Справа № 280/7826/20
Суддя: Лазаренко Максим Сергійович
Дата ухвалення: 2021-04-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

12 квітня 2021 року Справа № 280/7826/20 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді Лазаренка М.С.,

за участю секретаря судового засідання Келюх К.С.,

за участю:

представника позивача - Зеленої Р.В.,

представника відповідача - Прокоф`єва С.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ЄПК Україна» (69014, м. Запоріжжя, вул. Олексія Поради, буд. 52, ) до Дніпровської митниці Держмитслужби (49038, Дніпропетровська область, м.Дніпро, вул. Княгині Ольги, буд. 22; ) про визнання протиправними та скасування рішень, -

ВСТАНОВИВ:

02.11.2020 до Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «ЄПК Україна» (далі - позивач) до Дніпровської митниці Держмитслужби (далі - відповідач), в якому позивач просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів №UA110230/2020/000210/2 від 07.10.2020, прийняте відповідачем;

- визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA110230/2020/00406 від 07.10.2020, прийняту відповідачем.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що оскаржуване рішення про коригування митної вартості винесене протиправно. Зокрема, зазначає, що позивачем було надано вичерпний перелік документів згідно з частиною другою статті 53 Митного кодексу України для визначення митної вартості товарів за першим методом - за ціною договору. Водночас, відповідач, вимагаючи надати додаткові документи всупереч частини третьої статті 53 Митного кодексу України зазначив про наявність розбіжностей у відомостях, що самі по собі не підтверджують числові значення складових митної вартості в документах. Крім того, відповідач в оскаржуваному рішенні не навів достатніх та логічних аргументів для здійснення коригування заявленої митної вартості товару. На підставі викладеного, просить позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Ухвалою суду від 06.11.2020 відкрито загальне позовне провадження у справі. Призначено підготовче судове засідання на 02.12.2020.

Відповідач позовні вимоги не визнав, 24.11.2020 надав до суду відзив на позовну заяву (вх.№57054), в якому зазначає, що під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів, заявлених до митного оформлення за МД №UA110230/2020/022072 від 07.10.2020 спрацювали форми контролю системи управління ризиками. Вказує, що під час подання МД для підтвердження митної вартості товарів декларантом не були надані належні та у повному обсязі документи на виконання вимог статті 53 МК України. Оскільки в документах, які надані позивачем, були відсутні всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та відомості щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, а також декларантом не подані документи згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 Митного кодексу України, то зазначені обставини, у відповідності до пункту 2 частини шостої статті 54 Митного кодексу України у сукупності стали підставою для прийнятгя митницею рішення про коригування митної вартості товарів та відмови органу доходів і зборів у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю. З урахуванням усіх фактичних обставин справи та норм законодавства, яке регулює питання визначення митної вартості товарів, Дніпровська митниця Держмитслужби вважає, що винесла законні та обґрунтовані рішення про коригування митної вартості товарів та картку відмови. З урахуванням викладено у відзиві, просить у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

Ухвалою суду від 02.12.2020 продовжено строк проведення підготовчого провадження на 30 (тридцять) днів. Відкладено підготовче судове засідання на 10.02.2021.

07.12.2020 до суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив (вх.№59142), в якій зазначено, що у відзив відповідачем не доведено правомірності прийнятих оскаржуваних рішення та картки відмови всупереч імперативним приписам КАС України, не спростовано доводів позивача, викладених у позові, а зазначено лише інформацію, яку не підтверджено ані доказами, ані належним нормативним обґрунтуванням.

Відповідачем 09.12.2020 подано до суду заперечення (вх.№60006), в яких зазначає, що Дніпровською митницею Держмитслужби у відзиві на позовну заяву в повному обсязі виконання вимоги КАС України, зазначивши заперечення щодо позовних вимог зазначених у позовній заяві із посиланням на відповідні обставини, докази (що наявні в матеріалах справи) та норми права.

Крім того, 01.02.2021 до суду представником позивача подано до суду заяву про намір стягнення витрат на правничу допомогу.

Протокольною ухвалою суду від 10.02.2021 закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті на 12.04.2021.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав заявлені позовні вимоги та просив їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві та відповіді на відзив.

Представник відповідача заперечив проти задоволення позовних вимог з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву та запереченнях.

У судовому засіданні 12.04.2021, на підставі статті 250 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали та з`ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, заслухавши пояснення представників сторін та дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, судом встановлено наступне.

ТОВ «ЄПК Україна» 17.12.2013 зареєстроване в якості юридичної особи. Видами діяльності є: 46.90 Неспеціалізована оптова торгівля (основний); 28.15 Виробництво підшипників, зубчастих передач, елементів механічних передач і приводів; 45.32 Роздрібна торгівля деталями та приладдям для автотранспортних засобів; 46.18 Діяльність посередників, що спеціалізуються в торгівлі іншими товарами; 46.69 Оптова торгівля іншими машинами й устаткованням; 52.29 Інша допоміжна діяльність у сфері транспорту.

30.03.2020 між Акціонерним товариством «ЄПК Степногорськ» як Продавцем та Товариством з обмеженою відповідальністю «ЄПК Україна» як Покупцем укладено Контракт №495 (далі - Контракт).

Відповідно до пункту 1.1. Контракту Продавець зобов`язаний передати у власність Покупця товар в кількості та асортименті згідно зі Специфікацією до цього Контракту, а Покупець зобов`язаний прийняти товар та сплатити його вартість. Пунктом 1.2. Контракту встановлено, що загальні умови поставки визначаються цим Контрактом, а конкретні умови поставки відповідної партії товару визначаються Сторонами у Специфікаціях, які є невід`ємною частиною контракту.

31.03.2020 до Контракту Сторонами укладено Додаткову угоду №1. якою змінено реквізити Покупця, інші умови залишилися без змін.

01.09.2020 між Продавцем та Покупцем підписано Специфікацію №3 до Контракту, відповідно до умов якої ця Специфікація визначає кількість, асортимент, ціну та умови поставки товару між Продавцем та Покупцем.

В Специфікації №3 погоджено асортимент та ціну на товар:

1) Підшипник 30-42726Е2М у кількості 7 056 штук, ціна з ПДВ 0 % - 2 760 руб. РФ за одну штуку, а всього - 19 474 560 руб. РФ;

2) Підшипник 30-23726Е2М у кількості 7 056 штук, ціна з ПДВ 0 % - 2 760 руб. РФ за одну штуку, а всього - 19 474 560 руб. РФ,

загальною вартістю 38 949 120 руб. РФ.

Крім того, Специфікацією №3 встановлено умови поставки: відвантаження товару автомобільним транспортом FCA-Степногорськ, вантажоодержувач - TOB «ЄПК Україна», строк поставки - жовтень-грудень 2020 року.

Поставка товару, передбаченого Специфікацією №3, відбулась кількома партіями.

01.10.2020 Акціонерним товариством «ЄПК Степногорськ» виставлено позивачу електронний рахунок-фактуру №1495 (реєстраційний номер ESF-83-966378) на поставку товару: підшипник з циліндричними роликами 30-23726Е2М у кількості 588 штук, загальною вартістю 1622880 руб. РФ; підшипник з циліндричними роликами 30-42726Е2М у кількості 588 штук, загальною вартістю 1 622 880 руб. РФ.

Вартість товару сплачено позивачем у повному обсязі 01.09.2020 платіжним дорученням в іноземній валюті №277, платіж на загальну суму поставки - 54 018 720 руб. РФ (відповідно до пункту 6.1. Контракту умови оплати: 100% попередня оплата протягом 30 календарних днів з моменту підписання кожної Специфікації до Контракту).

Для здійснення митного оформлення між TOB «СПК Україна» як декларантом та Приватним підприємством «Броклайн-2005» укладено Договір №02/2019 на проведення митних формальностей від 02 січня 2019 року. Додаткову угоду №1 до цього Договору Сторонами підписано 27 грудня 2019 року, якою продовжено строк дії Договору до 31 грудня 2020 року.

Для митного оформлення ввезених на територію України товарів позивачем було подано митну декларацію №UA110230/2020/022072 від 07.10.2020.

Митну вартість товарів за поданою декларацією визначено за першим методом - ціною договору, а розмір митних платежів відповідно до графи 47 «нарахування платежів» становив 546 600,98 грн.

На підтвердження заявленої позивачем митної вартості товару надано наступні документи: пакувальний лист №10 від 01.10.2020; електронний рахунок-фактуру Е8Р-83-966378 (№1495) від 01.10.2020; міжнародну товарно-транспортну накладну №1157528 від 01.10.2020; платіжне доручення №277 від 01.09.2020; накладну на відпуск товарів на сторону №443 від 01.10.2020; довідку №64 від 01.10.2020 на підтвердження транспортних витрат у розмірі 31 698,00 грн.; карточка рахунку №281 (232726Е2М) від 01.09.2020; оборотно-сальдову відомість по рахунку №281 від 31.08.2020; карточка рахунку №281 (232726Е2М) від 01.09.2020; карточка рахунку №281 (42726Е2М) від 31.08.2020; карточка рахунку №281 (42726Е2М) від 31.08.2020; оборотно-сальдову відомість по рахунку №281 від 01.09.2020; видаткову накладну №1688 від 10.09.2020; протокол №1 від 06.08.2020 до Контракту, яким погоджено ціну товару; додаткову угоду №1 до Контракту; специфікацію №3 від 01.09.2020; контракт №495 від 30.03.2020; договір №02/2019 на проведення митних формальностей від 02.01.2019; договір транспортного експедирування №010419 від 01.04.2019; заяву на проведення фітосанітарних процедур до Головного управління Держпродспоживслужби в Запорізькій області №6049312; сертифікат про проходження товару форми СТ-1 №№ІІА 0 103 02178; технічний опис товару від 20.08.2020; лист №693 від 21.08.2020, в якому повідомлено митні органи України про те, що товар, який поставляється в адресу позивача, не є товаром двійного призначення; лист №694 від 21.08.2020 в якому повідомлено митні органи України про те, що позивач при поставці товару не здійснює страхування імпортного вантажу; декларація на товари №55204/021020/0006640 від 02.10.2020.

При перевірці правильності визначення митної вартості товару, у митного органу виникли сумніви щодо достовірності фактурної вартості заявленого до митного оформлення товару та надані до митного оформлення документи не містять усіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за товар.

07.10.2020 митницею направлено декларанту електронне повідомлення 576677 з вимогою надати додаткові документи (для здійснення контролю за правильністю та повнотою визначення декларантом митної вартості товару), а саме: 1) виписку з бухгалтерської документації, 2) каталоги, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару, 3) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями. У повідомленні також зазначено, що згідно з ч. 6 ст. 53 Митного кодексу України, декларант за власним бажанням може подати додаткові наявні у нього документи для підтвердження заявленої ним митної вартості товару. Виконати дані вимоги вказано протягом десяти календарних днів. Також в повідомленні зазначено, що неможливо встановити зв`язок між довідкою, наданою ФЛП ОСОБА_1 про вартість перевезення із перевізником ОСОБА_2 .

У відповідь на вищевказане повідомлення представником декларанта для підтвердження заявленої митної вартості товару додатково надано:

Лист №14/11-3800 від 05.10.2020 (яким виправлено помилку стосовно дати підписання Специфікації №3 та вказано вважати правильною дату від 01.09.2020).

Договір №04-02/2019 перевезення вантажів автомобільним транспортом в міжнародному та внутрішньому сполученні від 04.02.2019.

Договір-доручення №2 від 02.01.2018 про надання транспортно- експедиційних послуг по перевезенню вантажів автомобільним транспортом в приміському та міжміському сполученні.

Заявку №61 від 28.09.2020 на перевезення вантажу автомобільним транспортом від TOB «ЄПК Україна» до ПП ОСОБА_3 .

Рахунок-фактуру №СФ-0000143 від 07.10.2020 на суму 42000 грн. з ПДВ, який виставлено ФОП ОСОБА_1 на адресу позивача (вартість перевезення складається з 31 698,00 грн. за автоперевезення вантажу з м. Степногірськ, Республіка Казахстан до митного кордону Росії/України (30188,00 грн. послуги з транспортування + 1510,00 грн. транспортно-експедиційні послуги по Росії), та 10302,00 грн. з ПДВ - за автоперевезення вантажу з митного кордону України - м. Запоріжжя, Україна).

За результатами здійсненого контролю правильності визначення митної вартості товарів митницею прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UA110230/2020/000210/2 від 07.10.2020 та винесено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA110230/2020/00406 від 07.10.2020.

Товар випущено у вільний обіг за МД від 07.10.2020 №UA110230/2020/022072 без застосування гарантії відповідно до розділу X Митного кодексу України.

Не погодившись з рішенням про коригування митної вартості та з карткою відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з приписів частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), відповідно до яких у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють: чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії): безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Законодавство України з питань митної справи складається з Конституції України, Митного кодексу України, інших законів України, що регулюють питання, зазначені у статті 7 Митного кодексу України, з міжнародних договорів України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також з нормативно-правових актів, виданих на основі та на виконання цього Кодексу та інших законодавчих актів.

Згідно з пунктами 23 та 24 частини першої статті 4 Митного кодексу України митне оформлення - виконання митних формальностей, необхідних для випуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення; митний контроль - сукупність заходів, що здійснюються з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку.

За змістом статей 49, 50 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відомості про митну вартість товарів використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів.

Митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу (частини перша та друга статті 51 Митного кодексу України).

Так частинами першою - третьою статті 57 (глава 9 розділу ІІІ) Митного кодексу України передбачено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Згідно із частинами першою - другою статті 58 Митного кодексу України метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо: 1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що: а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні; б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно); в) не впливають значною мірою на вартість товару; 2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів; 3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті; 4) покупець і продавець не пов`язані між собою особи або хоч і пов`язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів.

Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

У разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58 - 63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GATT) (частина перша статті 64 «Резервний метод» Митного кодексу України).

Відповідно до частини другої статті 52 Митного кодексу України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; 2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.

За змістом частин першої - третьої статті 53 Митного кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті. Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару (частини п`ята - шоста статті 53 Митного кодексу України).

Згідно із частинами першою - третьою статті 54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

Отже митний орган при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості зобов`язаний перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись в достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у статті 58 МК України (у разі визначення декларантом митної вартості імпортованого товару за першим методом).

При цьому, митний орган має право відійти від наведених вище законодавчих обмежень, пов`язаних з перевіркою основного переліку документів, які підтверджують митну вартість товарів, та витребувати від декларанта додаткові документи лише у тому випадку, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або ці документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, або ж у разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість.

Водночас приписи вказаних статей зобов`язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких зможе усунути сумніви у їх достовірності (постанова Верховного Суду від 05.12.2019 у справі №826/3120/16, від 14.11.2019 у справі №814/264/16 тощо).

Під час здійснення Дніпровською митницею Держмитслужби контролю правильності визначення митної вартості товарів та перевірки документів, поданих до митниці для підтвердження митної вартості товарів декларантом у митного органу виникли сумніви щодо достовірності фактурної вартості заявленого до митного оформлення товару, а саме:

1. Поставка товару здійснюється згідно контракту №495 від 30.03.2020. Відповідно до п. 7.4 контракту №495 від 30.03.2020 в ціну товару, який поставляється включається вартість пакування, але відсутні документи в яких виділено вартість пакування, що унеможливлює перевірити складові митної вартості (неможливість виділення із заявленої ціни товару вартості пакування, не дає можливості перевірити й оцінити фактурну (дійсну) вартість товару, а також установити фактичний розмір витрат на пакування, з урахуванням яких було сформовано митну вартість оцінюваного товару).

Суд не погоджується з таким твердженням відповідача, оскільки згідно з частиною десятою статті 58 Митного кодексу України при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті: вартість ящиків тари (контейнерів), в яку упаковано товар, або іншої упаковки, що для митних цілей вважаються єдиним цілим з відповідними товарами; вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням.

Виходячи з аналізу наведених норм Митного кодексу України та пункту 7.4. Контракту, вартість пакування товару не с окремою складовою митної вартості товару та не потребує окремого документального підтвердження.

В пункті 21 розділу VII Рекомендацій Європейської економічної комісії ООН «Формуляр-зразок уніфікованого рахунку - для міжнародної торгівлі» (Женева, вересень 1983 року) зазначено, що точний зміст переліку витрат залежить від застосовуваних умов поставки.

В пункті 22 розділу VII Рекомендацій Європейської економічної комісії ООН «Формуляр-зразок уніфікованого рахунку - для міжнародної торгівлі» (Женева, вересень 1983 року) показано у якому порядку можуть зазначатися суми по рахунку, додаткові витрати та вирахування (в тому числі зазначаються витрати на пакування та інші витрати).

Тобто, зазначення у вказаних документах переліку витрат та їх вартості, носить рекомендаційний характер.

В даному випадку, в Контракті чітко зазначено, що в ціну товару включена вартість пакування. Оскільки окрема їх вартість не визначається, то і необхідність позначення в таких документах як, наприклад, інвойс та пакувальний лист вказаних відомостей відпадає.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду: від 20.03.2018 у справі №815/4132/17, від 29.07.2020 у справі №420/1709/19.

2. В платіжному дорученні в іноземній валюті від 01.09.2020 №277 в графі «Призначення платежу» зазначений зовнішньоекономічний контракт №495 від 30.03.2020 та номер специфікації №2, 3, проте не зазначена дата специфікацій до контракту, що не дає можливості однозначно ідентифікувати партію товару.

Слід зазначити, що пунктом 2.2 Положення про порядок виконання банками документів на переказ, примусове списання і арешт коштів в іноземних валютах та банківських металів і змін до деяких нормативно-правових актів Національного банку України закріплено, що платник заповнює реквізит «Призначення платежу» в іноземній валюті або банківських металах таким чином, щоб надавати повну інформацію про платіж та документи, на підставі яких здійснюється перерахування бенефіціару коштів в іноземній валюті або банківських металів.

В свою чергу, в призначенні платежу платіжного доручення №277 від 01.09.2020 зазначено: передоплата за підшипники відповідно до Контракту №495 від 30.03.2020. Специфікації №2, 3.

З урахуванням викладеного суд вважає, що відсутність дати Специфікації №3 у платіжному дорученні не свідчить про неможливість ідентифікувати партію поставленого товару, а отже, у відповідача не було законних підстав для висновку про необґрунтованість заявленої Позивачем митної вартості.

Аналогічний висновок викладно в постанові Верховного Суду у справі №826/26058/15 від 04.09.2020.

3. Відповідно до пункту 6 частини другої статті 53 Митного кодексу України документи, які підтверджують митну вартість товарів, є: транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів. Відповідно до Наказу Міністерства фінансів України від 24.05.2012 №599 «Про затвердження Форми декларації митної вартості та Правил її заповнення» до зазначених документів можуть належати: рахунок-фактура (акт виконаних робіт (наданих послуг)) від виконавця договору (контракту) про надання транспортно-експедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомості, відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів; банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно- експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка-фактури; калькуляція транспортних витрат (якщо перевезення товарів здійснюється з використанням власного транспортного засобу), що містить відомості про маршрут перевезення, його протяжність у кілометрах до місця ввезення на митну територію України та по митній території України, розмір тарифної ставки на перевезення за одиницю виміру (вагу) товару за 1 кілометр маршруту. До митного оформлення вищезазначені документи не надавались.

В поданій до митного оформлення Заявці від 28.09.2020 №61 зазначено строк поставки 07-08.10.2020, фактично товар доставлено 07.10.2020. Відповідно до пункту 6.3 Договору доручення про надання транспортно-експедеційних послуг по перевезенню вантажів автомобільним транспортом в міжнародному та міжміському сполученні від 02.01.2018 №2 - У випадку порушення строку перевезення вантажу понад погоджений в заявці або інший розумний строк Експедитор виплачує Клієнтові штраф в розмірі, подвійної облікової ставки НБУ/ за кожень день прострочення строку перевезення.

Тобто, митним органом фактично ставляться під сумнів не самі перевізні документи, які підтверджують митну вартість, а виконання сторонами вимог пункту 6.3 Договору доручення про надання трансопртно-експедиційних послуг по перевезенню вантажів автомобільним транспортом в міжнародному та міжміському сполученні від 02.01.2018 №2. Однак, суд зазначає, що це є внутрішніми господарськими відносинами між сторонами угоди відносинами, які не можуть вплинути на митну вартість. Бо навіть у випадку застосування штрафу його розмір не буде включатись до митної вартості товару.

4. Фінансова довідка про вартість перевезення товару N9 64 від 01.10.2020, видана ФОП ОСОБА_1 , а міжнародна товарно-транспортна накладна від 01.10.2020 №1157528 містить інформацію щодо перевізника товару - ФОП ОСОБА_2 . Митний орган вважає, що однозначно співставити зв`язок між перевізником та особою, що видала довідку неможливо оскільки до митного оформлення надано Договір транспортного експедирування №010419 від 01.04.2019, укладений між Позивачем та ФОП ОСОБА_4 .

Судом встановлено, що первісно декларантом помилково дійсно надано інший договір транспортного експедирування №010419 від 01.04.2019, укладений між Позивачем та ФОП ОСОБА_4 (який не стосується перевезення даної партії товару), однак після отримання першого електронного повідомлення, декларантом надано Договір №04-02/2019 від 04.02.2019, який безпосередньо стосується обставин перевезення партії товару та підтверджує, в сукупності, з іншими документами транспортні витрати. Цьому факту митним органом жодної оцінки не надано, що призвело до помилкових висновків відсутності зв`язку між наданою довідкою щодо вартості перевезення та самим перевізником, оскільки такі висновки спростовуються наданими до митного оформлення документами, які детально описано вище.

5. Наданий до митного оформлення інвойс ESF-83-966378 (№1495) від 01.10.2020 містить посилання на Контракт №495 від 30.03.2020 та Специфікацію №3, однак відсутня дата специфікації що унеможливлює однозначно ідентифікувати партію товару.

Проте суд зазначає, що надані документи позивачем до митного оформлення містять інформацію щодо найменування, асортименту товару, його кількості, ціни та загальної вартості партії, яка підтверджує належність та відповідність документів до декларованої партії товару. Такий несуттєвий недолік як відсутність в інвойсі дати Специфікації №3 не перешкоджав митному органу ідентифікувати партію товару, оскільки надані до митного оформлення документи підтверджують числові значення та не мають розбіжностей.

6. В рахунку-фактурі №СФ-0000143 від 07.10.2020 відсутня інформація щодо географічного пункту поставки на кордоні України (пункт пропуску).

Суд відзначає, що такі обставини також не могли слугувати підставою для прийняття відповідачем оскаржуваних рішення та картки відмови, виходячи з того, що Митним кодексом України не визначено доказ (докази), виключно яким(-ми) повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення товару. Верховним Судом в постанові від 31.05.2019 у справі №804/16553/14 зроблено висновок, що витрати на транспортування можуть підтверджуватися будь-якими доказами.

З урахуванням того, що рахунок-фактура в Україні в розумінні чинного законодавства України не є документом первинної бухгалтерської звітності та до нього законодавством не висунуті вимоги щодо його змісту, то й посилання митного органу на відсутність будь-якої інформації в такому документі не підтверджує правомірності коригування митної вартості товару.

Надаючи оцінку доводам митного органу, суд виходить з того, що саме по собі припущення митного органу про подання декларантом невідповідних документів чи наявності в них розбіжностей, відмінність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару та рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, не є достатнім для висновку про недостовірність даних щодо митної вартості товарів, заявленої декларантом, або беззаперечною підставою для незастосування обраного ним методу визначення митної вартості.

Так, Верховний Суд у постанові від 23.07.2019 по справі №1140/3242/18 вказав на те, що «Наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Такі сумніви є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. У зв`язку з вказаним саме на митний орган покладається обов`язок зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки сумнівних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у достовірності цих відомостей…».

Отже, відповідач не підтвердив належними доказами та аргументованими доводами наявність у поданих позивачем документах розбіжностей, ознак підробки або відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за ці товари.

Сумніви митного органу у достовірності відомостей про митну вартість товарів, які виникли у зв`язку з тим, що надані документи, на думку контролюючого органу не підтверджували вартості, так як не містили всіх відомостей щодо складових вартості імпортованого товару, суд відхиляє, оскільки такі доводи спростовуються наявними в матеріалах справи первинними документами, які були надані відповідачу під час проведення митних процедур.

Таким чином, суд дійшов висновку про те, що у відповідача були відсутні підстави для витребування додаткових документів у декларанта.

Проте, на підставі частини третьої статті 53 Митного кодексу України, пункту 2.3 Правил заповнення декларації митної вартості, які затверджені наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 №599, Дніпровською митницею Держмитслужби повідомлено декларанта про необхідність подання протягом 10 календарних днів додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості, а саме: 1) договір купівлі-продажу та додатки до нього у разі їх наявності; 2) договір (угода, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку транспортного засобу; 3) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 4) каталоги, специфікації, прейскуранти; 5) висновки про якісні та вартісні характеристики транспортного засобу, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, про вартість транспортного засобу.

Також відповідно до частини шостої статті 53 Митного кодексу України декларанту було повідомлено про можливість за власним бажанням подати додаткові наявні у нього документи для підтвердження заявленої ним митної вартості товару.

Слід зазначити, що з наявністю у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Разом з тим митниця може витребувати ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі можливі документи, передбачені у статті 53 Митного кодексу України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Суд зауважує, що витребовуючи весь перелік додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості, передбачений частиною третьою статті 53 Митного кодексу України, митний орган не обґрунтував яким чином кожен з витребуваних документів може усунути розбіжність або підтвердити заявлену мину вартість товару.

Як встановлено судом, 07.10.2020 митницею направлено декларанту електронне повідомлення 576677 з вимогою надати додаткові документи (для здійснення контролю за правильністю та повнотою визначення декларантом митної вартості товару), а саме: 1) виписку з бухгалтерської документації, 2) каталоги, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару, 3) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями. У повідомленні також зазначено, що згідно з ч. 6 ст. 53 Митного кодексу України, декларант за власним бажанням може подати додаткові наявні у нього документи для підтвердження заявленої ним митної вартості товару. Виконати дані вимоги вказано протягом десяти календарних днів. Також в повідомленні зазначено, що неможливо встановити зв`язок між довідкою, наданою ФЛП ОСОБА_1 про вартість перевезення із перевізником ОСОБА_2 .

У відповідь на вищевказане повідомлення представником декларанта для підтвердження заявленої митної вартості товару додатково надано:

- лист №14/11-3800 від 05.10.2020 (яким виправлено помилку стосовно дати підписання Специфікації №3 та вказано вважати правильною дату від 01.09.2020).

- договір №04-02/2019 перевезення вантажів автомобільним транспортом в міжнародному та внутрішньому сполученні від 04.02.2019.

- договір-доручення №2 від 02.01.2018 про надання транспортно- експедиційних послуг по перевезенню вантажів автомобільним транспортом в приміському та міжміському сполученні.

- заявку №61 від 28.09.2020 на перевезення вантажу автомобільним транспортом від TOB «ЄПК Україна» до ПП ОСОБА_3

- рахунок-фактуру №СФ-0000143 від 07.10.2020 на суму 42000 грн. з ПДВ, який виставлено ФОП ОСОБА_1 на адресу позивача (вартість перевезення складається з 31 698 грн. 00 коп. за автоперевезення вантажу з м. Степногірськ, Республіка Казахстан до митного кордону Росії/України (30188 грн. 00 коп. - послуги з транспортування + 1 510 грн. 00 коп. транспортно-експедиційні послуги по Росії), та 10302 грн. 00 коп. з ПДВ - за автоперевезення вантажу з митного кордону України - м. Запоріжжя, Україна).

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

В той же час частиною шостою зазначеної статті передбачено, що орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

У відповідності до частин першої та другої статті 55 Митного кодексу України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування; 5) інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною органом доходів і зборів; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу в розмірі, визначеному органом доходів і зборів відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.

У разі відмови у прийнятті митної декларації посадовою особою органу доходів і зборів заповнюється картка відмови у прийнятті митної декларації за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику. Один примірник зазначеної картки невідкладно вручається (надсилається) декларанту або уповноваженій ним особі (частина дванадцята статті 264 Митного кодексу України).

Відповідно до частини п`ятої статті 55 Митного кодексу України декларант може провести консультації з органом доходів і зборів з метою обґрунтованого вибору методу визначення митної вартості на підставі інформації, яка наявна в органі доходів і зборів.

Також, згідно з частиною четвертою статті 57 Митного кодексу України застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

Як зазначено митницею в оскаржуваному рішенні, за результатом проведення консультації встановлено, що застосування методу визначення митної вартості за ціною договору щодо товарів, які імпортуються (вартість операції) неможливо у зв`язку з тим, що декларантом заявлено неповні відомості про митну вартість товарів, у відповідності до вимог пункту 2 частини шостої статті 54 Митного кодексу України. Методи визначення митної вартості за ціною договору щодо ідентичних, подібних (аналогічних) товарів не можливо застосувати у зв`язку з відсутністю інформації щодо вартості подібних (аналогічних) товарів відповідно до вимог статей 59, 60 Митного кодексу України. Методи визначення митної вартості на основі віднімання (додавання) вартості не можливо застосувати у зв`язку з відсутністю у декларанта та митниці інформації щодо складових митної вартості згідно вимог статей 62, 63 Митного кодексу України. Митна вартість товару, що імпортується, визначається із застосуванням резервного методу згідно наявної у митниці інформації, з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами й положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (ГАТТ). Враховуючи вимоги частини другої статті 64 Митного кодексу України використана наявна в митниці інформація щодо продажу на експорт в Україну подібного товару за ціною угоди на умовах поставки FСА з урахуванням всіх складових на рівні 2,77 $/кг співставних обсягах та комерційних рівнях за ціною угоди час експорту яких збігається з часом експорту оцінюваних товарів або є максимально наближеним до нього за митною декларацією МД №UА110230/2020/015741 від 20.07.2020.

Верховним Судом у Постанові від 04.09.2018 у справі №818/1186/17 зазначено наступне: «...Верховний Суд вважає за необхідне зауважити, що рішення про коригування митної вартості товару не може базуватися виключно на інформації ЄАІС ДФС України, оскільки порядок її формування, ведення, отримання інформації, а також порядок використання її даних суб`єктами господарських відносин при здійсненні ними зовнішньоекономічної діяльності МК України не передбачено. Також слід врахувати, що в ЄАІС ДФС України відсутня інформація про коригування заявленої митної вартості товарів, а також інформація щодо судових рішень з питань визначення митної вартості товарів та методів її визначення, у зв`язку з чим така інформаційна база не містить всіх об`єктивних даних щодо імпортованих в Україну товарів, які підтверджуються документально та підлягають обчисленню.»

Відповідно до позиції Верховного Суду, висловленої у Постанові від 27.07.2018 по справі №809/1174/17, у рішенні про коригування заявленої митної вартості, митний орган повинен навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію, яка використовувалася митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу.

Між тим, як вбачається з рішення про коригування митної вартості товарів №UA110230/2020/000210/2 від 07.10.2020, у ньому зазначено лише про наявність у митниці інформації щодо раніше визнаних/визначених митних вартостей з розрахунку 2,77 $/кг., що не дає підстав вважати таке рішення обґрунтованим та мотивованим у контексті норм пунктів 2, 4 частини другої статті 55 Митного кодексу України.

Так, у рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім визначення джерела інформації, яка взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, митний орган повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням другорядних методів.

Таку правову позицію висловив Верховний Суд у постанові від 08.02.2019 у справі №825/648/17.

Однак, оскаржуване рішення такої інформації не містить.

Отже, суд відхиляє посилання митниці на відомості спеціалізованої бази даних Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби України щодо іншої вартості подібних товарів, оскільки самі по собі відомості даної системи не є достатньою підставою для коригування заявленої декларантом митної вартості за умови відсутності сумнівів у достовірності наданих декларантом документів та їх повноти.

Пунктом 2 частини шостої статті 54 Митного кодексу України передбачено, що орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

На думку суду, позивачем було надано для митного оформлення імпортованого товару необхідні документи, які ідентифікують оцінюваний товар, не містять розбіжностей та містять дані, що піддаються обчисленню, підтверджують ціну товарів. В свою чергу, відповідачем не надано до суду доказів, які б свідчили про наявність у поданих позивачем до митного оформлення документах розбіжностей чи ознак підробки, а також не доведено, що подані документи не підтверджують числові значення складових митної вартості товарів або не містять відомостей щодо ціни, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Отже, суд доходить висновку про недоведеність відповідачем неповноти, неточності чи недостатності наданих позивачем з первинною МД документів та наведених в ній відомостей для визначення митної вартості товару за основним методом; наявності встановлених частинами першою та другою статті 58 Митного кодексу України обмежень для застосування першого методу та обставин, зазначених в частині шостій статті 54 Митного кодексу України, для відмови у митному оформленні товару за першим методом, а отже і підстав для застосування положень частини третьої статті 57 та частини третьої статті 58 Митного кодексу України, тобто використання другорядного методу визначення митної вартості товару при недоведеності неможливості її визначення за основним.

Відтак, рішення Дніпровської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товарів №UA110230/2020/000210/2 від 07.10.2020 та картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуски чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA110230/2020//00406 від 07.10.2020 є протиправними та такими, що підлягають скасуванню.

Частиною першою статті 9 КАС України встановлено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні (стаття 90 КАС України).

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, суд доходить висновку, що з наведених у позовній заяві мотивів і підстав, позовній вимоги підлягають задоволенню повністю.

Згідно з частиною першою статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Сплачений позивачем судовий збір в сумі 4569,00 грн. підлягає стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань Дніпровської митниці Держмитслужби.

Керуючись статтями 2, 5, 9, 77, 139, 241, 243-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ЄПК Україна» (69014, м. Запоріжжя, вул. Олексія Поради, буд. 52, ) до Дніпровської митниці Держмитслужби (49038, Дніпропетровська область, м.Дніпро, вул. Княгині Ольги, буд. 22; ) про визнання протиправними та скасування рішень, - задовольнити в повному обсязі.

Визнати протиправним та скасувати рішення Дніпровської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товарів №UA110230/2020/000210/2 від 07.10.2020.

Визнати протиправним та скасувати рішення Дніпровської митниці Держмитслужби про відмову у митному оформленні (випуску) товарів, оформлену карткою відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA110230/2020//00406 від 07.10.2020.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЄПК Україна» судовий збір в розмірі 4569,00 грн. (чотири тисячі п`ятсот шістдесят дев`ять гривень 00 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Дніпровської митниці Держмитслужби.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення в повному обсязі складено та підписано 15.04.2021.

Суддя М.С. Лазаренко