Справа № 200/608/21-а
Суддя: Тарасенко І.М.
Дата ухвалення: 2021-04-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 квітня 2021 р. Справа№200/608/21-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Тарасенка І.М.,

при секретарі судового засідання: Масловій К.С.,

представника позивача: Савченко Т.М.

представника відповідача: Озацької О.В.

розглянувши в порядку загального провадження у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом приватного акціонерного товариства «Новокраматорський машинобудівний завод» до Офісу великих платників податків Державної податкової служби про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення від 24.12.2020 року № 000238540,

В С Т А Н О В И В:

Приватне акціонерне товариство «Новокраматорський машинобудівний завод» (далі - позивач) звернулось до Донецького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Офісу великих платників податків (далі - відповідач) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення від 24.12.2020 року № .

Позовні вимоги мотивовані тим, що Офіс великих платників податків ДПС прийняв податкове повідомлення - рішення від 24.12.2020 року № про зменшення суми бюджетного відшкодування з ПДВ на 1093680 грн. та застосування штрафних санкцій у розмірі 546850 грн.

Позивач вважає висновок акту перевірки про порушення ПрАТ «НКМЗ» вимог п.п. 192.1.1 п. 192.1 ст. 192; пунктів 198.1, 198.2, 198.3, 198.6 ст. 198; пунктів 200.1, 200.4, ст. 200 ; пунктів 201.1 ст. 201 ПК України в частині формування податкового кредиту, та встановлення завищення суми від`ємного значення різниці між сумою податкових зобов`язань та сумою податкового кредиту по рядку 19 податкової декларації з ПДВ за червень 2020 року на суму 1132128 грн., що призвело до завищення суми заявленого бюджетного відшкодування по рядкам 20.2.1, 20.2 податкової декларації з ПДВ за червень 2020 року у сумі 1132128 грн. необґрунтованими, з причини їх суперечності приписам діючого законодавства.

Отже, на думку позивача, оскільки оскаржуване податкове повідомлення - рішення від 24.12.2020 року № прийняте на підставі таких висновків, то воно є неправомірним та підлягає скасуванню.

20 січня 2021 року відкрито провадження по справі та призначено підготовче засідання.

10 березня 2021 року ухвалою Донецького окружного адміністративного суду закрито підготовче провадження по справі № 200/608/21-а та призначено справу до судового розгляду по суті.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити.

Представник відповідача, заперечував проти заявлених позовних вимог та просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

Крім того, 12 лютого 2021 року відповідачем надано відзив на позовну заяву, в якому було зазначено, що позивачем не надано жодного доказу щодо спростування доводів контролюючого органу, які в сукупності з іншими доказами у справі свідчать що документи, на підставі яких платник податків сформував показники декларацій, містять інформацію, яка не відповідає дійсності, тому вимоги ПрАТ «Новокраматорський машинобудівний завод» є необґрунтованими. Відповідачем зазначено, що в спірному акті перевірки відповідачем викладено обставини, на підставі яких контролюючим органом зроблено висновок про недостовірність інформації, що наведена ПрАТ «Новокраматорський машинобудівний завод» у регістрах бухгалтерського обліку до фінансової звітності по взаємовідносинам з спірними контрагентами. Про відсутність реального характеру відповідних операцій свідчать сукупність доводів податкового органу, що викладені в акті перевірки, зокрема але не виключено, відсутність у позивача по всім контрагентам сертифікатів якості придбаної продукції або іншого документа, що засвідчує відповідність придбаної продукції вимогам нормативних документів, вказаних в Специфікації.

19 лютого 2021 року від представника позивача на адресу суду надійшла відповідь на відзив на позовну заяву, в якій, крім іншого було зазначено, що відповідно до правової позиції Верховного Суду, сертифікат якості не є первинним документом, який би містив відомості про господарську операцію та свідчив би про факт її здійснення. Також позивачем, із посиланням на позицію Верховного Суду було зазначено, що документи на перевезення товарно - матеріальних цінностей з наслідками формуванням ПДВ не є обов`язковими при оподаткуванні операцій за договорами купівлі - продажу чи поставки, вони є обов`язковими при оподаткуванні операцій за договорами саме перевезення, натомість факт передання товару позивачеві та, відповідно, набуття права власності на нього, підтверджується видатковими накладними. Позивачем також зазначено, що норми податкового законодавства не ставлять у залежність достовірність даних податкового обліку платника податків від дотримання податкової дисципліни його контрагентами, якщо цей платник (покупець) мав реальні витрати у зв`язку з придбанням товарів (робіт, послуг), призначених для використання у його господарській діяльності. Порушення певним постачальником товару (робіт, послуг) у ланцюгу постачання вимог податкового законодавства чи правил ведення господарської діяльності не може бути підставою для висновку про порушення покупцем товару (робіт, послуг) вимог законодавства щодо формування об`єкта оподаткування податком на прибуток та податкового кредиту, тому платник податків (покупець товарів (робіт, послуг)) не повинен зазнавати негативних наслідків, зокрема у вигляді позбавлення права на формування витрат та податкового кредиту, за можливу неправомірну діяльність його контрагентів за умови, якщо судом не встановлено фактів, які свідчать про обізнаність платника податків щодо такої поведінки контрагентів та злагодженість дій між ними.

Отже, позивач вважає, що доводи відповідача, наведені у відзиві на позовну заяву, не є такими, що спростовують правильність позиції позивача у спірних питаннях, та не підтверджують правильність висновків акту перевірки та правомірність прийнятих на його підставі податкових повідомлень - рішень.

01 березня 2021 року від представника відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив, в яких, крім іншого відповідач зазначив, що висновок про обов`язок підтвердити правомірність та обґрунтованість витрат первинними документами покладається на платника податків, також викладений у Постанові Верховного Суду від 14.01.2020 року по справі № 826/17820/14.

Заслухавши у відкритому судовому засіданні пояснення представника відповідача, дослідивши подані суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд встановив наступне.

Позивач - приватне акціонерне товариство «Новокраматорський машинобудівний завод», зареєстровано за юридичною адресою: Донецька область, м. Краматорськ, вул. Орджонікідзе, 5.

Приватне акціонерне товариство «Новокраматорський машинобудівний завод» перебуває на податковому обліку в Офісі великих платників податків ДПС.

Офісом великих платників податків Державної податкової служби України було проведено виїзну документальну позапланову перевірку приватного акціонерного товариства «Новокраматорський машинобудівний завод» з питань законності декларування від`ємного значення, яке становить більше 100 тис. грн. з податку на додану вартість за червень 2020 року з урахуванням періодів декларування від`ємного значення та поданих уточнюючих розрахунків.

За результатами перевірки складено акт № 41/28-10-54-04/5763599 від 18.09.2020 року, яким зазначено, що документальною позаплановою перевіркою ПрАТ «НКМЗ» встановлено порушення вимог п.п. 192.1.1 п. 192.1 ст. 192, п. 198.1, п. 198.2, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198 , п. 200.1, п. 200.4 ст. 200, п. 201.1 ст. 201 Податкового Кодексу України, в частині формування податкового кредиту, та встановлено завищення суми від`ємного значення різниці між сумою податкових зобов`язань та сумою податкового кредиту по порядку 19 податкової декларації з ПДВ за червень 2020 року на суму 1132128 грн., що призвело до завищення суми заявленого бюджетного відшкодування по рядкам 20.2.1, 20.2 податкової декларації з ПДВ за червень 2020 року у сумі 1132128 грн.

05 жовтня 2020 року, позивачем були подані заперечення на вищевказаний акт перевірки.

Відповідач відхилив вказані заперечення (відповідь від 19.10.2020 року № 33999/10/28-10-54-04) та прийняв на підставі вищезазначеного акту перевірки податкове повідомлення - рішення від 22.10.2020 року № 4 про зменшення суми бюджетного відшкодування з ПДВ на 1132128 грн., із застосування штрафних санкцій у розмірі 566064, 00 грн.

06 листопада 2020 року позивач звернувся до ДПС України із скаргою за № 1847/015 на податкове повідомлення - рішення від 22.10.2020 року № 4.

За результатами розгляду скарги ДПС України прийняла рішення від 21.12.2020 року № 35839/6/99-00-06-02-02-06 про часткове задоволення скарги та скасування податкового повідомлення - рішення Офісу великих платника податків ДПС від 22.10.2020 року № 4 у частині фінансово - господарських операцій з ПП «ПОЛІМЕТ» та у відповідній частині застосовані штрафні санкції, а в іншій частині зазначене ППР залишене без змін.

У зв`язку із частковим скасуванням податкового повідомлення - рішення від 22.10.2020 року № 4, Офіс великих платників податків ДПС прийняв податкове повідомлення - рішення від 24.12.2020 року № про зменшення суми бюджетного відшкодування з ПДВС на 1093680 грн. та застосування штрафних санкцій у розмірі 546840 грн. де сума завищеного бюджетного відшкодування - 17936,79 грн. (штрафні санкції - 8968,39 грн.) - порушення п.п. 192.1.1 п. 192.1 ст. 192 ПКУ ПрАТ «НКМЗ» не задекларовано в податковій декларації з ПДВ за червень 2020 року, зменшення суми податкового кредиту за розрахунками коригування від 30.06.2020 року № 18 на суму ПДВ 13710,84 грн., від 20.06.2020 року № 11 на суму 4225,95 грн., що складені постачальником ТОВ «АРТХА ГРУП»; сума завищеного бюджетного відшкодування 0 16,67 грн. (штраф 8,33 грн.) за порушення вимоги п. 201.11 ст. 201 ПКУ: до перевірки не надано податкової накладної, іншого документа (зазначеного в п. 201.11 ст. 201 ПКУ), складеного в червні 2020 року постачальником з ІПН 23 (АТ «УЦОП») на суму ПДВ 16,67 грн.; сума завищеного бюджетного відшкодування - 1075726, 63 грн. (штраф 537863,31 грн.) за порушення п. 198.1, п. 198.2, п. 198.3 ст. 198, п. 200.1, п. 200.4 ст. 200, п. 201.1 ст. 201 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року № 2755-VI (із змінами та доповненнями), п. 6 розділу ІІІ, п. 4 розділу V Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженого наказом МФУ від 28.01.2016 року № 21, зареєстрованого в Міністерстві Юстиції України від 29.01.2016 року за № 159/28289, що призвело до завищення податкового кредиту за червень 2020 року на загальну суму 1114174,69 грн., в тому числі ПДВ 1114174,69 грн. (щодо придбання товару у ПП «НІККА», ПП «Спецметал», ТОВ «Агромет А», ТОВ «Ельконт», ТОВ «Міапром», ТОВ «Тайфун-Метеор».

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спірні правовідносини регулюються Податковим кодексом України (ПК України) в чинній, на період їх перебігу, редакції.

Відповідно до п. 75.1 ст. 75 ПК України органи державної податкової служби мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Згідно з п. 86.1 ст. 86 ПК України результати перевірок (крім камеральних) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами органу державної податкової служби та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка.

Акт (довідка), складений за результатами перевірки та підписаний посадовими особами, які проводили перевірку, у строки визначені цим Кодексом, надається платнику податків або його законному представнику, який зобов`язаний його підписати.

Податковим органом сформовано загальний висновок стосовно ПАТ «Новокраматорський машинобудівний завод» про порушення останнім дотримання вимог податкового законодавства щодо правомірності віднесення до податкового кредиту сум податку на додану вартість ПрАТ «НКМЗ» під час взаємовідносин з підприємствами ПП «НІККА», ПП «СПЕЦМЕТАЛ», ТОВ «АГРОМЕТ А», ТОВ «ЕЛЬКОНТ», ТОВ «МІАПРОМ», ТОВ «ТАЙФУ-МЕТЕОР».

Наведені обставини свідчать про порушення позивачем податкового законодавства, оскільки податковий кредит сформований на підставі операцій, факт здійснення яких не підтверджено, а первинні документи виписані даними суб`єктами господарювання, оформлені з порушенням вимог Податкового кодексу України, оскільки: неможливо дослідити походження товарів, відсутні трудові ресурси, матеріально - технічна база забезпечення діяльності підприємства - відсутність відомостей, щодо наявності у підприємства власних складських приміщень, виробничих потужностей, відсутність відомостей знаходження цих товарів на складах, а також відсутність документів, які свідчать про фінансово - господарську діяльність, техніки та інших засобів.

За визначенням статті 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» бухгалтерський облік - процес виявлення, вимірювання, реєстрації, накопичення, узагальнення, зберігання та передачі інформації про діяльність підприємства зовнішнім та внутрішнім користувачам для прийняття рішень; національне положення (стандарт) бухгалтерського обліку - нормативно-правовий акт, затверджений центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної фінансової політики, що визначає принципи та методи ведення бухгалтерського обліку і складання фінансової звітності, що не суперечать міжнародним стандартам; міжнародні стандарти фінансової звітності (далі - міжнародні стандарти) - прийняті Радою з міжнародних стандартів бухгалтерського обліку документи, якими визначено порядок складання фінансової звітності; первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Бухгалтерський облік є обов`язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку (частина друга статті 3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні»).

Відповідно до частини першої статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Частина друга статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» встановлює, що первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис, аналог власноручного підпису або підпис, прирівняний до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Разом з цим, формальна наявність у покупця первинних документів, необхідних для віднесення певних сум до складу витрат відповідного періоду не є безумовною підставою формування витрат, у разі не доведення реальності здійснених господарських операцій та придбання товарів з метою їх використання у межах господарської діяльності платника податку.

Підпункт 14.1.36 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України визначає господарську діяльність як діяльність особи, що пов`язану з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямовану на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

При вирішені даного спору суд враховує позицію, викладену в постановах Верховного Суду від 04 грудня 2018 року у справі №814/788/14, від 30 листопада 2018 року у справі № 820/4698/17, від 14 лютого 2018 року у справі № 804/15887/14, згідно з якою інформація про ознаки фіктивної діяльності контрагента (як-то: податковий стан платника податків, відсутність необхідних та достатніх матеріально-технічних ресурсів та персоналу тощо), одержана контролюючим органом з його власних інформаційних систем, що не оформлена рішенням суб`єкта владних повноважень і не є юридичним фактом, утворює лише привід і підстави для перевірки такої інформації.

Слід також наголосити, що платник не несе відповідальності за дії всіх підприємств та організацій, що беруть участь у багатостадійному процесі сплати податків до бюджету. Зворотне призвело б до неправомірного покладення на платника тягаря відповідальності за дії третіх осіб у багатостадійному господарському обороті.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 12 червня 2018 року по справі № 826/16272/13-а, в якій суд зазначив, що: «Порушення певними постачальниками товару (робіт, послуг) у ланцюгу постачання вимог податкового законодавства чи правил ведення господарської діяльності не може бути підставою для висновку про порушення покупцем товару (робіт, послуг) вимог закону щодо формування податкового кредиту, тому платник податків (покупець товарів (робіт, послуг)) не повинен зазнавати негативних наслідків, зокрема у вигляді позбавлення права на формування витрат та податкового кредиту, за можливу неправомірну діяльність його контрагента...».

Також, в у постанові від 16 квітня 2019 у справі № 804/6909/17 Верховний Суд вкотре підтвердив позицію, що аналіз реальності господарської діяльності повинен здійснюватися на підставі даних податкового, бухгалтерського обліку платника податків та відповідності їх дійсному економічному змісту. При цьому в первинних документах, які є підставою для бухгалтерського обліку, фіксуються дані лише про фактично здійснені господарські операції.

Норми податкового законодавства не ставлять у залежність достовірність даних податкового обліку платника податків від дотримання податкової дисципліни його контрагентами, якщо цей платник (покупець) мав реальні витрати у зв`язку з придбанням товарів (робіт, послуг), призначених для використання у його господарській діяльності. Порушення певним постачальником товару (робіт, послуг) у ланцюгу постачання вимог податкового законодавства чи правил ведення господарської діяльності не може бути підставою для висновку про порушення покупцем товару (робіт, послуг) вимог законодавства щодо формування об`єкта оподаткування податком на прибуток та податкового кредиту, тому платник податків (покупець товарів (робіт, послуг) не повинен зазнавати негативних наслідків, зокрема у вигляді позбавлення права на формування витрат та податкового кредиту, за можливу неправомірну діяльність його контрагентів за умови, якщо судом не встановлено фактів, які свідчать про обізнаність платника податків щодо такої поведінки контрагентів та злагодженість дій між ними.

Висновок Верховного Суду, викладений, зокрема в постановах від 17 квітня 2018 року у справі № 826/14549/15, від 06 лютого 2018 року у справі № 816/166/15-а, від 13 серпня 2020 року у справі № 520/4829/19, від 21 жовтня 2020 року у справі № 140/1845/19 категоричний: відсутність у контрагента матеріальних та трудових ресурсів не виключає можливості реального виконання ним господарської операції, оскільки залучення працівників є можливим за договорами цивільно-правового характеру, аутсорсингу та аутстафінгу (оренда персоналу). Основні та транспортні засоби можуть перебувати в постачальника на праві оренди або лізингу.

Таким чином, недостатність персоналу, відсутність власних транспортних засобів, виробничо-складських приміщень не може свідчити про відсутність адміністративно-господарських можливостей на виконання господарських зобов`язань та відсутність фактичних дій, спрямованих на виконання взятих на себе зобов`язань, що унеможливлює здійснення господарської діяльності, оскільки наведені обставини не позбавляють суб`єкта господарювання здійснювати посередницьку діяльність, залучати виробничі та трудові ресурси інших суб`єктів господарювання для виконання зобов`язань по укладених ним договорах. Аналогічна правова позиція висловлена 10 листопада 2020 року Верховним Судом в рамках справи № 440/3779/18, касаційне провадження № К/9901/23882/19.

У будь-якому випадку реалізуючи господарську компетенцію при укладенні та виконанні господарських договорів, сторони цього договору можуть вимагати від контрагента дотримання умов цих договорів, тією мірою якою дозволяють його (їх) умови. Перекладати на сторону договору обов`язки контролю свого контрагента за межами взаємовідносин, як того вимагає податковий орган, знаходиться за межами господарської компетенції суб`єкта господарювання та не входить до прав та обов`язків платника податку. Це в свою чергу у межах спірних відносин позивача як платника податку покладає додаткове не передбачене законом обтяження, що є недопустимим.

Аналогічні висновки щодо застосування норм викладені, зокрема у постановах Верховного Суду від 11 грудня 2018 у справі № 803/2094/15, від 20 грудня 2018 року у справі № 815/4992/16.

Згідно з підпунктом 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податковий кредит - це сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Згідно з пунктом 185.1 статті 185 Податкового кодексу України, об`єктом оподаткування податком на додану вартість є операції платників податку з постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України та постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України.

У свою чергу, датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг, згідно положень пункту 187.1 статті 187 Податкового кодексу України, вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню; б) дата відвантаження товарів.

Відповідно до пункту 188.1 статті 188 Податкового кодексу України база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості з урахуванням загальнодержавних податків та зборів.

Відповідно до пункту 198.1 статті 198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Пункт 198.3 статті 198 Податкового кодексу України встановлює, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

З аналізу вказаних правових норм та обставин справи суд приходить до висновку, що необхідними та достатніми підставами для включення позивачем до складу податкового кредиту відповідних сум податку на додану вартість є: придбання ним робіт з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності; сплата чи нарахування сум податку на додану вартість у зв`язку з таким придбанням.

Відповідно до пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Згідно з пунктом 198.2 статті 198 Податкового кодексу України дою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається: дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Податковий кодекс України передбачає лише такі випадки для не включення до складу податкового кредиту суми сплаченого (нарахованого) податку у зв`язку з придбанням товарів (послуг), як не підтвердження податковими накладними та/або відсутність факту реєстрації платником податку - продавцем товарів/послуг податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, та/або порушення порядку заповнення податкової накладної оформлення їх з порушенням вимог (пункт 198.6 статті 198, пункт 201.10 статті 201).

Згідно з пунктом 201.1 статті 201 Податкового кодексу України платник податку зобов`язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою (за наявності) податкову накладну, складену за вибором покупця (отримувача) в один з таких способів: а) у паперовому вигляді; б) в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та умови реєстрації податкової накладної у Єдиному реєстрі податкових накладних.

У податковій накладній зазначаються в окремих рядках такі обов`язкові реквізити: а) порядковий номер податкової накладної; б) дата виписування податкової накладної; в) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - продавця товарів/послуг; г) податковий номер платника податку (продавця та покупця); ґ) місцезнаходження юридичної особи - продавця або податкова адреса фізичної особи - продавця, зареєстрованої як платник податку; д) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - покупця (отримувача) товарів/послуг; е) опис (номенклатура) товарів/послуг та їх кількість, обсяг; є) ціна постачання без урахування податку; ж) ставка податку та відповідна сума податку в цифровому значенні; з) загальна сума коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку; и) вид цивільно-правового договору; і) код товару згідно з УКТ ЗЕД (для підакцизних товарів та товарів, ввезених на митну територію України).

Відповідно до пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

За приписом пункту 201.8 статті 201 Податкового кодексу України право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку в порядку, передбаченому статтею 183 цього Кодексу.

У спірний період ПрАТ «НКМЗ» здійснювало господарські операції на підставі договорів з ТОВ «Агромет А», ТОВ «Ельконт», ТОВ «Міапром», ПП «Ніка», ПП «Спец Метал», ТОВ «ТАЙФУН-МЕТЕОР», реальність виконання (факт поставки) яких підтверджується видатковими накладними та ТТН.

Вартість товару у звітному (спірному) періоді сплачена позивачем підтверджується наступними платіжними доручення, що містяться в матеріалах справи: №№ 6921, 15861, 14140, 14139, 13437, 13436, 11851, 11812, 10982, 10840, 7993, 7906, 7154, 6318, 6183, 6186, 6111, 6104, 6113, 6021, 5419, 5418, 5199, 5225, 5058, 3988, 2930, 2788, 2380, 1869, 1629, 6377, 6269, 3970, 3128, 906, 606, 25392, 25254, 18528, 18429, 25713, 6716, 21046, 6638, 5812, 5409, 2586, 2361, 1522, 2051, 1637, 1510, 1273, 1097, 986, 847, 39, 25337, 12243, 11044, 10863, 10803, 10474, 9222, 7792,7412, 7179, 6991, 6926, 6639, 6423, 6284, 6215, 5321, 19758, 19521, 15553, 15549, 16264, 13720, 13563, 13244, 13251, 13105, 13004, 12919, 12780, 12707, 12616, 12453, 12356.

У податковій декларації з ПДВ за червень 2020 року позивачем включено до складу податкового кредиту суми ПДВ за наступними податковими накладними, виданими ТОВ «Агромет А», ТОВ «Ельконт», ТОВ «Міапром», ПП «Нікка», ПП «Спец Метал», ТОВ «ТАЙФУН-МЕТЕОР»: № 4 від 11.02.2020 року на суму 132000, в т.ч. ПДВ 22000 грн.; № 8 від 25.12.2019 року на суму 132000 грн., в т.ч. ПДВ 22000 грн.; № 1 від 10.12.2019 року на суму 204800 грн., в т.ч. ПДВ 34133,33 грн.; № 2 від 11.12.2019 року на суму 400000 грн., в т.ч. ПДВ 66666,67 грн.; № 1 від 13.01.2020 року на суму 100000 грн. в т.ч. ПДВ 16666,67 грн.; № 2 від 16.01.2020 року на суму 305600 грн., в т.ч. ПДВ 50933,33 грн.; № 5 від 04.12.2019 року на суму 363740,40 грн., в т.ч. ПДВ 60623,40 грн.; № 17 від 23.12.2019 року на суму 363740,40 грн., в т.ч. ПДВ 60623,40 грн.; № 18 від 23.12.2019 року на суму 302799,60 грн., в т.ч. ПДВ 50466,60 грн.; № 1 від 03.06.2020 року на суму 658080 грн., в т.ч. ПДВ 109680 грн.; № 4 від 10.06.2020 року на суму 113698,18 грн., в т.ч. ПДВ 18949,70 грн.; № 6 від 12.06.2020 року на суму 54153,35 грн., в т.ч. ПДВ 9025,56 грн.; № 11 від 22.06.2020 року на суму 720000 грн., в т.ч. ПДВ 120000 грн.; № 9 від 24.12.2019 року на суму 146400 грн., в т.ч. ПДВ 24400 грн.; № 10 від 24.12.2019 року на суму 146400 грн., в т.ч. ПДВ 24400 грн.; № 11 від 24.12.2019 року на суму 91500 грн., в т.ч. ПДВ 15250 грн.; № 5 від 25.02.2020 року на суму 101880 грн., в т.ч. ПДВ 16980 грн.; № 6 від 25.02.2020 року на суму 101880 грн., в т.ч. ПДВ 16980 грн.; № 13 від 25.02.2020 року на суму 135840 грн., в т.ч. ПДВ 22640 грн.; № 18 від 28.04.2020 року на суму 32256 грн., в т.ч. ПДВ 5376 грн.; № 9 від 13.01.2020 року на суму 143154,84 грн., в т.ч. ПДВ 23859,14 грн.; № 4 від 14.05.2020 року на суму 26956,80 грн., в т.ч. ПДВ 4492,80 грн.; № 33 від 23.01.2020 року на суму 41464,52 грн., в т.ч. ПДВ 6910,75 грн.; № 5 від 05.02.2020 року на суму 135794,04 грн., в т.ч. ПДВ 22632, 34 грн.; № 3 від 06.04.2020 року на суму 9676,80 грн., в т.ч. ПДВ 1612,80 грн.; № 10 від 09.04.2020 року на суму 61422,60 грн., в т.ч. ПДВ 10237,10 грн.; № 17 від 27.04.2020 року на суму 88821 грн., в т.ч. ПДВ 14803,50 грн.; № 62 від 27.02.2020 року на суму 2460 грн., в т.ч. ПДВ 410 грн.; № 61 від 27.02.2020 року на суму 25315,20 грн., в т.ч. ПДВ 4219,20 грн.; № 41 від 23.03.2020 року на суму 57148,08 грн., в т.ч. ПДВ 9524,68 грн.; № 28 від 13.02.2020 року на суму 7980 грн., в т.ч. ПДВ 1330 грн.; № 60 від 27.02.2020 року на суму 51991,20 грн., в т.ч. ПДВ 8665,20 грн.; № 64 від 27.02.2020 року на суму 31046,40 грн., в т.ч. ПДВ 5174,40 грн.; № 27 від 13.02.2020 року на суму 67687,20 грн., в т.ч. ПДВ 11281,20 грн.; № 26 від 13.02.2020 року на суму 31881,60 грн., в т.ч. ПДВ 5313,60 грн.; № 1 від 09.01.2020 року на суму 95227,60 грн., в т.ч. ПДВ 15879,60 грн.; № 2 від 09.01.2020 року на суму 2859,76 грн., в т.ч. ПДВ 476,63 грн.; № 3 від 09.01.2020 року на суму 76452 грн., в т.ч. ПДВ 12742 грн.; № 30 від 23.12.2020 року на суму 89298 грн., в т.ч. ПДВ 14883 грн.; № 4 від 05.02.2020 року на суму 24039,12 грн. в т.ч. ПДВ 4006,52 грн.; № 39 від 26.12.2019 року на суму 18746,64 грн., в т.ч. ПДВ 3124,44 грн.; № 40 від 26.12.2019 року на суму 34902 грн., в т.ч. ПДВ 5817 грн.; № 42 від 26.12.2019 року на суму 39280,08 грн., в т.ч. ПДВ 6546,68 грн.; № 43 від 26.12.2019 року на суму 39081,60 грн., в т.ч. ПДВ 6513,60 грн.; № 41 від 26.12.2019 року на суму 60064,32 грн., в т.ч. ПДВ 10010,72 грн.; № 30 від 13.02.2020 року на суму 14076 грн., в т.ч. ПДВ 2346 грн.; № 34 від 19.03.2020 року на суму 84000 грн., в т.ч. ПДВ 14000 грн.; № 40 від 23.03.2020 року на суму 21120 грн., в т.ч. ПДВ 3520 грн.; № 48 від 30.03.2020 року на суму 41832 грн., в т.ч. ПДВ 6972 грн.; № 2 від 06.04.2020 року на суму 11115,36 грн., в т.ч. ПДВ 1852,56 грн.; № 22 від 21.04.2020 року на суму 14647,04 грн.; в т.ч. ПДВ 4107,84 грн.;

Оприбуткування отриманого у бухгалтерському обліку здійснене позивачем на підставі наступних прибуткових ордерів, що містяться у матеріалах справи: № 21 від 02.01.2020 року, № 53 від 14.02.2020 року, № 28 від 04.01.2020 року, № 30 від 04.01.2020 року, № 32 від 04.01.2020 року, № 216 від 02.03.2020 року; № 221 від 02.03.2020 року, № 223 від 02.03.2020 року, № 970 від 24.12.2019 року, № 907 від 05.12.2019 року, № 917 від 24.12.2019 року, № 482 від 23.06.2020 року, № 454 від 11.06.2020 року, № 439 від 04.09.2020 року, № 462 від 16.06.2020 року, № 17 від 03.01.2020 року, № 28 від 16.01.2020 року, № 16 від 03.01.2020 року, № 93 від 05.05.2020 року, № 101 від 18.05.2020 року, № 78 від 01.04.2020 року, № 81 від 10.04.2020 року, № 82 від 10.04.2020 року, № 84 від 13.04.2020 року, № 90 від 23.04.2020 року, № 92 від 04.05.2020 року, № 62 від 02.03.2020 року, № 63 від 02.03.2020 року, № 74 від 01.04.2020 року, № 46 від 17.02.2020 року, № 57 від 02.03.2020 року, № 58 від 02.03.2020 року, № 43 від 17.02.2020 року, № 44 від 17.02.2020 року, № 12 від 13.01.2020 року, № 13 від 13.01.2020 року, № 15 від 13.01.2020 року, № 22 від 24.01.2020 року, № 26 від 04.02.2020 року, № 36 від 10.02.2020 року, № 37 від 10.02.2020 року, № 3 від 03.01.2020 року, № 5 від 03.01.2020 року, № 6 від 03.01.2020 року, № 8 від 03.01.2020 року, № 9 від 03.01.2020 року, № 45 від 17.02.2020 року, № 240 від 16.12.2019 року, № 242 від 21.12.2019 року, № 21.12.2019 року.

Суд зазначає, що вищезазначені первинні документи, які надані позивачем як додаток до позову, містять всі необхідні реквізити, відповідають вимогам до первинних документів, встановленим Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», в повній мірі підтверджуються здійснення ПрАТ «НКМЗ» господарських операцій в межах власної господарської діяльності, дозволяються ідентифікувати контрагента і містять у собі відомості щодо змісту та обсягу проведених операцій, які узгоджуються між собою.

Товар (підшипники), придбаний ПрАТ «НКМЗ» у ТОВ «Агромет А», ТОВ «Ельконт», ТОВ «Міапром», ПП «Нікка», ПП «Спец Метал», ТОВ «ТАЙФУН-МЕТЕОР», був призначений та використаний для виготовлення готової продукції з подальшим віднесенням його вартості на собівартість такої продукції.

В той же час, суд зауважує на тому, що відповідач тільки на підставі податкової інформації та на припущеннях, зроблених лише на підставі отриманої податкової інформації стверджує, що відсутність факту придбання товарів - не підтверджує факт її постачання.

Суд зауважує, що Верховний Суд у постанові К/9901/2774/18 від 15.05.2018 року у справі № 0870/9721/12 зазначив, що висновки про нереальність господарських операцій з придбання платником податків товару мають підтверджуватися належними та допустимими доказами і не можуть ґрунтуватися на припущеннях.

Крім того, Верховний Суд у постанові від 17.01.2018 року у справі № К/9901/2529/18 зробив висновок, згідно із яким правові наслідки у вигляді виникнення у покупця права на формування відповідних сум витрат та податкового кредиту виникають за наявності сукупності таких обставин та підстав: фактичного (реального) здійснення оподаткування операцій; документального підтвердження реального здійснення господарських операцій сукупністю юридично значимих (дійсних) первинних та інших документів, які зазвичай супроводжують операції певного виду; наявність у сторін спеціальної податкової правосуб`єктності; наявність у сторін спеціальної податкової правосуб`єктності; наявність у покупця належним чином складеної податкової накладної; наявність ділової мети, розумних економічних причин для здійснення господарської операції.

Як вбачається з матеріалів справи, спірні правовідносини між ПрАТ «НКМЗ» та ТОВ «Агромет А», ТОВ «Ельконт», ТОВ «Міапром», ПП «Нікка», ПП «Спец Метал», ТОВ «ТАЙФУН-МЕТЕОР» відбувались на підставі належним чином оформлених договорів.

Факт виконання умов цих договорів підтверджується первинними документами: видатковими накладними, товарно - транспортними накладними, платіжними дорученнями, прибутковими ордерами відповідно до вимог чинного законодавства. У контрагентів позивача наявна спеціальна податкова правосуб`єктність. Також за спірними господарськими операціями оформлені податкові накладні.

Аналіз первинних та інших документів, які підтверджують реальність здійснення позивачем господарських операцій та використання придбаного товару у власній господарській діяльності, свідчить про відсутність будь-якої з перелічених вище умов, за яких неможливо формування податкового кредиту.

Відтак, з боку позивача відсутні порушення щодо порядку ведення податкового обліку, обчислення та сплати податків в частині формування податкового кредиту, визначення суми бюджетного відшкодування.

В той же час, суд звертає увагу відповідача на тому, що сертифікат якості не є первинним документом, який би містив відомості про господарську операцію та свідчив би про факт її здійснення. Сертифікат якості є документом, який підтверджує якість продукції, а ні походження та факт її поставки, а обов`язок покупця мати у якості доказів реальності операції сертифікати якості не передбачений жодною нормою чинного законодавства.

Стосовно посилань відповідача на правомірність застосування 50% штрафу за спірним податковим повідомлення - рішенням, суд зазначає наступне.

Відповідач в обґрунтування застосованого ним штрафу у розмірі 50% у спірному податковому повідомленні - рішенні посилається на наявність прийнятих ним ППР протягом останніх 1095 днів, що передують даті прийняття спірного ППР, а саме: № від 08.12.2020 року про зменшення суми бюджетного відшкодування з ПДВ на 515000 грн. та застосування штрафних санкцій у розмірі 257500 грн.; № від 26.01.2018 року про збільшення суми грошового зобов`язання з ПДВ всього на суму 1250581,04 грн.; № від 26.01.2018 року про зменшення суми бюджетного відшкодування з ПДВ на суму 1871275,91 грн.; № від 26.01.2018 року про збільшення суми грошового зобов`язання з податку на прибуток всього на суму 2388884,45 грн.

Вказані ППР були оскаржені ПрАТ «НКМЗ» у судовому порядку.

Згідно правової позиції, яку викладено Вищим адміністративним судом України, обов`язок контролюючого органу застосувати штраф у розмірі 50% за повторне допущення платником податків порушення залежить саме від факту вже визначеного (застосованого) такому платнику податкового зобов`язання чи зменшення бюджетного відшкодування і такий обов`язок контролюючого органу норми чинного законодавства не пов`язують з узгодженістю визначеного податкового зобов`язання чи зменшення бюджетного відшкодування, згідно прийнятого податкового повідомлення - рішення. Узгодженість податкового зобов`язання має значення для платника податку та його обов`язку у визначені терміни сплатити донараховані кошти, для контролюючого ж органу узгодженість має значення лише при стягненні вже нарахованого податкового зобов`язання, і не має жодного значення для визначення платнику податків податкового зобов`язання.

Таким чином, хоча визначення сум податкових зобов`язань, зменшення суми бюджетного відшкодування у вказаних вище ППР і відбулося протягом останніх 1095 днів, що передують даті прийняття спірного ППР, такі ППР внаслідок судового оскарження було скасовано як на дату складання акту документальної перевірки від 18.09.2020 року № 41/28-10-54-04/5763599, так і на дату прийняття спірного повідомлення - рішення від 24.12.2020 року № . А відтак, зменшення суми бюджетного відшкодування відсутній, а отже і відсутній факт повторності протягом 1095 днів самостійного визначення податковим органом суми податкового зобов`язання позивача, з яким діюче законодавство пов`язує обов`язок відповідача застосувати штраф у розмірі 50%.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що відповідачем протиправно було застосовано до позивача санкції за порушення за порушення п. 198.1, п. 198.2, п. 198.3 ст. 198, п. 200.1, п. 200.4 ст. 200, п. 201.1 ст. 201 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року № 2755-VI (із змінами та доповненнями), п. 6 розділу ІІІ, п. 4 розділу V Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженого наказом МФУ від 28.01.2016 року № 21, зареєстрованого в Міністерстві Юстиції України від 29.01.2016 року за № 159/28289, що призвело до завищення податкового кредиту за червень 2020 року на загальну суму 1114174,69 грн., в тому числі ПДВ 1114174,69 грн. (щодо придбання товару у ПП «НІККА», ПП «Спецметал», ТОВ «Агромет А», ТОВ «Ельконт», ТОВ «Міапром», ТОВ «Тайфун-Метеор».

В той же час суд зазначає наступне.

Постачальником ТОВ «АРТХА ГРУП» зареєстровано податкові накладні грудня 2019 року, а саме № 4 від 09.12.2019 року на суму 631852,53 грн. (у тому числі ПДВ 105308,75 грн.) та № 5 від 16.12.2019 року на суму 108536,82 грн. (у тому числі ПДВ 18089,47 грн.) суми ПДВ за якими включено до податкового кредиту податкової декларації з ПДВ ПрАТ «НКМЗ» за грудень 2020 року, вх. № від 17.01.2020 року.

Відповідно до п.п. 192.1 ст. 192 Податкового кодексу України, Якщо після постачання товарів/послуг здійснюється будь-яка зміна суми компенсації їх вартості, включаючи наступний за постачанням перегляд цін, перерахунок у випадках повернення товарів/послуг особі, яка їх надала, або при поверненні постачальником суми попередньої оплати товарів/послуг, суми податкових зобов`язань та податкового кредиту постачальника та отримувача підлягають відповідному коригуванню на підставі розрахунку коригування до податкової накладної, складеному в порядку, встановленому для податкових накладних, та зареєстрованому в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Розрахунок коригування, складений постачальником товарів/послуг до податкової накладної, яка складена на отримувача - платника податку, підлягає реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних: постачальником (продавцем) товарів/послуг, якщо передбачається збільшення суми компенсації їх вартості на користь такого постачальника або якщо коригування кількісних та вартісних показників у підсумку не змінює суму компенсації; отримувачем (покупцем) товарів/послуг, якщо передбачається зменшення суми компенсації вартості товарів/послуг їх постачальнику, для чого постачальник надсилає складений розрахунок коригування отримувачу.

Розрахунок коригування до податкової накладної складається також у випадку виправлення помилок, допущених при складанні податкової накладної, у тому числі не пов`язаних із зміною суми компенсації вартості товарів/послуг.

Відповідно до п.п. 192.1.1 п. 192.1 ст. 192 Податкового кодексу України, Якщо внаслідок такого перерахунку відбувається зменшення суми компенсації на користь платника податку - постачальника, то:

а) постачальник відповідно зменшує суму податкових зобов`язань за результатами податкового періоду, протягом якого був проведений такий перерахунок;

б) отримувач відповідно зменшує суму податкового кредиту за результатами такого податкового періоду в разі, якщо він зареєстрований як платник податку на дату проведення коригування, а також збільшив податковий кредит у зв`язку з отриманням таких товарів/послуг.

Постачальник має право зменшити суму податкових зобов`язань лише після реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних розрахунку коригування до податкової накладної.

Як вбачається з матеріалів справи, в порушення п.п. 192.1.1 п. 192.1 ст. 192 ПКУ ПрАТ «НКМЗ» не задекларувало в податковій декларації з ПДВ за червень 2020 року зменшення суми податкового кредиту по розрахункам коригування кількісних і вартісних показників з сумами зменшення компенсації на користь платника податку - постачальника за причиною коригування «104. Зміна номенклатури», а саме: на суму ПДВ 13710,84 грн. за «Розрахунком коригування кількісних і вартісних показників» від 30.06.2020 року від 30.06.2020 року № 18; на суму 4225,95 грн. «Розрахунком коригування кількісних і вартісних показників» від 20.06.2020 року № 11, що складені постачальником ТОВ «АРТХА ГРУП», за результатами зміни номенклатури в червні 2020 року та надіслано для реєстрації ПрАТ «НКМЗ», яким розрахунки коригування зареєстровано в ЄРПН, а саме: покупцем ПрАТ «НКМЗ» в особі «співробітник, 05763599, НОМЕР_1 ОСОБА_1 сертифікат № 0006e16d4d проведено реєстрацію 15.07.2020 року (реєстраційний номер ) «розрахунку коригування кількісних і вартісних показників» від 30.06.2020 року № 18 (до податкової накладної № 4 від 09.12.2019 року) на суму «-82265,04» грн. у т.ч. ПДВ «-13710,84» грн.; покупцем ПрАТ «НКМЗ» в особі «співробітник , 05763599, ОСОБА_1 сертифікат № » проведено реєстрацію 13.08.2020 року(реєстраційний номер ) «Розрахунку коригування кількісних і вартісних показників» від 20.06.2020 року № 11 (до податкової накладної № 5 від 16.12.2019 року» на суму «-25355,72» грн., у т.ч. ПДВ «-4225,95» грн..

Суд не приймає твердження позивача про те, що розрахунок коригування кількісних і вартісних показників» від 30.06.2020 року № 18 на суму ПДВ 13710,84 грн. до податкової накладної № 4 від 09.12.2019 року не відображено в декларації за червень 2020 року, оскільки коригування податкового кредиту за даною операцією позивач здійснив на підставі бухгалтерської довідки та задекларував у травні 2020 року, з огляду на те, що зазначене твердження позивача суперечить нормам п.п. 192.1.1 п. 192.1 ст. 192 Податкового кодексу України, оскільки отримувач товарів ПрАТ «НКМЗ» зменшує суму податкового кредиту за результатами податкового періоду, в якому відбулось зменшення суми компенсації на користь платника податку. В зв`язку з тим, що постачальником ТОВ «АРТХА ГРУП» складено «розрахунок коригування кількісних і вартісних показників» № 18 на суму ПДВ 13710,84 грн. в червні 2020 року, то зменшення суми компенсації відбулось за результатами податкового періоду саме в червні 2020 року.

Крім того, в порушення вимоги п. 201.11 ст. 201 Податкового кодексу України, позивачем до перевірки не надано податкової накладної, іншого документа, складеного в червні 2020 року постачальником з ІПН 23 (АТ «УЦОП») на суму ПДВ 16,67 грн., за що позивачу було нараховано штраф у розмірі 8,33 грн.

Згідно податкової декларації з ПДВ за червень 2020 року, ПрАТ «НКМЗ» до податкового кредиту включено ПДВ 16,67 грн. за податковою накладною, іншим документом, складеним в червні 2020 року, постачальником з ІПН 23.

За даними ІС «Єдине вікно подання електронної звітності. Архів електронної звітності» встановлено, що постачальником з ІПН 23 не зареєстровано в ЄРПН жодної податкової накладної за червень 2020 року на покупця ПрАТ «НКМЗ», ІПН 59.

Відповідно до п. 201 ст. 201 Податкового кодексу України, Підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту без отримання податкової накладної, також є:

а) транспортний квиток, готельний рахунок або рахунок, який виставляється платнику податку за послуги зв`язку, інші послуги, вартість яких визначається за показниками приладів обліку, що містять загальну суму платежу, суму податку та податковий номер продавця, крім тих, форма яких встановлена міжнародними стандартами;

б) касові чеки, які містять суму отриманих товарів/послуг, загальну суму нарахованого податку (з визначенням фіскального номера та податкового номера постачальника). При цьому з метою такого нарахування загальна сума отриманих товарів/послуг не може перевищувати 200 гривень за день (без урахування податку).

У разі використання платниками для розрахунків із споживачами реєстраторів розрахункових операцій та/або програмних реєстраторів розрахункових операцій касовий чек повинен містити дані про загальну суму коштів, що підлягає сплаті покупцем з урахуванням податку, та суму цього податку, що сплачується у складі загальної суми.

Порядок обчислення та накопичення реєстраторами розрахункових операцій та фіскальним сервером контролюючого органу сум податку встановлює Кабінет Міністрів України;

в) бухгалтерська довідка, складена відповідно до пункту 36 підрозділу 2 розділу XX цього Кодексу;

г) податкова накладна, складена платником податку відповідно до пункту 208.2 статті 208 цього Кодексу та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних.

ПрАТ «НКМЗ» до перевірки не надано податкової накладної, іншого документа (зазначеного в п. 201.11 ст. 201 ПКУ), складеного в червні 2020 року постачальником з ІПН 23 (АТ «УЦОП»), сума ПДВ 16,67 грн. за яким включена до податкового кредиту податкової декларації ПДВ за червень 2020 року ПрАТ «НКЗМ», чим порушено вимоги п. 201.11 ст. 201 ПКУ та що призвело до завищення податкового кредиту на суму ПДВ 16,67 грн. та завищено суми бюджетного відшкодування по рядку 20.2 та рядку 20.2.1 податкової декларації з ПДВ за червень 2020 року ПрАТ «НКЗМ».

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною 1 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги приватного акціонерного товариства «Новокраматорський машинобудівний завод» до Офісу великих платників податків Державної податкової служби про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення від 24.12.2020 року № підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ч. 3 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Як вбачається з матеріалів справи позивач при зверненні до суду сплатив судовий збір у розмірі 22700, 00 грн. (платіжне доручення № 421 від 11.01.2021 року на суму 21890 грн. та платіжне доручення № 709 від 15.01.2021 року у розмірі 810 грн.)

Оскільки суд задовольнив позовні вимоги на загальну суму 1613589,00 грн., то відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», підлягає поверненню судовий збір у розмірі 22700 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 72-77, 139, 241-246, 255, 263, 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов приватного акціонерного товариства «Новокраматорський машинобудівний завод» (місцезнаходження: 84305, Донецька область, м. Краматорськ, вул. Орджонікідзе, 5, ) до Офісу великих платників податків Державної податкової служби (місцезнаходження: 04119, м. Київ, вул. Дегтярівська, 11г, ) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення від 24.12.2020 року № - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення Офісу великих платників податків ДПС від 24.12.2020 року № про зменшення суми бюджетного відшкодування з ПДВ на суму 1075726 (один мільйон сімдесят п`ять тисяч сімсот двадцять шість) грн. 63 коп. та застосування штрафних санкцій у розмірі 537863 (п`ятсот тридцять сім тисяч вісімсот шістдесят три) грн. 31 коп.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Офісу великих платників податків Державної податкової служби (місцезнаходження: 04119, м. Київ, вул. Дегтярівська, 11г, ) на користь приватного акціонерного товариства «Новокраматорський машинобудівний завод» (місцезнаходження: 84305, Донецька область, м. Краматорськ, вул. Орджонікідзе, 5, ) сплачений судовий збір у розмірі 22700 (двадцять дві тисячі сімсот) грн. 00 коп.

Вступна та резолютивна частина рішення виготовлена та проголошена у судовому засіданні 07 квітня 2021 року.

Повний текст рішення виготовлений 16 квітня 2021 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Першого апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя І.М. Тарасенко