Справа № 188/366/21
Суддя: Ніколаєва І. К.
Дата ухвалення: 2021-04-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 188/366/21
Провадження № 2-а/188/4/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2021 року Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області в складі головуючого судді Ніколаєвої І.К.,

за участі ґ секретарі судового засідання Фесик Ю.В.,

з участю позивача - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Петропавлівка Дніпропетровської області адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до старшого лейтенанта ВП № 4 Синельніковського РУП Дніпропетровської області Старина Олега Вікторовича про скасування постанови про адміністративне правопорушення серії БАВ № 002172 від 17 березня 2021 року.

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до старшого лейтенанта ВП № 4 Синельніковського РУП Дніпропетровської області Старина Олега Вікторовича про скасування постанови про адміністративне правопорушення серії БАВ № 002172 від 17 березня 2021 року.

Позивач свої вимоги обґрунтовує тим, 17.03.2021 року старшим лейтенантом ВП № 4 Синельніковського РУП Дніпропетровської області Старина Олегом Вікторовичем відносно нього винесена постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері правопорушень на транспорті серії БАВ № 002172 від 17 березня 2021 року.

Згідно постанови він визнаний винним у здійсненні правопорушення за ч.5 ст. 121 КУпАП.

У постанові зазначено, що 17.03.2021 року о 16.13 годин в смт. Петропавлівка по вул.. Набережна2 - га він керував автомобілем ЗАЗ - 110304 д/н НОМЕР_1 , обладнаним засобом пасивної безпеки (ремені) та не користувався ним , чим порушив п.п. 2.3.В ПДР України, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.5 ст. 121 КУпАП.

Позивач не погоджується з постановою та зауважує, що він був пристебнутий ременем безпеки. Він сперечався з інспектором та намагався довести свою правоту, але інспектор склав відносно нього постанову і як доказ продемонстрував запис з камери на цьому запису чітко не видно чи був позивач пристебнутим ременем безпеки чи ні.

На думку позивача відповідач користувався сумнівними доказами, які б підтверджували його вину у скоєнні правопорушення і склав постанову з якою він не погоджується.

18.03.2021 року позивач звернувся зі скаргою на вказану постанову до т.в.о. начальника ВП №4 Синельніковаського РУП Дулінову О.В. і отримав від нього 26.03.2021 року відповідь № 1441 від 25.03.2021 року в якій йому було повідомлено, що що в ході розгляду скарги, порушень законності в діях співробітника ВП № 4 Синельніковського РУП не виявлено. Позивач з даною відповіддю не погодився, вважає, що постанова складана відносно нього від 17.03.2021 р серії БАВ № 002172 про накладення адміністративного штрафу є незаконною та такою що підлягає скасуванню саме тому позивач звернувся до суду за захистом його порушеного пава.

Позивач в судове засідання з`явився, позовні вимоги обґрунтував належним чином та підтримав, просив задовольнити позов повністю.

Відповідач в судове засідання не з`явилися, про дату час та місце розгляду справи був повідомлені належним чином, причини своєї неявки суду не повідомили, відзив на позов не надали.

Відповідно до ч. 4 ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства (далі - КАС) України подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

Суд, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно зі ст.289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, та/або про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), - протягом десяти днів з дня набрання постановою законної сили. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин, цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Згідно з ч.1 ст.121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Позивач строк оскарження постанови не пропустив а своєчасно звернувся з даним позовом до суду.

Судом встановлено, що 17.03.2021 року старшим лейтенантом ВП № 4 Синельніковського РУП Дніпропетровської області Старина Олегом Вікторовичем відносно позивача винесена постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері правопорушень на транспорті серії БАВ № 002172 від 17 березня 2021 року.

Згідно постанови позивач визнаний винним у здійсненні правопорушення за ч.5 ст. 121 КУпАП.

У постанові зазначено, що 17.03.2021 року о 16.13 годин в смт. Петропавлівка по вул.. Набережна2 - га позивач керував автомобілем ЗАЗ - 110304 д/н НОМЕР_1 , обладнаним засобом пасивної безпеки (ремені) та не користувався ним , чим порушив п.п. 2.3.В ПДР України, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.5 ст. 121 КУпАП.

Як передбачено ч. 1 ст. 3 Закону України «Про Національну поліцію», у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

За змістом п. 1-2 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський зобов`язаний: неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва.

Статтями 245-246 КУпАП встановлено, що завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин справи, вирішення її відповідно до закону.

Згідно з приписами ст. 280 КУпАП України орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Підставою притягнення до адміністративної відповідальності є вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП України адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до положень ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа), встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно зі ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Складання постанови без будь-яких фактичних доказів вчинення адміністративного правопорушення є неправомірним та незаконним, подібні постанови підлягають скасуванню. Така правова позиція міститься у постанові Верховного Суду у справі №357/10134/17 від 23.10.2019.

У оскаржуваній постанові відсутні відомості, що до неї додаються докази, визначені ст.251 КУпАП, а саме: рапорт, фото та відеофіксація адміністративного правопорушення, відео з нагрудної камери тощо, на підставі яких відповідачем було ухвалено рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.5 ст.121 КУпАП.

Крім цього у графі де передбачене роз`яснення порушникові права за ст.. 268 КУпАП та строк оскарження за ст.. 289 КУпАП відсутня підпис позивача, що підтверджує , що при складанні постанови позивачеві не були роз`яснені його права, що є грубим порушенням норм законодавства.

Згідно з ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно зі ст.ст. 73, 74 КАС України належними та допустимими є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування.

Відповідно до ст.ст. 75, 76 КАС України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідачем, як суб`єктом владних повноважень в порушення зазначених вимог закону щодо обов`язку доказування правомірності своїх дій з приводу складання постанови у справі про адміністративне правопорушення, не було надано суду будь-яких доказів на підтвердження законності складеної постанови, не доведено факту наявності в діях позивача складу правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 5 ст. 121 КУпАП, не було надано суду доказів, які стали підставою для притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 121 КУпАП.

Таким чином, судом встановлено, що при винесені постанови не було наведено доказів, на яких ґрунтується висновок про скоєння позивачем адміністративного правопорушення.

Постанова про адміністративне правопорушення, складена відповідачем, не може оцінюватися судом в розумінні ст.ст. 73, 74 КАС України у якості належного і допустимого доказу, що підтверджує факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 5 ст. 121 КУпАП, оскільки заперечується позивачем, а інші докази, які б його обґрунтовували, в матеріалах справи відсутні.

Відповідно до ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8)пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

У п.п. 4.1, 4.2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року №23-рп/2010 наголошується, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні. Конституція України має найвищу юридичну силу, закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй (частина друга статті 8 Конституції України). Згідно з частиною другою статті 61 Конституції України юридична відповідальність особи має індивідуальний характер. Необхідність індивідуалізації адміністративної відповідальності передбачена частиною другою статті 33 Кодексу, якою визначено, що при накладенні стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність. Кодексом закріплено низку гарантій забезпечення прав суб`єктів, які притягаються до адміністративної відповідальності. В сукупності з наведеними конституційними нормами ці гарантії створюють систему процесуальних механізмів захисту вказаних осіб.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що постанова в справі про адміністративне правопорушення серії БАВ № 002172 від 17 березня 2021 року винесена з порушенням норм адміністративного законодавства та вимог Інструкції з оформлення працівниками Державтоінспекції МВС матеріалів про адміністративні порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, затвердженої наказом МВС України 26.02.2009 року за №77, оскільки в оскаржуваній постанові не наведено доказів, на яких ґрунтується висновок посадової особи про встановлення факту вчинення правопорушення, відсутнє посилання на фото чи відео фіксацію, що в цілому свідчить про відсутність належного обґрунтування наведених в оскаржуваній постанові та доведеність допустимими доказами обставин, які відповідачем визнані як порушення позивачем ПДР України, та відповідно є складом правопорушення, передбаченого ч.5 ст.121 КУпАП.

Згідно зі ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Презумпція невинуватості застосовується також і до адміністративних правопорушень. Таку позицію констатував і Європейський суд з прав людини, зокрема у справі «Надточій проти України» від 15 травня 2008 року. В силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

За встановлених судом обставин факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч.5 ст.121 КУпАП, суд вважає недоведеним.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим однак, щоб стягнення не було посилено.

На підставі викладеного суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити.

Керуючись ст.ст. 2, 7, 9, 122, 251, 280, 288, 293 КУпАП, ст.ст. 8-9, 72-77, 241, 242-246, 250, 286, 293, 295 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , до старшого лейтенанта ВП № 4 Синельніковського РУП Дніпропетровської області Старина Олега Вікторовича, місце проживання: АДРЕСА_2 , про скасування постанови про адміністративне правопорушення серії БАВ № 002172 від 17 березня 2021 року , задовольнити.

Скасувати постанову серії БАВ № 002172 від 17 березня 2021 року , винесену старшим лейтенантом ВП № 4 Синельніковського РУП Дніпропетровської області Старина Олегом Вікторовичем про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , про визнання його винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 121 КУпАП, та накладення на нього стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Третього апеляційного адміністративного суду через Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя І. К. Ніколаєва