Справа № 360/1338/21
Суддя: І.В. Тихонов
Дата ухвалення: 2021-04-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

16 квітня 2021 рокуСєвєродонецькСправа № 360/1338/21

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Тихонов І.В., розглянувши у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Рубіжанського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

19 березня 2021 року до Луганського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 до Рубіжанського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області, в якому просить:

- визнати дії відповідача щодо неврахування довідки про заробітну плату для обчислення пенсії за період з 1989 по 1994 рік від 10.10.2019 за вих. М 16-166/1 при призначенні позивачу пенсії протиправними;

- зобов`язати відповідачу врахувати довідку про заробітну плату для обчислення пенсії за період з 1989 по 1994 рік від 10.10.2019 за вих. № 16-166/1 при призначенні позивачу пенсії;

- зобов`язати відповідача врахувати довідку про заробітну плату для обчислення пенсії за період з 1989 по 1994 рік від 10.10.2019 за вих. № 16-166/1 при призначенні позивачу пенсії з моменту призначення пенсії, тобто з 26.12.2019 та виплатити недораховану пенсію за весь період з 26.12.2019.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 26.12.2019 до Рубіжанського об`єднаного управління пенсійного фонду України Луганської області звернувся із заявою громадянин України ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком 1, відповідно до ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Рішенням від 28.12.2019 року № 557 ОСОБА_1 відмовлено в призначенні пенсії на пільгових умовах.

Зазначене рішення було оскаржено до Луганського окружного адміністративного суду.

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 19.03.2020 року у справі № 360/694/20 позов ОСОБА_1 задоволено в повному обсязі та рішенням Рубіжанського об`єднаного управління пенсійного фонду України Луганської області від 10.08.2020 року за № 125 про призначення пенсії за віком відповідно до ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» позивачу призначено пенсію за віком на пільгових умовах з 26.12.2019 року та розпочато її виплату.

Однак ОСОБА_1 помітив, що пенсійні виплати дуже низькі та не відповідають довідці про заробітну плату для обчислення пенсії за період з 1989 по 1994 рік від 10.10.2019 року за вих. № 16-166/1.

Відповіддю від 11.11.2020 на адвокатський запит Рубіжанським об`єднаним управлінням пенсійного фонду України Луганської області зазначено, що відповідно до пенсійної справи позивача заробітну плату зараховано згідно з відомостями персоніфікованого обліку застрахованої особи за період з 01.07.2000 по 31.10.2014.

Також зазначено, що довідка про нарахування заробітної плати ОСОБА_1 до органу пенсійного забезпечення не надавалася.

Зазначене не відповідає дійсності оскільки копія довідки про заробітну плату для обчислення пенсії за період з 1989 по 1994 рік від 10.10.2019 за вих. № 16-166/1 була в розпорядження органу пенсійного забезпечення оскільки була надана разом з позовною заявою по справі 360/694/20.

Тим більше, в мотивувальній частині вищезазначеного рішення суду також зазначено вищевказану довідку та підтверджено її достовірність.

У зв`язку з цим ОСОБА_1 звернувся до Рубіжанського об`єднаного управління пенсійного фонду України Луганської області із заявою про перерахунок пенсії від 30.11.2020.

Відповіддю від 14.12.2020 «Щодо здійснення перерахунку пенсії» ОСОБА_1 фактично було відмовлено у здійсненні зазначеного перерахунку всупереч діючого законодавства України. Запропоновано звернутися до суду.

За таких підстав ОСОБА_1 вважає, що дії Рубіжанського об`єднаного управління пенсійного фонду України Луганської області щодо не врахування довідки про заробітну плату для обчислення пенсії за період з 1989 по 1994 рік від 10.10.2019 за вих. № 16- 166/1 при призначенні йому пенсії протиправними.

Ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 24.03.2021 відкрито спрощене позовне провадження у даній справі без виклику сторін.

В ухвалі було запропоновано відповідачу у п`ятнадцятиденний строк з моменту отримання ухвали про відкриття провадження у справі надати суду відзив на позовну заяву зі всіма доказами на його підтвердження, які наявні у відповідача.

Відповідач адміністративний позов не визнав, про що подав суду відзив на позовну заяву (а.с. 35-40).

В обґрунтування зазначив, що 26.12.2019 позивач звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-ІУ (далі - Закон № 1058-ІУ).

Заяву та документи прийнято 26.12.2019, про що свідчить копія розписки-повідомлення. Під час звернення 26.12.2019 за призначенням пенсії позивач надав відповідачу такі документи, а саме: заяву про призначення/перерахунок пенсії від 26.12.2019; трудову книжку НОМЕР_1 від 16.05.1986; копію диплома № НОМЕР_2 від 03.05.1986; копію військового квитка НОМЕР_3 ; копію паспорта, ідентифікаційного коду; копію довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи 25.09.2019 №915- ; заяву про спосіб виплати пенсії від 26.12.2019.

Відповідно до розрахунку стажу загальний стаж позивача складає 27 років 10 місяців 13 днів.

Рішенням відповідача від 28.12.2019 № 577 позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 2 статті 114 Закону № 1058-ІУ

Не погодившись з таким рішенням позивач оскаржив його до Луганського окружного адміністративного суду. Дослідивши матеріали справи № 360/694/20, суддею Луганського окружного адміністративного суду Н.В. Басовою встановлено таке: 26.12.2019 позивач звернувся до відповідача з заявою, в якій просив призначити пенсію за віком з урахуванням ст. 114 Закону № 1058-ІУ. До вищевказаної заяви позивачем додано пакет документів, а саме: довідку про присвоєння ідентифікаційного номера від 11.07.1997, паспорт від 13.05.1997, трудову книжку НОМЕР_4 від 16.05.1986, військовий квиток НОМЕР_3 від 28.05.1986, диплом про навчання № НОМЕР_2 від 03.05.1986, довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи № 915- від 25.09.2019, заяву про спосіб виплати пенсії б/н від 26.12.2019. Вищевказану заяву від 26.12.2019 зареєстровано відповідачем за № 2253.

До позовної заяви у справі № 360/694/20 позивачем було додано такі документи, що наявні в матеріалах справи: диплом № НОМЕР_2 , військовий квиток серії НОМЕР_3 , трудова книжка НОМЕР_4 від 16.05.1986; довідка про заробітну плату для обчислення пенсії від 10.10.2019 № 16-166/1 за період з 1989 по 1994 роки, довідка від 10.10.2019 № 16-166 для підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, наказ від 03.04.1995 № 190/к, протокол від 12.09.1996, довідка про підприємство від 10.10.2019 № 16-166/2, історична довідка від 30.01.2020 № 17/09.2, персональна картка позивача.

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 19.03.2020 у справі № 360/694/20 адміністративний позов позивача до відповідача про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задоволено, а саме: - зобов`язано відповідача зарахувати до пільгового стажу позивача, що дає право на отримання пенсії відповідно до частини 2 статті 114 Закону № 1058-ІУ, періоди: - навчання з 03.09.1985 по 30.04.1986 в СПТУ № 101; - проходження військової служби в лавах Радянської Армії з 28.05.1986 по 21.06.1988; - роботи: з 16.05.1986 по 20.05.1986, з 24 07.1988 по 16.11.1988 в Шахтоуправлінні газети «Соціалістичний Донбас» ВО «Донецьквугілля»; з 19.12.1988 по 11.11.1996 на Державному відкритому акціонерному товаристві «Шахта імені 60-річчя Радянської України» Дочірнього підприємства Державної холдингової компанії «Донвугілля»; - зобов`язано відповідача повторно розглянути заяву позивача від 26.12.2019, зареєстровану за № 2253, про призначення пенсії на пільгових умовах за віком згідно ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням висновків, викладених у судовому рішенні; - стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 840 (вісімсот сорок) гривень 80 копійок.

Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 19.03.2020 у справі № 360/694/20 набрало законної сили 19.08.2020.

Наголошує на тому, що позовна заява (у справі № 360/694/20) позивача інших вимог, окрім визнання протиправним та скасування рішення відповідача від 28.12.2019 № 577 про відмову в призначенні пенсії позивачу за віком на пільгових умовах за списком № 1 за заявою від 26.12.2019 та зобов`язання відповідача призначити позивачу пенсію за віком на пільгових 6умовах згідно Списку № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах згідно ст. 114 Закону № 1058-ІУ за заявою від 26.12.2019, не містила.

Питання щодо врахування або неврахування довідки про заробітну плату для обчислення пенсії за період з 1989 року по 1994 рік від 10.10.2019 за вих. № 16-166/1 при вирішенні питання про призначення позивачу пенсії з 26.12.2019 не було предметом спору у справі № 360/694/20.

Довідка про заробітну плату для обчислення пенсії від 10.10.2019 № 16-166/1 за період з 1989 по 1994 роки та довідка від 10.10.2019 № 16-166 для підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, видані Державним підприємством «Державною вугільною енергетичною компанією», під час первинного звернення позивача до відповідача за призначенням пенсії, тобто 26.12.2019, не надавались, про що свідчить копія розписки-повідомлення № 2253 від 26.12.2019 з особистим підписом позивача на ній.

02.12.2020 поштою до відповідача надійшла заява позивача від 30.11.2020. Заяву подано відповідно до Закону України «Про звернення громадян». У зазначеній заяві позивач просив провести перерахунок пенсії, призначеної рішенням відповідача від 10.08.2020 № 125, з урахуванням довідки про заробітну плату для обчислення пенсії від 10.10.2019 № 16-166/1 за період з 1989 по 1994 роки, з 26.12.2019 та виплатити різницю. До заяви було додано копії паспорту та довідки про внесення відомостей до єдиного демографічного реєстру, копія довідки ВПО, копія відповіді від 11.11.2020 № 1241-22-8/7429, копія довідки про заробітну плату для обчислення пенсії від 10.10.2019 № 16-166/1.

Враховуючи, що позивач особисто або його законний представник не звертався до відповідача з заявою встановленої форми про перерахунок пенсії та не надавав оригінал довідки про заробітну плату для обчислення пенсії від 10.10.2019 № 16-166/1, відповідач листом від 14.12.2020 № 180-178/Т-22/8-1241/20 надав позивачу відповідь за звернення від 30.11.2020.

Листом від 14.12.2020 № 180-178/Т-22/8-1241/20 до відома позивача доведено законодавчо встановлений порядок звернення за перерахунком пенсії (або особисто/через законного представника або скористувавшись сервісом для користувачів веб-порталу Пенсійного фонду України), про необхідність надати разом з заявою про перерахунок пенсії встановленої форми також оригіналу документу про заробітну плату для обчислення пенсії. Відповідач не приймав рішення про відмову в перерахунку пенсії по заробітку (доходу) згідно з Законом № 1058, оскільки позивач не звертався до відповідача з заявою встановленої форми 02.12.2020 та не надавав оригінал довідки про заробітну плату для обчислення пенсії від 10.10.2019 № 16-166/1.

На підставі наведеного, відповідач вважає, що позовні вимоги є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог ст.ст.72-79,90 КАС України, суд дійшов наступного.

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, паспорт серії НОМЕР_5 , виданий 13.05.1997 Пролетарським РВ УМВС України у Донецькій області, ідентифікаційний код НОМЕР_6 , зареєстроване місце проживання АДРЕСА_1 (а.с. 7, 8).

Відповідно до інформації зазначеної у довідці від 25.09.2019 №915-, позивач є внутрішньо переміщеною особою, фактичне місце проживання/перебування є АДРЕСА_2 (а.с.9).

26.12.2019 позивач звернувся до відповідача з заявою, в якій просив призначити пенсію за віком з урахуванням ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (а.с.41).

До вищевказаної заяви позивачем додано пакет документів, а саме: довідку про присвоєння ідентифікаційного номера від 11.07.1997, паспорт НОМЕР_5 від 13.05.1997, трудову книжку НОМЕР_7 від 16.05.1986, військовий квиток НОМЕР_3 від 28.05.1986, диплом про навчання № НОМЕР_2 від 03.05.1986, довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи №915- від 25.09.2019, заяву про спосіб виплати пенсії б/н від 26.12.2019.

Зазначений факт встановлено в судовому рішення Луганського окружного адміністративного суду від 19 березня 2020 року у справі № 360/694/20 (абз. 2 а.с. 14).

28.12.2019 відповідачем винесено рішення №577 про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах згідно п.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-ІV (а.с.11-12).

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 19.03.2020 у справі № 360/694/20 адміністративний позов позивача до відповідача про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задоволено, зобов`язано відповідача зарахувати до пільгового стажу позивача, що дає право на отримання пенсії відповідно до частини 2 статті 114 Закону № 1058-ІУ, періоди: - навчання з 03.09.1985 по 30.04.1986 в СПТУ № 101; - проходження військової служби в лавах Радянської Армії з 28.05.1986 по 21.06.1988; - роботи: з 16.05.1986 по 20.05.1986, з 24 07.1988 по 16.11.1988 в Шахтоуправлінні газети «Соціалістичний Донбас» ВО «Донецьквугілля»; з 19.12.1988 по 11.11.1996 на Державному відкритому акціонерному товаристві «Шахта імені 60-річчя Радянської України» Дочірнього підприємства Державної холдингової компанії «Донвугілля»; зобов`язано відповідача повторно розглянути заяву позивача від 26.12.2019, зареєстровану за № 2253, про призначення пенсії на пільгових умовах за віком згідно ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням висновків, викладених у судовому рішенні; стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 840 (вісімсот сорок) гривень 80 копійок (а.с. 13-18).

Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 19.03.2020 у справі № 360/694/20 набрало законної сили 19.08.2020.

30.11.2020 позивач звернувся до відповідача із заявою щодо проведення перерахунку пенсії на підставі довідки про заробітну плату для обчислення пенсії № 16-166/1 від 10.10.2019 (а.с. 22).

Листом від 14.12.2020 № 108-178/Т-22/8-1241/20 Рубіжанське об`єднане УПФУ Луганської області повідомлено позивачу законодавчо встановлений порядок звернення за перерахунком пенсії (або особисто/через законного представника або скористувавшись сервісом для користувачів веб-порталу Пенсійного фонду України), про необхідність надати разом з заявою про перерахунок пенсії встановленої форми також оригіналу документу про заробітну плату для обчислення пенсії. Відповідач не приймав рішення про відмову в перерахунку пенсії по заробітку (доходу) згідно з Законом № 1058, оскільки позивач не звертався до відповідача з заявою встановленої форми 02.12.2020 та не надавав оригінал довідки про заробітну плату для обчислення пенсії від 10.10.2019 № 16-166/1 (а.с. 23-25).

Позивач оскаржує бездіяльність відповідача, як таке, що прийнято з порушенням норм чинного законодавства та порушує його конституційні права.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, суд зазначає наступне.

Частиною 2 статті 19 Конституції Україні передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг визначає Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 9 липня 2003 року № 1058-IV (далі-Закон № 1058-IV).

За унормуванням ст. 40 Закону № 1058-IV для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами у період до 1 січня 2016 року або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд до 1 липня 2000 року незалежно від перерв.

Статтею 44 Закону № 1058-IV встановлено порядок звернення за призначенням (перерахунком) пенсії, відповідно до якого заява про призначення (перерахунок) пенсії або про її відстрочення та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері праці та соціальної політики, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Частиною 5 статті 45 Закону № 1058-IV визначено, що документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.

Приписами ч. 4 ст. 45 Закону № 1058-IV встановлено, що перерахунок призначеної пенсії, крім випадків, передбачених частиною першою статті 35, частиною другою статті 38, частиною третьою статті 42 і частиною п`ятою статті 48 цього Закону, провадиться в такі строки: у разі виникнення права на підвищення пенсії - з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15 числа.

Питання щодо подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону № 1058-1V врегульовано Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії, затвердженим постановою правління ПФУ від 25 листопада 2005 року № 22-1 (далі - Порядок).

Відповідно до п.17 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 (яка діяла на момент видачі позивачеві спірної довідки), довідка про заробітну плату (дохід) особи видається на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну підприємством, установою чи організацією, де працював померлий годувальник або особа, яка звертається за пенсією. Якщо такі підприємства, установи, організації ліквідовані або припинили своє існування з інших причин, то довідки про заробітну плату видаються правонаступником цих підприємств, установ чи організацій або архівними установами.

Установлення заробітку для обчислення пенсії на підставі показань свідків не допускається. Виписка зі штатного розпису про посадовий оклад, профспілкові квитки, квитки партій та рухів, громадських об`єднань не можуть служити документами, що засвідчують фактичний заробіток для обчислення розміру пенсії.

Аналогічна норма міститься у п.2.10 (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1, (зі змінами внесеними постановою правління Пенсійного фонду України №13-1 від 07 липня 2014 року) (далі - Порядок), відповідно до якого вбачається, що довідка про заробітну плату (дохід) особи видається на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працював померлий годувальник або особа, яка звертається за пенсією. Якщо такі підприємства, установи, організації ліквідовані або припинили своє існування з інших причин, то довідки про заробітну плату видаються правонаступником цих підприємств, установ чи організацій або архівними установами.

У випадках, коли архівні установи не мають можливості видати довідку за встановленою формою з розшифровкою виплачених сум за видами заробітку, вони можуть видавати довідки, що відповідають даним, наявним в архівних фондах, без додержання цієї форми.

Установлення заробітку для обчислення пенсії на підставі показань свідків не допускається. Виписка зі штатного розпису про посадовий оклад, профспілкові квитки, квитки партій та рухів, громадських об`єднань не є документами, що засвідчують фактичний заробіток для обчислення розміру пенсії.

Таким чином, єдиною підставою для проведення розрахунку пенсії на підставі заробітної плати є первинні документи про нарахування такої заробітної плати. Видача довідок про заробітну плату проводиться підприємством, відповідно до первинних документів за нормативними документами, які дійсні на момент видачі довідки.

Аналогічні висновки містяться в постанові Верховного Суду України від 17 березня 2015 року у справі № 12-11а-15.

Суд зазначає, що у довідці від 10.10.2019 № 16-166/1 (а.с. 26), яка подана позивачем для перерахунку пенсії, вказано, що вона видана на підставі особових рахунків № 1989-1994, який знаходяться за адресою: 83001, м. Донецьк, вул. Артема, буд. 63 Суд зазначає, що відповідач має право в межах своїх повноважень проведення перевірки даних зазначених в спірній довідці. Підстав вважати наведені в довідці відомості недостовірними відповідачем не надано.

Суд звертає увагу, що всі первинні документи, на підставі яких позивач отримав право на призначення пенсії були створені до проведення антитерористичної операції, а тому не можуть піддаватися сумніву та позбавляти позивача права на отримання пенсії, обрахованої із заробітку, який він отримував на законних підставах лише з той обставини, що Україна тимчасово не здійснює контроль території, на яких розташований архів ДП «ДВЕК».

Суд також зазначає, що діючим законодавством, яке регулює спірні правовідносини не встановлено, що необхідною умовою для прийняття та врахування пенсійними органами документів для призначення/розрахунку пенсії є можливість перевірити оригінали документів на підставі яких видавалася довідка.

З огляду на викладене, через те, що відповідач позбавлений можливості провести перевірку відповідності записів довідки первинним документам, не може покладати надмірного тягаря та обов`язку на позивача, оскільки довідка видана належним органом та містить усі необхідні реквізити та відомості.

Таким чином, довідки є такими, що відповідають вимогам Порядку № 22-1, а також вимогам ст. 40 Закону № 1058-IV, оскільки Законом не передбачено іншого порядку встановлення та підтвердження вказаного факту, виходячи з тих життєвих обставин, що склалися.

Відповідно до статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною Законом № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, кожен, чиї права і свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Дискреційні повноваження - це законодавчо встановлена компетенція владних суб`єктів, яка визначає ступінь самостійності її реалізації з урахуванням принципу верховенства права; ці повноваження полягають у застосуванні суб`єктами адміністративного розсуду при здійсненні дій і прийнятті рішень. У більш звуженому розумінні дискреційні повноваження - це можливість діяти за власним розсудом, в межах закону, можливість застосувати норми закону та вчиняти конкретні дії (або дію) серед інших, кожні з яких окремо є відносно правильними (законними). Аналогічна правова позиція міститься в постанові Верховного Суду України від 21 травня 2013 року № 21-87а13.

У юриспруденції дискреційні повноваження визначаються як право голови держави, уряду, інших посадовців в органах державної влади у разі ухвалення рішення з питання, віднесеного до їх компетенції, діяти за певних умов на власний розсуд у рамках закону. А в Рекомендаціях Комітету Міністрів Ради Європи вказано, що адміністративний орган може здійснювати «дискреційні повноваження», користуючись певною свободою розсуду у разі ухвалення будь-якого рішення. Такий орган в силу (за) наявності у нього дискреційних повноважень може вибирати з декількох варіантів припустимих рішень той, який він вважає найбільш відповідним у даному випадку. За цього надано рекомендацію судам не втручатися у дискреційні повноваження державних органів.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. У пункті 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі «Чахал проти Об`єднаного Королівства» (Chahal v. the United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

Згідно з частиною 1 статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

При цьому, спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

За таких обставин суд вважає, що для повного відновлення порушеного права позивача, необхідно визнати неправомірною бездіяльність органу щодо неврахування довідки про заробіток позивача та зобов`язати відповідача здійснити перерахунок і виплату пенсії позивачу на підставі вказаної довідки.

Стосовно окупованих територій у практиці Міжнародного суду ООН сформульовані так звані "намібійські винятки": документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян. Так, у Консультативному висновку Міжнародного суду ООН від 21 червня 1971 року "Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії" зазначено, що держави - члени ООН зобов`язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але "у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосовна до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів".

Європейський суд з прав людини послідовно розвиває цей принцип у своїй практиці. Так, якщо у справі "Лоізіду проти Туречиини" (Loizіdоu v. Turkey, 18.12.1996, §45) ЄСПЛ обмежився коротким посиланням на відповідний пункт названого висновку Міжнародного суду, то у справах "Кіпр проти Туреччини" (Cyprus v. , 10.05.2001) та "Мозер проти Республіки Молдови та Росії" (Mozer v. The Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016) він приділив значну увагу аналізу цього висновку та подальшої міжнародної практики. При цьому ЄСПЛ констатував, що "Консультативний висновок Міжнародного Суду, що розуміється в сукупності з виступами і поясненнями деяких членів суду, чітко показує, що в ситуаціях, подібних до тих, що наводяться в цій справі, зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих de facto органів та інститутів [окупаційної влади] далеко від абсолютного. Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами, в тому числі й цим [ЄСПЛ]. Вирішити інакше означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать" (Cyprus v. , 10.05.2001, §96). Спираючись на сформульований у цій справі підхід, ЄСПЛ у справі "Мозер проти Республіки Молдови та Росії" наголосив, що "першочерговим завданням для прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони [тобто є окупованою]" (Mozer v. The Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016, §142). При цьому, за логікою Міжнародного суду ООН і ЄСПЛ, визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу.

У відповідності до частини 2 статті 3 Конституції України права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Згідно із статтею 21 Конституції України усі люди є вільними у своїй гідності та правах. Права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними.

Виходячи із зазначеного принципу та гарантування Конституцією судового захисту конституційних прав і свобод, судова діяльність має бути спрямована на захист цих прав і свобод від будь-яких посягань шляхом забезпечення своєчасного та якісного розгляду конкретних справ.

Враховуючи викладене, суд вважає, що УПФ повинні використовувати всі передбачені законом повноваження за для повного та об`єктивного розгляду заяви про призначення пенсії, виходячи з тих обставин, що склалися.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Під час розгляду справи судом встановлено, що УПФ не використало всі свої повноваження для повного, всебічного, добросовісного розгляду заяви позивача про перерахунок пенсії, з урахуванням усіх обставин, що мають значення для вирішення відповідного питання.

Посилання відповідача як на підставу для відмови у задоволенні позову на ті обставини, що позивач звернувся за перерахунком пенсії із заявою невстановленої форми, є незмістовними з таких підстав.

Відмова у розгляді заяви про призначення пенсії за віком через те, що її написали у довільній формі, є надмірним формалізмом. Це своєю чергою порушує інтереси особи, яка потребує особливої уваги з боку держави.

Позивач звернувся до органу Пенсійного фонду України із заявою щодо призначення їй пенсії за віком. Пенсійний фонд відмовив у призначенні пенсії, бо заяву було подано у довільній формі.

Застосувавши при розгляді заяви положення Закону України «Про звернення громадян», посадовці ПФУ замість розгляду заяви по суті, написали відписку, єдиним аргументом якої була невідповідність заяви визначеній формі.

Аналогічна правова позиція викладена в 7 листопада постанові Верховного Суду від 07.11.2019 у справі № 748/696/17.

Частиною 1 статті 5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Згідно з частиною 2 статті 5 КАС України захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

В рамках адміністративного судочинства:

дії - певна форма поведінки суб`єкта владних повноважень, яка полягає у здійсненні суб`єктом владних повноважень своїх обов`язків у межах наданих законодавством повноважень чи всупереч їм;

бездіяльність - певна форма поведінки суб`єкта владних повноважень, яка полягає у невиконанні ним дій, які він повинен був і міг вчинити відповідно до покладених на нього посадових обов`язків згідно із законодавством України;

рішення - нормативно-правовий акт або індивідуальний акт (нормативно-правовий акт - акт управління (рішення) суб`єкта владних повноважень, який встановлює, змінює, припиняє (скасовує) загальні правила регулювання однотипних відносин, і який розрахований на довгострокове та неодноразове застосування; індивідуальний акт - акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк).

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У пункті 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі "Чахал проти Об`єднаного Королівства" (Chahal v. the United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

Зважаючи на обставини справи, враховуючи відсутність рішення відповідача про відмову в перерахунку пенсії, суд дійшов висновку, що достатнім та ефективним способом захисту порушених прав позивача є визнання протиправною бездіяльність відповідача щодо непроведення перерахунку пенсії позивачу на підставі заяви від 30.11.2020 та довідки про заробітну плату №16-166/1 від 10.10.2019.

Щодо вимоги позивача здійснити перерахунок пенсії з дня її призначення зазначаємо, що згідно п.4 ст.45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» перерахунок призначеної пенсії, крім випадків, передбачених частиною першою статті 35 частиною другою статті 38 частиною третьою статті 42 і частиною п`ятою статті 48 цього Закону провадиться в такі строки: у разі виникнення права на підвищення пенсії - з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15 числа.

Враховуючи вказане та те, що позивач звернувся до відповідача із заявою від 30.11.2020 про перерахунок пенсії, суд вважає за необхідне вказану вимогу задовольнити частково та зобов`язати відповідача здійснити перерахунок пенсії позивачу за заявою від 30.11.2020 з врахуванням довідки про заробітну плату для обчислення пенсії від 10.10.2019 №16-166/1 відповідно до приписів п.4 ст.45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». та виплатити заборгованість з урахуванням раніше сплачених сум.

У відповідності до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, з урахуванням встановлених обставин справи та наведених норм чинного законодавства України, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Частиною восьмою статті 139 КАС України визначено, що у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Позивачем за подання до суду даного позову сплачено судовий збір у розмірі 908,00 грн, як за одну вимогу немайнового характеру, що підтверджено квитанцією про сплату (арк. спр. 6).

Оскільки позовні вимоги фактично підлягають задоволенню повністю, а також зважаючи, що цей спір виник внаслідок неправильних дій відповідача, суд вважає за необхідне стягнути судовий збір у розмірі 908,00 грн на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст.ст. 2,5-10, 72-80, 159, 160, 171, 199-204, 205, 246, 250, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_6 , місце реєстрації: АДРЕСА_3 ; місце проживання: АДРЕСА_2 ) до Рубіжанське об`єднане управління Пенсійного фонду України Луганської області (93009, Луганська область, м. Рубіжне, вул. Студентська, буд. 35-А, ) про визнання протиправними дії, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Рубіжанського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області щодо непроведення перерахунку пенсії ОСОБА_1 на підставі заяви від 30.11.2020 та довідки про заробітну плату №16-166/1 від 10.10.2019.

Зобов`язати Рубіжанське об`єднане управління Пенсійного фонду України Луганської області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 за заявою від 30.11.2020 з врахуванням довідки про заробітну плату для обчислення пенсії від 10.10.2019 №16-166/1 відповідно до приписів п.4 ст.45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та виплатити заборгованість з урахуванням раніше сплачених сум.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Рубіжанське об`єднане управління Пенсійного фонду України Луганської області на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 908,00 грн (дев`яносто вісім гривень 00 коп.).

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Першого апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І.В. Тихонов