вищого рівня по відношенню до КЕВ м. Володимир-Волинський в системі фінансового забезпечення потреб Збройних Сип України є: Генеральний штаб Збройних Сил України, командування видів Збройних Сил України, корпуси (повітряні командування) та Командування Сил логістики Збройних Сил України. КЕВ м. Володимир-Волинський являється складовою частиною ЗСУ створений Міністерством оборони України та підпорядковується командувачу Сил логістики Збройних Сил України , який безпосередньо здійснює керівництво діяльністю КЕВ . Тобто відповідач є підприємством, що діє на основі державної власності, управління яким виконує командування Сил логістики ЗСУ.

Вважає, що позивачем не дотримано вимог статті 96 ПК України в частині звернення з відповідним поданням до Західного територіального квартирно-експлуатаційного Управління про виділення коштів на сплату податкового боргу. Крім того, у разі недостатності коштів відповідальність за зобов`язаннями військової частини несе Міністерство оборони України та Командування Сил Логістики.

Водночас, відповідач вважає, що відповідно до пункту 2 статті 14 Закону України Про Збройні Сили України земля, води, інші природні ресурси, закріплені, зокрема, за установами Збройних Сил України, належать їм на праві оперативного управління та звільняються від сплати всіх видів податків відповідно до законів з питань оподаткування. Під час подання податкових декларацій з плату за землю ним зазначалося про звільнення від сплати податку, відтак відповідач не погоджується з доводами контролюючого органу про те, що грошове зобов`язання є узгодженим.

На думку КЕВ позивач порушив вимоги статті 95 ПК України. У відповідності до приписів даної статті стягнення коштів платника податків провадиться не раніше ніж через 60 календарних днів з моменту надіслання такому платнику податкової вимоги (пункт 95.2 статті 95 Податкового кодексу України). Однак податкової вимоги на оспорювану суму від позивача (у тому числі по м. Луцьк і Луцькому р-ну, м. Ківерці і Ківерцівському р-ні, м. Ковель, м. Ратне і Ратнівському р-ні, м. Володимир-Волинський і Володимир-Волинському р-ні, де змінювались ставки по сплаті земельного податку) до КЕВ не надходило, тому у ГУ ДПС не виникло право на стягнення коштів з рахунка платника на погашення оспорюваного боргу. Хоча борг після надсилання податкових вимог не переривався, однак відповідно до пп. 14.1.152 п. 14.1 ст. 14 ПК України погашення податкового боргу - зменшення абсолютного значення суми такого боргу, підтверджене відповідним документом.

Відповідач вказує на те, що у КЕВ м. Володимир -Волинський відсутні кошти, вони і не виділялись МО України на сплату земельного податку, а отже, - відповідно до частини 2 статті 5 Закону України «Про господарську діяльність у Збройних Силах України»,- Військова частина (згідно ч.1 ст.1 цього Закону під військовими частинами розуміється - військові частини, заклади, установи та організації Збройних Сил України) як суб`єкт господарської діяльності за своїми зобов`язаннями відповідає коштами, що надходять на її рахунок по відповідних статтях кошторису (крім захищених статей), а в разі їх недостатності відповідальність за зобов`язаннями військової частини несе Міністерство оборони України.

У відповідності до положень пункту 12.3.4 статті 12 ПК України рішення про встановлення місцевих податків та зборів офіційно оприлюднюється відповідним органом місцевого самоврядування до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосування встановлених місцевих податків та зборів або змін (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим періодом.

З огляду на вищевказане, зміни до статті 282 ПК України, згідно з якими відсутній пункт про надання пільг зі сплати земельного податку військовим формуванням, утвореним відповідно до законів України, були прийняті в кінці грудня 2014року, в рік, що передував плановому бюджетному періоду на 2015 рік (початок планування бюджетного періоду на 2015 розпочинається в 2014 році) в результаті чого виник податковий борг, а з 2016 року по 2020 рік ще й збільшився по зазначеним вище причинам, та які у свою чергу впливають на збільшення витрат з Державного бюджету України (затвердженого Законом України Про державний бюджет України ), а також обмежують фінансування Збройних Сил України та військових формувань, то за таких обставин вище вказана норма повинна вступити в дію з 1 січня 2015 року. А враховуючи норму Закону України «Про мобілізацію та мобілізаційну підготовку» з моменту закінчення особливого періоду в державі.

Прийнявши декларації з доповненнями, у яких повідомлялося про звільнення від сплати земельного податку, контролюючий орган зобов`язаний був вчинити дії по звільненню КЕВ м. Володимир-Волинський від сплати земельного податку у 2018-2020 роках.

Також відповідач звертає увагу, що позивачем в суму податкового боргу неправомірно включено штраф у розмірі 42331,04 грн (20%) згідно податкового повідомлення-рішення від 01.09.2020 №, яке було оскаржено КЕВ до ДПС України. Скарга КЕВ ДПС України була задоволена, штрафні санкції скасовано.

На підставі наведеного відповідач просив в задоволенні позову відмовити.

Крім того, у відзиві на позовну заяву відповідач просив замінити неналежного відповідача на належного - Міністерство оборони України та просив розгляд справи проводити з викликом сторін.

У відповіді на відзив позивач заперечив доводи відзиву та вказав, що КЕВ м. Володимир-Волинський є юридичною особою та як землекористувач земельних ділянок є платником земельного податку. Відповідно до пункту 54.1 статті 54 ПК України платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій декларації; така сума грошового зобов`язання є узгодженою. Відповідач подав податкові декларації з плати за землю. Разом з тим, вичерпний перелік юридичних осіб, які звільняються від сплати земельного податку, встановлений статтею 282 ПК України; відповідач до таких платників не належить. Також щодо відповідача відсутнє рішення органу місцевого самоврядування, яким би йому надавалися пільги зі сплати земельного податку; примітки в поданих відповідачем деклараціях з плати за землю щодо звільнення від оподаткування не передбаченні чинним податковим законодавством. Пріоритетним у врегулюванні відносин є норми ПК України, а не Закону України Про Збройні Сили України, оскільки Кодекс, прийнятий у часі пізніше, та є спеціальним законом у сфері справляння податків та зборів.

Позивач звернув увагу, що з моменту надіслання та вручення відповідачу податкової вимоги від 17.03.2015 №518-23 минуло 60 календарних днів, податковий борг не переривався (що визнається самим платником податків), лише змінювалася сума податкового боргу, тому контролюючим органом додаткова інша податкова вимога не надсилалася в силу вимог закону, та податковий орган був вправі звернутися до суду з позовом про стягнення податкового боргу. Водночас сплати, що надходили від відповідача погашалися згідно з календарною черговістю виникнення податкового боргу в порядку пункту 87.9 статті 87 ПК України.

Позивач вказав, що не заслуговують на увагу доводи відповідача про відсутність відповідного бюджетного призначення та фінансування установи, оскільки чинним податковим законодавством не передбачено звільнення від сплати податків у випадку незабезпечення фінансування видатків для сплати податкових зобов`язань.

Більше того, податковий борг виник в результаті самостійного нарахування платником земельного податку згідно з поданими податковими розрахунками земельного податку, а тому відповідач повинен та міг передбачити необхідність сплати податкових зобов`язань, а також спрогнозувати та забезпечити джерела погашення податкового боргу.

Також позивач вказав на безпідставність твердження КЕВ про включення до суми податкового боргу штрафу у розмірі 42331,04 грн (20%) згідно податкового повідомлення-рішення від 01.09.2020 №, яке було оскаржено КЕВ до ДПС України, оскільки «рядком 16» розрахунку податкового боргу відображено виключення вказаної суми штрафних санкцій із загальної суми податкового боргу.

Позивач просив позов задовольнити повністю та здійснювати розгляд справи з повідомленням сторін.

Відповідно до приписів частин п`ятої та шостої статті 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Суд може відмовити в задоволенні клопотання сторони про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін, якщо характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі незначної складності не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи.

Частиною шостою статті 12 КАС України визначено перелік справ незначної складності. Відповідно до пункту 10 вказаної норми справами незначної складності є інші справи, у яких суд дійде висновку про їх незначну складність, за винятком справ, які не можуть бути розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження.

Частиною четвертою статті 257 КАС України встановлено перелік категорій справ, які не можуть бути розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження. Дана адміністративна справа не підпадає під вказаний перелік.

Таким чином, з огляду на характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі, дана адміністративна справа є справою незначної складності, а тому, беручи до уваги, що відповідачем було надано суду та позивачу відзив на адміністративний позов з достатніми доказами, а позивачем відповідь на відзив, суд не вбачав підстав для розгляду справи в судовому засіданні з повідомленням сторін, які беруть участь у справі.

Відповідач правом подати заперечення на відповідь на відзив не скористався.

Клопотання позивача про заміну неналежного відповідача також не підлягає задоволенню, оскільки

Згідно з частиною четвертою статті 48 КАС України, якщо позивач не згоден на заміну відповідача іншою особою, суд може залучити цю особу як другого відповідача. У разі відмови у задоволенні позову до такого відповідача понесені позивачем витрати відносяться на рахунок держави.

Під час вирішення питання про залучення співвідповідача чи заміну належного відповідача суд враховує, зокрема, чи знав або чи міг знати позивач до подання позову у справі про підставу для залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача (частина п`ята статті 48 КАС України).

У відповіді на відзив позивач не надавав згоди на заміну первісного відповідача, яким є Квартирно-експлуатаційний відділ міста Володимир-Волинський, на Міністерство оборони України. Так само від нього не надходило клопотання про залучення співвідповідача у даній справі.

Відсутність у відповіді на відзив згоди позивача на заміну відповідача виключає процесуальну можливість заміни первісного відповідача.

Разом з тим, суд вважає, що клопотання відповідача не є обґрунтованим та суд не вбачає підстав для залучення Міністерства оборони України як співвідповідача у справі з таких мотивів і підстав.

Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Квартирно-експлуатаційний відділ міста Володимир-Волинський є юридичною особою, що утворена Міністерством оборони України, та перебуває на обліку як платник податків.

Як слідує зі змісту Положення про Квартирно-експлуатаційний відділ міста Володимир-Волинський, затвердженого наказом командувача Сил логістики Збройних Сил України від 17.12.2019 №278, Квартирно-експлуатаційний відділ міста Володимир-Волинський є державною установою, що має статус юридичної особи; має право набувати майнові та немайнові права, нести обов`язки, бути позивачем та відповідачем у судових органах.

Позовні вимоги у справі стосуються стягнення з відповідача податкового боргу із земельного податку, що виник у зв`язку із несплатою платником самостійно задекларованих грошових зобов`язань згідно з податковими деклараціями з плати за землю, а також у зв`язку із несплатою узгоджених грошових зобов`язань, визначених контролюючим органом у податкових повідомленнях-рішеннях.

Отже, Квартирно-експлуатаційний відділ міста Володимир-Волинський є окремою юридичною особою та як платник податку є відповідачем у справі. Водночас, будь-які докази стосовно зобов`язань Міністерства оборони України у спірних правовідносинах відповідач не надав.

Відтак, відсутні підстави для замінити неналежного відповідача та залучення Міністерства оборони України як співвідповідача, тому у задоволенні клопотання відповідача слід відмовити.

Дослідивши письмові докази та перевіривши доводи сторін, викладені у заявах по суті справи, суд встановив такі обставини.

КЕВ м. Володимир-Волинський зареєстрований як юридична особа 20.07.2001, перебуває на обліку як платник податків в контролюючому органі, що стверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 29.01.2020 №.

Як встановлено судом, за КЕВ м. Володимир-Волинський рахується податковий борг із земельного податку з юридичних осіб у загальній сумі 5 887 693,22 грн, про що зазначено у довідці про наявність боргу за платежами до бюджету та підтверджується розрахунком сум податкового боргу, зворотнім боком облікової картки платника.

В порушення вищезазначених норм КЕВ м. Володимир-Волинський допущено податковий борг зі сплати платежів до бюджету в сумі 5 887 693,22 грн, а саме:

1) з земельного податку з юридичних осіб, м. Володимир-Волинський, що виник в результаті несплати самостійно задекларованих грошових зобов`язань згідно з податковою декларацією з плати за землю від 07.02.2020 № в сумі 216 762,08 грн щомісячно з термінами сплати 30.03.2020, 30.04.2020, 29.06.2020, 30.06.2020, 30.07.2020, 31.08.2020, 30.09.2020, 30.10.2020, 30.11.2020, 30.12.2020.

Уточнюючим розрахунком від 30.04.2020 № платником зменшено зобов`язання на суму 216 733,38 грн.

Крім того, відповідно до підпункту 129.1.1 пункту 129.1 статті 129 ПК України нараховано пеню 8 533,06 грн.

Відтак, загальна сума податкового боргу з даного платежу становить 1 959 420,48 грн.

2) податковий борг із земельного податку з юридичних осіб, ОТГ с. Овадне Володимир-Волинського району виник в результаті несплати самостійно задекларованих грошових зобов`язань згідно з податковою декларацією з плати за землю від 11.02.2020 № в сумі 137 483,3 грн щомісячно з термінами сплати 30.03.2020, 30.04.2020, 29.06.2020, 30.06.2020, 30.07.2020, 31.08.2020, 30.09.2020, 30.10.2020, 30.11.2020, 30.12.2020.

Згідно уточнюючого розрахунку від 27.04.2020 № платником зменшено зобов`язання на суму 137 483,30 грн.

Також податковий борг збільшився в результаті несплати узгоджених грошових зобов`язань на підставі податкового повідомлення-рішення від 01.12.2020 № в сумі 33 500,63 грн.

Крім того, відповідно до підпункту 129.1.1 пункту 129.1 статті 129 ПК України нараховано пеню 32 294,31 грн.

Всього сума заборгованості з даного платежу становить 1 303 194,64 грн.

3) податковий борг з земельного податку з юридичних осіб, м. Устилуг (Зоря) Володимир- Волинського району виник в результаті несплати узгоджених грошових зобов`язань на підставі податкового повідомлення-рішення від 01.12.2020 № в сумі 1516,24 грн.

Крім того, відповідно до підпункту 129.1.1 пункту 129.1 статті 129 ПК України нараховано пеню 2057,09 грн.

Всього сума заборгованості з даного платежу становить 3 573,33 грн.

4) податковий борг з земельного податку з юридичних осіб, м. Устилуг Володимир-Волинського району виник в результаті несплати самостійно задекларованих грошових зобов`язань згідно з податковою декларацією з плати за землю від 11.02.2020 № в сумі 114 321,59 грн щомісячно з термінами сплати 30.03.2020, 30.04.2020, 29.06.2020, 30.06.2020, 30.07.2020, 31.08.2020, 30.09.2020, 30.10.2020, 30.11.2020, 3012.2020.

Згідно уточнюючого розрахунку від 27.04.2020 № платником зменшено зобов`язання на суму 114 321,59 грн.

Крім того, відповідно до підпункту 129.1.1 пункту 129.1 статті 129 ПК України нараховано пеню 2703,66 грн.

Всього сума заборгованості з даного платежу становить 1 031 597,97 грн.

5) податковий борг з земельного податку з юридичних осіб, смт Локачі Локачинського району виник в результаті несплати самостійно задекларованих грошових зобов`язань згідно з податковою декларацією з плати за землю від 07.02.2020 № в сумі 23,09 грн щомісячно з термінами сплати 30.03.2020, 30.04.2020, 29.06.2020, 30.06.2020, 30.07.2020, 31.08.2020, 30.09.2020, 30.10.2020, 30.11.2020,30.12.2020

Згідно уточнюючого розрахунку від 27.04.2020 № платником зменшено зобов`язання на суму 23,09 грн.

Також податковий борг збільшився результаті несплати узгоджених грошових зобов`язань на підставі податкового повідомлення-рішення від 18.12.2020 № в сумі 3,29 грн

Загальна сума боргу з даного платежу становить 211,1 грн.

Земельний податок з юридичних осіб м. Ківерці Ківерцівського району виник в результаті несплати самостійно задекларованих грошових зобов`язань згідно з податковою декларацією з плати за землю від 11.02.2020 № в сумі 24 684,47 грн. щомісячно з термінами сплати 30.03.2020, 30.04.2020, 29.06.2020, 30.06.2020, 30.07.2020, 31.08.2020, 30.09.2020, 30.10.2020.

Уточнюючим розрахунком від 27.04.2020 № платником зменшено зобов`язання на суму 24 684,47 грн.

Також податковий борг збільшився в результаті несплати узгоджених грошових зобов`язань на підставі податкового повідомлення-рішення від 12.02.2020 № в сумі 66 227,61 грн, від 16.06.2020 № в сумі 1368,92 грн.

Крім того, відповідно до підпункту 129.1.1 пункту 129.1 статті 129 ПК України нараховано пеню 895,05грн. Відтак, загальна сума боргу з даного платежу становить 241 282,87 грн.

6) Податковий борг з земельного податку з юридичних осіб, м. Жидичин Ківерцівського району виник в результаті несплати самостійно задекларованих грошових зобов`язань згідно з податковою декларацією з плати за землю від 13.02.2020 № в сумі 13 788,41 грн. щомісячно з термінами сплати 30.03.2020, 30.04.2020, 29.06.2020, 30.06.2020, 30.07.2020, 31.08.2020, 30.09.2020, 30.10.2020.

Уточнюючим розрахунком від 27.04.2020 № платником зменшено зобов`язання на суму 13 788,41 грн.

Також податковий борг збільшився в результаті несплати узгоджених грошових зобов`язань на підставі податкового повідомлення-рішення від 12.02.2020 № в сумі 38 904,60 грн

Крім того, відповідно до підпункту 129.1.1 пункту 129.1 статті 129 ПК України нараховано пеню 493,12 грн. Відтак, загальна сума боргу з даного платежу становить 181 181,42 грн.

7) Податковий борг із земельного податку з юридичних осіб м. Ковель виник в результаті несплати самостійно задекларованих грошових зобов`язань згідно з податковою декларацією з плати за землю від 10.02.2020 № в сумі 8348,27 щомісячно з термінами сплати 30.03.2020, 30.04.2020, 29.06.2020, 30.06.2020, 30.07.2020, 31.08.2020, 30.09.2020, 30.10.2020, 30.11.2020.30.12.2020.

Уточнюючим розрахунком від 27.04.2020 № платником зменшено зобов`язання на суму 8 348,27 грн.

Крім того, відповідно до підпункту 129.1.1 пункту 129.1 статті 129 ПК України нараховано пеню 181,65 грн. Відтак, загальна сума боргу з даного платежу становить 75316,08 грн.

8) Податковий борг з земельного податку з юридичних осіб м. Луцьк виник в результаті несплати узгоджених, самостійно задекларованих грошових зобов`язань згідно з податковими деклараціями з плати за землю від 28.02.2020 № в сумі 68 296,23 грн щомісячно з термінами сплати 30.03.2020, 30.04.2020, 29.06.2020, 30.06.2020, 30.07.2020, 31.08.2020, 30.09.2020, 30.10.2020, 30.11.2020,30.12.2020 від 01.04.2020 № в сумі 3397,70 грн, від 06.04.2020 № в сумі 32 795,68 грн, від 18.02.2020 № в сумі 35 110,32 грн щомісячно з термінами сплати 30.04.2020, 29.06.2020, 30.06.2020, 30.07.2020, 31.08.2020, 30.09.2020, 30.10.2020,30.11.2020,30.12.2020, а також уточнюючими розрахунками від 01.04.2020 № в сумі 1698,85 грн щомісячно з термінами сплати 30.04.2020, 29.06.2020, 30.06.2020, 30.07.2020, 31.08.2020, 30.09.2020, 30.10.2020,30.11.2020, 30.12.2020 від 05.10.2020 № в сумі 9513,52 грн, від 28.04.2020 №909073592 в сумі 99 704,91 грн (зменшення до сплати), від 21.05.2020 № в сумі 624,64 грн щомісячно з термінами сплати 29.06.2020, 30.06.2020, 30.07.2020, 31.08.2020, 30.09.2020, 30.10.2020, 30.11.2020, 30.2.2020 (зменшення до сплати),

Також податковий борг збільшився в результаті несплати узгоджених грошових зобов`язань на підставі податкового повідомлення-рішення від 02.03.2020 № в сумі 2901,14 грн, від 02.03.2020 № в сумі 128 756,70 грн, від 05.10.2020 № в сумі 2531,82 грн, від 07.12.2020 № в сумі 1043,58 грн.

Крім того, відповідно до підпункту 129.1.1 пункту 129.1 статті 129 ПК України нараховано пеню 2099,63 грн.

Загальна сума боргу з даного платежу становить 1 091 745,33 грн

14) Заборгованість по платежу адміністративні штрафи та інші санкції м. Луцьк виникла в результаті несплати узгоджених грошових зобов`язань згідно з податковим повідомленням-рішенням від 02.03.2020№ в сумі 170,00 грн.

Таким чином, загальна сума податкового боргу до стягнення становить 5 887 693,22 грн, в тому числі 49 257,573 грн пені.

Несплата відповідачем податкового боргу у сумі 5 887 693,22 грн стала підставою для звернення ГУ ДПС у Волинській області з даним позовом про стягнення коштів для погашення податкового боргу з рахунків відповідача у банках, що обслуговують такого платника податків.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає таке.

Відповідно до підпункту 14.1.72 пункту 14.1 статті 14 ПК України земельний податок - обов`язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів (далі - податок для цілей розділу XII цього Кодексу).

Згідно з пунктами 15.1 статті 15 ПК України платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об`єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об`єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов`язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.

Пунктом 269.1 статті 269, підпунктом 270.1.1 пункту 270.1 статті 270 ПК України визначено, що платниками земельного податку є власники земельних ділянок, земельних часток (паїв), землекористувачі, а об`єктами оподаткування - земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні.

За визначенням, наведеним у підпункті 14.1.73 пункту 14.1 статті 14 ПК України землекористувачі - юридичні та фізичні особи (резиденти і нерезиденти), яким відповідно до закону надані у користування земельні ділянки державної та комунальної власності, у тому числі на умовах оренди.

Відповідач не заперечує тієї обставини, що є користувачем земельних ділянок, які зазначені ним у податкових деклараціях з плати за землю.

Власники землі та землекористувачі сплачують плату за землю з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою (пункт 287.1 статті 287 ПК України).

Отже, ПК України визначив обов`язок власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів сплачувати земельний податок.

Відповідно до підпункту 16.1.4 пункту 16.1 статті 16, пункту 36.1 статті 36, пункту 38.1 статті 38 ПК України платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи; податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом; виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк.

Як визначено пунктом 54.1 статті 54 ПК України, крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.

Згідно з пунктом 286.2 статті 286, пунктом 287.3 статті 287 ПК України платники плати за землю (крім фізичних осіб) самостійно обчислюють суму податку щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають відповідному контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями. Податкове зобов`язання щодо плати за землю, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця.

Таким чином, визначені відповідачем у податкових деклараціях з плати за землю суми зобов`язання є узгодженими, а тому він має обов`язок сплачувати щомісяця визначені у податковій декларації зобов`язання протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця.

При цьому суд відхиляє доводи відповідача стосовно звільнення його від сплати земельного податку відповідно до статті 14 Закону України Про Збройні Сили України з огляду на таке.

Відповідно до статті 14 Закону України Про Збройні Сили України земля, води, інші природні ресурси, а також майно, закріплені за військовими частинами, військовими навчальними закладами, установами та організаціями Збройних Сил України, є державною власністю, належать їм на праві оперативного управління та звільняються від сплати усіх видів податків відповідно до законів з питань оподаткування.

Основним законом, який регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства є ПК України від 02.122010 №2755-VI. Цей Кодекс є спеціальним законом, що прийнятий в часі пізніше ніж Закон України від 06.12.1991 №1934-XII «Про Збройні Сили України». Пільги щодо сплати земельного податку для юридичних осіб встановлені статтею 282 ПК України, а перелік земельних ділянок, які не підлягають оподаткуванню земельним податком, - статтею 283 ПК України. За цими нормами відповідач не має пільг в оподаткуванні земельним податком.

Пунктом 284.1 статті 284 ПК України визначено, що Верховна Рада Автономної Республіки Крим та органи місцевого самоврядування встановлюють ставки плати за землю та пільги щодо земельного податку, що сплачується на відповідній території.

Відповідачем не надано суду рішення органу місцевого самоврядування щодо надання КЕВ м. Володимир-Волинський пільг зі сплати земельного податку.

Наведене дає підстави для висновку про наявність у відповідача обов`язку сплачувати земельний податок за користування земельними ділянками у розмірах, визначених у податкових деклараціях з плати за землю.

Згідно з пунктом 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 ПК України контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, якщо податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов`язань з окремого податку або збору, застосування штрафних (фінансових) санкцій та пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган.

Пунктом 57.3 статті 57 ПК України встановлено, що у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

Як видно з матеріалів справи, ГУ ДФС у Волинській області визначені КЕВ м. Володимир-Волинській грошові зобов`язання податковими повідомленнями-рішеннями 01.12.2020 № , 01.12.2020 № , від 18.12.2020 № , від 12.02.2020 №, від 16.06.2020 №002074510, від 12.02.2020 №, від 02.03.2020 №, від 02.03.2020 № грн, від 05.10.2020 №, від 07.12.2020 № грн, 02.03.2020№.

Проте, відповідач не надав доказів, які б свідчили, що зазначені податкові повідомленнями-рішеннями скасовані в адміністративному чи судовому порядку.

Відтак, слід дійти висновку, що визначені цими податковими повідомленнями-рішеннями грошові зобов`язання є узгодженими, а тому у відповідача існує обов`язок їх сплатити.

Разом з тим, суд вважає безпідставним твердження відповідача про включення до суми податкового боргу штрафу у розмірі 42 331,04 грн (20%) згідно податкового повідомлення-рішення від 01.09.2020 №, оскільки, як вбачається із «рядка 16» розрахунку податкового боргу вказана сума штрафних санкцій виключена із загальної суми податкового боргу.

Згідно з підпунктами 14.1.39, 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 ПК України грошове зобов`язання платника податків сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності; податковий борг сума узгодженого грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання;

У разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення (пункт 59.1 статті 59 ПК України).

Матеріали справи містять податкову вимогу від 17.03.2015 №522-23, з відміткою про її отримання відповідачем 23.03.2015. Доказів оскарження вказаної вимоги відповідачем не надано.

Відповідно до пункту 59.5 статті 59 ПК України у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення. У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Аналіз вказаної норми дає підстави стверджувати про відсутність обов`язку контролюючого органу направляти платнику податків нову податкову вимогу у випадку збільшення суми податкового боргу.

Підпунктом 60.1.1 пункту 60.1 статті 60 ПК України визначено, що податкова вимога вважається відкликаною у разі, якщо сума податкового боргу була погашена самостійно платником податків або органом стягнення.

Тобто, лише у разі, якщо платником податків податковий борг був погашений повністю, а через деякий час виник знову, органу державної податкової служби слід направити (вручити) такому платнику нову податкову вимогу на нову суму грошового зобов`язання.

Судом встановлено, що з часу надіслання вимоги від 17.03.2015 №522-23 податковий борг не переривався. Надалі ця обставина підтверджується відомостями зворотного боку облікової картки платника із земельного податку з юридичних осіб.

Отже, наведеним спростовуються доводи відповідача про наявність обов`язку у позивача як контролюючого органу надсилати нову податкову вимогу.

Порядок стягнення податкового боргу платників податків, крім фізичних осіб, регулюється статтями 95 - 99 ПК України.

Право на стягнення з платника податків суми податкового боргу виникає у податкового органу після спливу 60 календарних днів після направлення боржнику такої податкової вимоги. Такий висновок випливає з аналізу статті 95 ПК України, пунктами 95.1 - 95.2 якої встановлено, що контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі. Стягнення коштів платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.

Також підпунктом 20.1.34 пункту 20.1 статті 20 ПК України визначено право контролюючих органів звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.

Суд зауважує, що норми статті 96 ПК України не підлягають застосуванню до даних правовідносин між сторонами у справі, оскільки стосуються погашення податкового боргу державних підприємств, які не підлягають приватизації, та комунальних підприємств після продажу внесеного в податкову заставу майна.

Як визначено частиною першою статті 9, частиною першою статті 77 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

З урахуванням встановлених у справі на підставі письмових доказів обставин, виходячи із системного аналізу положень ПК України, суд дійшов висновку, що грошові зобов`язання, визначені КЕВ м. Володимир-Волинський самостійно у податкових деклараціях з плати за землю та контролюючим органом у податкових повідомленнях-рішеннях, перерахованих вище, є узгодженими та оскільки у встановлені ПК України строки вони не сплачені (доказів протилежного відповідач суду не надав), то такі набули статусу податкового боргу. У зв`язку із несплатою податкового боргу відповідачем кошти на його погашення у сумі 5 887 693,22 грн. підлягають стягненню з рахунків у банках, що обслуговують такого платника. Відтак, позовні вимоги підлягають задоволенню повністю.

Відповідно до пункту 10.1 статті 10, статті 265 ПК України плата за землю у вигляді земельного податку у складі податку на майно належить до місцевих податків. Отже, кошти на погашення податкового боргу із земельного податку підлягають зарахуванню до місцевих бюджетів за місцезнаходженням земельних ділянок.

Згідно з вимогами статті 139 КАС України питання про розподіл судових витрат між сторонами судом не вирішується.

Керуючись статтями 9, 72-77, 139, 243-246, 255, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Головного управління ДПС у Волинській області (43010, Волинська область, місто Луцьк, Київський майдан, ідентифікаційний код юридичної особи 44106679) до Квартирно-експлуатаційного відділу міста Володимир-Волинський (44701, Волинська область, місто Володимир-Волинський, вулиця Академіка Глушкова, 1, ідентифікаційний код юридичної особи 07516184) про стягнення податкового борг задовольнити повністю.

Стягнути з рахунків Квартирно-експлуатаційного відділу міста Володимир-Волинський у банках, що обслуговують платника податків, на користь держави податковий борг в сумі 5 887 693 (п`ять мільйонів вісімсот вісімдесят сім тисяч шістсот дев`яносто три) гривні 22 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя О.А. Лозовський