Справа № 127/6628/21
Суддя: Вишар І. Ю.
Дата ухвалення: 2021-04-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 127/6628/21
Провадження № 2-а/127/70/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" квітня 2021 р.м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

в складі:

головуючого судді Вишара І.Ю.,Дернової В.В.,
при секретарі Павленко І.В., за участю позивача ОСОБА_1 , представника відповідача Ковальчука Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до поліцейського батальйону №1 роти №2 УПП у Вінницькій області старшого лейтенанта поліції Корнійчука Віктора Леонідовича про скасування постанови серії ЕАН №3878113 від 06.03.2021 року про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Вінницького міського суду Вінницької області знаходиться адміністративна справа за позовом ОСОБА_1 до поліцейського батальйону №1 роти №2 УПП у Вінницькій області старшого лейтенанта поліції Корнійчука Віктора Леонідовича про скасування постанови серії ЕАН №3878113 від 06.03.2021 року про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Позов мотивований тим, що 06.03.2021 відповідачем було винесено постанову ЕАН № 3878113, якою притягнено позивача до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП, та накладено стягнення у вигляді штрафу 425 гривень. Відповідно до постанови, 06.03.2021 року о 17:33 год. с. Махнівка траса М21 243 км., відповідач керував транспортним засобом HYUNDAI ACCENT н.з. НОМЕР_1 без ввімкненого ближнього світла фар поза населеним пунктом, чим порушив п.9.8.ПДР - Порушення вимог ПДР (З 01.10 по 01.05 на транспортних засобах поза населеним пунктом повинні бути ввімкненні денні ходові вогні або ближнє світло фар.

Позивач в судовому засіданні вимоги позову підтримав в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні вимоги позову не визнав та просив відмовити в задоволенні адміністративного позову, оскільки постанова у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 винесена згідно чинного законодавства, у звязку з порушенням останнім ПДР України.

Дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд прийшов наступного висновку.

Судом встановлено, що згідно постанови по справі про адміністративне правопорушення серії ЕАН№ 3878113 від 06.03.2021 року, вбачається, що, 06.03.2021 року, о 17 год. 33 хв., водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом HYUNDAI ACCENT н.з. НОМЕР_1 без ввімкненого ближнього світла фар поза населеним пунктом, чим порушив п.9.8.ПДР - Порушення вимог ПДР (З 01.10 по 01.05 на транспортних засобах поза населеним пунктом повинні бути ввімкненні денні ходові вогні або ближнє світло фар, за що передбачена адміністративна відповідальність ч. 2 статті 122 КУпАП.

За вчинене правопорушення на ОСОБА_1 було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн.

Відповідно до вище вказаного суд вважає, що вимоги позивача є безпідставними, а також такими, що не підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Під час патрулювання 06.03.2021 року А/Д м 21 243 км., поліцейським роти № 2 БУПП у Вінницькій області ДПП Корнійчуком Віктором Леонідовичем було зупинено автомобіль Hyundai Accent днз НОМЕР_2 , водій якого ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом рухався поза населеним пунктом без ближнього світла фар, чим порушив п. 9.8 ПДР України.

Встановивши всі обставини правопорушення, керуючись ст. ст. 33, 36 та 284 КУпАП інспектором було прийнято рішення притягти водія до адміністративної відповідальності та в подальшому винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху серії ЕАН № 3878113 за ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Статтею 1 Закону України «Про дорожній рух» зазначено, що закон регулює суспільні відносини у сфері дорожнього руху та його безпеки, визначає права, обов`язки та відповідальність суб`єктів - учасників дорожнього руху, міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, об`єднань підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності та господарювання (далі - міністерств, інших центральних органів виконавчої влади та об`єднань).

Пунктом 11 частини 1 статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Згідно з п. 1.9. Правил дорожнього руху особи, які порушують ці правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до ст. 32 ЗУ «Про Національну поліцію», поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, у таких випадках: якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення.

Відповідно до ст. 35 вище вказаного Закону поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі, якщо водій порушив правила дорожнього руху, що й було здійснено працівниками поліції.

Відповідно до п. 9.8 ПДР України під час руху механічних транспортних засобів у світлу пору доби з метою позначення транспортного засобу, що рухається, ближнє світло фар повинно бути увімкнене.

З 1 жовтня по 1 травня на всіх механічних транспортних засобах поза населеним пунктами повинні бути ввімкнені денні ходові вогні, а разі їх відсутності в конструкції транспортного засобу - ближнє світло фар.

Суд звертає увагу що в постанові Верховного суду від 25.09.2019 у справі №127/19283/17 по аналогічній справі зазначено наступне. Верховний Суд наголошує, право органів Національної поліції перевіряти наявність посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб кореспондується із обов`язком водія мати при собі та на вимогу працівника поліції пред`явити такі документи. В аналогічні справі викладено, наступне, що на думку позивача, він мав право не пред`являти посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, доки відповідач не доведе, що зупинка транспортного засобу була законною. Такі доводи позивача, зазначено в постанові Верховного Суду, не грунтуються на вимогах законодавчих актів та не мають відношення до обов`язку водія транспортного засобу мати при собі та пред`явити на вимогу поліцейського для перевірки зазначені вище документи.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, згідно КАС, обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, однак це не може розумітися таким чином, що позивач взагалі звільнений від обов`язку доказування своїх вимог. Також обов`язок доказування розподіляється таким чином, що позивач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує позовні вимоги, тобто підставу позову, а відповідач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує заперечення проти позову (постанова Верховного Суду від 14.03.2018 по справі №760/2846/17; постанова Верховного Суду від 14.02.2018 по справі №536/583/17).

Відповідно до ч. 2 ст. 122 КУпАП порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнагг світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Відповідно до ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів (80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), ч. 1 ст. 44, ст. 89, ч.2 ст. 106-1, ч.1,2,3,4,6 ст. 109, ст.110, ч.3 ст.114, ч.1 ст. 115, ст.116-2, ч.2 ст. 117, ч. 1,2 ст. 119, ч. 1,2,3,5,6 ст. 121, ст. 121-1, 121-2, ч. 1,2,3 ст. 122, ч. 1 ст. 123, ст. 124-1-126, ч. 1,2,3 ст. 127, ст. 128-129, ст. 132-1, ч.1,2,5 ст. 133, ч. 3,6,8,9,10,11 ст. 133-1, ч. 2 ст. 135, ст. 136 (за винятком порушень на автомобільному транспорті), ст. 137, ч. 1,2,3 ст. 140, ст. 148, 151, ст. 161, 164-4, 175-1 (за винятком порушень, вчинених у місцях, заборонених рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради), ст. 176,177, ч. 1,2 ст. 178, ст. 180, 181-1, ч.1 ст. 182, ст. ст. 183, 184, 192, 194, 195). Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Згідно з ч.ч. 2, 4 ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції (ст. 222 КУпАП зазначено вище) та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі. У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Можливість реалізації особою своїх прав на участь у розгляді справи, права на захист тощо, передбачена також шляхом оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення до суду, що й зроблено позивачем, тому право на захист Позивача не порушено.

Позивач, у своєму позові звертає увагу, що інспектор відмовився зачитувати ст.. 268 КУпАП, то як вбачається із відео з нагрудної боді-камери, права йому були зачитані та роз`ясненні під час розгляду справи.

Стосовно тверджень позивача про те, що матеріали відеозапису не можуть бути належним доказом вчинення правопорушення, в зв`язку з тим, що оскаржувана постанова не містить посилань на технічний запис за допомогою якою здійснювалось фіксування правопорушення, то суд звертає увагу останнього, на те, що вказав Верховний Суд у постанові від 14 лютого 2018 року у справі №536/583/17,а саме те, що відомості про технічний запис зазначаються у постанові, що виноситься у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, а зразок постанови про накладення адміністративного стягнення, наведений у додатку 5 до Інструкції, не передбачає внесення до нього відомостей про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис.

Керуючись Постановою Вінницького апеляційного адміністративного суду №127/15580/18 від 20.09.2018 року відповідач просить суд врахувати, що процедурні порушення допущенні суб`єктом владних повноважень при розгляді справи про адміністративне правопорушення не можуть бути обставиною, яка звільняє від відповідальності, уразі підтвердження правопорушення. Процедурні порушення не повинні сприйматися як безумовне свідчення протиправності прийнятого за наслідками розгляду про адміністративні правопорушення рішення. Натомість вчиненні органом управління процедурні порушення підлягають оцінці з огляду на те, наскільки ці порушення вплинули на можливість порушника захистити свої права та чи призвели процедурні порушення на встановлення обставин порушення та наслідки. Навіть у випадку встановлення процедурних порушень прийняття постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності посадовими особами Департаменту не може бути підставою для скасування постанови у випадку встановлення відповідачем адміністративного правопорушення з боку позивача, факт вчинення якого підтверджується під час розгляду справи.

За змістом пунктів 1 та 2 розділу ІІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженій наказом Міністерства внутрішніх справ України 07 листопада 2015 року № 1395, зареєстрованій в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року за N 1408/27853, справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення, зокрема постанова у справі про адміністративне правопорушення, передбачені, ч. 2 ст. 122 КУпАП виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Встановивши факт вчинення адміністративного правопорушення, яке передбачене ч.2 ст. 122 КУпАП відповідачем, було винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ЕАН № 3878113.

Таким чином відповідач мав всі законні підстави винести постанову, а також розглянути справу про адміністративне правопорушення. Оскільки у визначених законодавством випадках допускається скорочене провадження у справах про адміністративні правопорушення, яке передбачає, зокрема, фіксацію адміністративного правопорушення і накладання адміністративного стягнення на правопорушника. Застосування процедури скороченого провадження у випадках, визначених законом, не призводить до порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених в КУпАП (Рішення Конституційного Суду України від 26.05.2015 року №5-рп/2015).

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 5 статті 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Відповідно до пункту 1.3. Правил дорожнього руху учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Главою 19 КУпАП передбачено, що у разі виявлення адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 126 КУпАП посадова особа органів внутрішніх справ має право розглянути справу про адміністративне правопорушення на місці його вчинення та за результатами такого розгляду винести постанову у справі про адміністративне правопорушення.

В свою чергу інспектор є працівником Управління патрульної поліції у Вінницькій області, тобто посадовою особою органів внутрішніх справ.

Таким чином, відповідач мав всі законні підстави винести постанову, а також розглянути справу про адміністративне правопорушення на місці його вчинення.

Згідно ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію» поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах автоматичну фото- та відеотехніку, з метою попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб, забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Також слід зазначити, що згідно ст. 251 КУпАП орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи на підставі доказів, тобто будь-яких фактичних даних, які встановлюються, зокрема, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими що використовуються особами, яка притягується до адміністративної відповідальності, а також працюючими в автоматичному режимі, а також, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм в стандартів, що стосується забезпечення безпеки дорожнього руху.

Згідно ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими та електронними доказами.

Відповідно до ст. 99 КАС України електронними доказами є інформація в електронній формі, що містить дані про обставини, що мають значення для справи, електронні документи (текстові документи, графічні зображення, плани, фотографії, відео- та звукозаписи) та інші дані в електронній формі. Такі дані можуть зберігатися, зокрема, на портативних пристроях (картах пам`яті, телефонах), серверах, системах резервного копіювання, інших місцях збереження даних в електронній формі.

Відповідно до ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення.

Відповідно до ст. 252 КУпАП посадова особа оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Отже інспектором як посадовою особою, що наділена дискреційними повноваженнями, оцінюючи за своїм внутрішнім переконанням докази порушення позивачем ПДР, маючи відповідні повноваження зроблено висновок про притягнення позивача до адміністративної відповідальності. Одночасно, слід зазначити, що підстав у відповідача для умисного спотворення обставин події не було, а викладене в позовній заяві, являється суб`єктивною думкою позивача та не спростовує факту вчинення правопорушення.

Таким чином, складаючи постанову про адміністративне правопорушення, поліцейський діяв на підставі, в межах повноважень так у спосіб, що передбачені Конституцією, КУпАП та іншими нормативно-правовими актами.

З огляду на вищенаведене, враховуючи, що дії поліцейського батальйону №1 роти №2 УПП у Вінницькій області старшого лейтенанта поліції Корнійчука Віктора Леонідовичає правомірними, суддя приходить висновку, що немає підстав визнавати постанову такою, що підлягає скасуванню.

Керуючись Правилами дорожнього руху, ст. 7, 122, 245, 288 КУпАП, ст.ст. 2, 5-11, 19, 77, 99, 171, 229, 286, 297 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до поліцейського батальйону №1 роти №2 УПП у Вінницькій області старшого лейтенанта поліції Корнійчука Віктора Леонідовича про скасування постанови серії ЕАН №3878113 від 06.03.2021 року про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя