Справа № 380/3031/21
Суддя: Хома Олена Петрівна
Дата ухвалення: 2021-04-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа №380/3031/21
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 квітня 2021 року

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Хоми О.П., розглянувши у письмовому провадженні в м. Львові в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) про визнання протиправними та зобов`язання вчинити дії,

в с т а н о в и в :
ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ), в інтересах якого діє адвокат Каверін Сергій Миколайович, звернулася до суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) (далі відповідач, в/ч НОМЕР_1 ), в якому просить:

- визнати протиправними дії в/ч НОМЕР_1 щодо нарахування та виплати позивачу допомоги на оздоровлення, у серпні 2016 року у розмірі 4 661 грн 40 к. та у серпні 2017 року у розмірі 4 794 грн 13 к., передбаченої пунктом 1 статті 10-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», без врахування у складі місячного грошового забезпечення для обрахунку вказаних виплат щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 №889;

- зобов`язати в/ч НОМЕР_1 нарахувати та виплатити на користь позивача недоплачену допомогу на оздоровленні у серпні 2016 року та у серпні 2017 року, з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 №889;

- визнати протиправними дії в/ч НОМЕР_1 в частині нарахування позивачу індексації грошового забезпечення за період із грудня 2015 року по жовтень 2017 року із застосуванням базових місяців вересень 2014 року, жовтень 2016 року, липень 2017 року;

- зобов`язати в/ч НОМЕР_1 нарахувати та виплатити на користь позивача індексацію грошового забезпечення за період із грудня 2015 року по жовтень 2017 року, з відрахуванням раніше виплачених сум індексації із застосуванням базового місяця (як місяця, з якого починається обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення) січень 2008 року;

- зобов`язати в/ч НОМЕР_1 нарахувати та виплатити на користь позивача компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суми індексації грошового забезпечення за весь час затримки такої виплати по день її фактичної виплати.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що позивач проходив військову службу у Державній прикордонній службі України: з 13.07.2009 по 04.10.2017 - у в/ч НОМЕР_1 , а з 07.10.2017 по 07.06.2019 - в ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_2 ). Наказом начальника НОМЕР_3 прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України від 07.06.2019 №155-ос позивача виключено зі списків особового складу та всіх видів забезпечення ІНФОРМАЦІЯ_3 (військова частина НОМЕР_2 ) з 07.06.2019. Вказує, що після виключення його зі списків особового складу в/ч НОМЕР_1 не здійснено повного розрахунку, а саме в частині допомоги на оздоровленні у серпні 2016 року та у серпні 2017 року. Зазначає, що у серпні 2016 року та у серпні 2017 року в/ч НОМЕР_1 не враховано положення постанови Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 №889 та не виплачено йому щомісячну додаткову грошову винагороду. Стверджує про невірне нарахування в/ч НОМЕР_1 індексації грошового забезпечення у період з грудня 2015 року по жовтень 2017 року у зв`язку із застосуванням не вірних базових місяців вересень 2014 року, жовтень 2016 року, липень 2017 року замість січня 2008 року. Крім цього, позивач вважає, що має право на виплату компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суми індексації грошового за весь час затримки такої виплати по день її фактичної виплати. Просить позов задовольнити повністю.

Відповідачем позову не визнано з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву, суть яких полягає у такому. Відповідно до пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України «Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Національної гвардії, Служби зовнішньої розвідки та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій» від 22.09.2010 №889 та з метою впорядкування виплати щомісячної грошової винагороди військовослужбовцям Державної прикордонної служби України, Міністерством внутрішніх справ України видано наказ «Про затвердження Інструкції про розміри і порядок виплати щомісячної додаткової грошової винагороди військовослужбовцям Державної прикордонної служби України» від 02.02.2016 №73, який діяв в період проходження служби позивачем. Пунктом 8 Наказу №73 визначено, що винагорода не включається до складу грошового забезпечення, з якого здійснюється обчислення одноразових додаткових видів грошового забезпечення та інших одноразових виплат. Оскільки надання грошової допомоги на оздоровлення, передбаченої пунктом 1 статті 10-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 № 2011-XII здійснюється в розмірі місячного грошового забезпечення, на підставі пункту 8 Наказу №73 в обчислення матеріальної допомоги не включалась щомісячна додаткова винагорода, передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 №889. Щодо нарахування та виплати індексації грошового забезпечення відповідач зазначає, що за час проходження служби у в/ч 2195 в 2016 та 2017 роках збільшувались розміри посадового окладу позивача за рахунок його складових, що відображено в архівних відомостях про грошове забезпечення позивача за 2016 та 2017 роки. Відповідно змінювався і базовий місяць для обрахунку індексації грошового забезпечення. Заборгованість з виплати індексації грошового забезпечення перед позивачем становить 21 915 грн. Вказує, що розрахунок індексації грошового забезпечення є виключною компетенцією відповідача. Щодо компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суми індексації грошового за весь час затримки такої виплати по день її фактичної виплати, зазначає, що остаточний розрахунок по виплаті заборгованості індексації грошового забезпечення позивачу здійснювався Мостиським прикордонним загоном, тому відсутні підстави для зобов`язання в/ч НОМЕР_1 нарахувати та виплати на користь позивача компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати. Просить відмовити у задоволенні позову повністю.

Ухвалою від 26.02.2021 у справі №380/2463/21 відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі без виклику сторін.

Ухвалою від 01.03.2021 у справі №380/2463/21 суд роз`єднав позовні вимоги ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_3 (військова частина НОМЕР_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) про визнання протиправними дій, бездіяльності та зобов`язання вчинити дії.

В провадженні адміністративної справи №380/2463/21 залишені позовні вимоги ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_3 (військова частина НОМЕР_2 ).

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) виділено в самостійне провадження, за наслідками автоматизованого розподілу 05.03.2021 їм присвоєно єдиний унікальний номер справи №380/3031/21.

Ухвалою від 09.03.2021 справу №380/3031/21 прийнято до провадження.

Відповідачем 01.04.201 (вх.№21623) подано відзив на позовну заяву.

Суд, з`ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_1 проходив військову службу у Державній прикордонній службі України та є учасником бойових дій, що підтверджується посвідченням від 17.03.2015 серії НОМЕР_4 .

Як видно з послужного списку позивача, такий з 13.07.2009 по 04.10.2017 проходив службу в в/ч НОМЕР_1 , а з 07.10.2017 по 07.06.2019 в ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_2 ).

Наказом начальника НОМЕР_3 прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України від 07.06.2019 №155-ос позивача виключено зі списків особового складу та всіх видів забезпечення ІНФОРМАЦІЯ_3 (військова частина НОМЕР_2 ) з 07.06.2019.

Представником позивача 09.03.2020 на адресу в/ч НОМЕР_1 надіслано адвокатський запит з проханням надати інформацію, зокрема про наявність чи відсутність заборгованості із матеріального та грошового забезпечення ОСОБА_1 , право на яке останній набув під час проходження військової служби у в/ч НОМЕР_1 , та інформацію про нараховану та виплачену індексацію грошового забезпечення за період з 2015 року до жовтня 2017 року із наданням детального розрахунку та зазначенням базового місяця для обчислення індексації до грудня 2015 року та зазначенням місяця, з якого здійснено обчислення наростаючим підсумком індексу споживчих цін для проведення індексації з січня 2016 року.

У випадку не нарахування та невиплати індексації грошового забезпечення просив здійснити відповідне нарахування та виплату.

На адвокатський запит представника позивача в/ч 2195 надано відповідь від 23.03.2020 №11/3163, додатком до якої долучено довідку від 24.04.2020 №218 про нараховану та виплачену індексацію за 2015-2017 роки та архівні відомості про грошове забезпечення позивача.

Згідно з довідкою від 24.04.2020 №218 за період з 2015 по 2017 року позивачу нараховано індексацію грошового забезпечення в розмірі 23 758 грн 18 к., з яких виплачено 1 843 грн 01 к.

Для обрахунку індексацію грошового забезпечення з 2015 по 2017 роки в/ч НОМЕР_1 застосовано базові місяці: вересень 2014 року, жовтень 2016 року та липень 2017 року.

Загальна сума не виплаченої індексації грошового забезпечення становить 21 915 грн 17 к.

Відповідач у відповіді на адвокатський запит також повідомив про відсутність іншої заборгованості із виплати грошового забезпечення за час проходження служби позивачем у в/ч НОМЕР_1 .

Неповнота нарахування та виплати в/ч НОМЕР_1 допомоги на оздоровленні у серпні 2016 року та у серпні 2017 року, а також неповнота нарахування та виплати індексації грошового забезпечення, зумовила звернення позивача в суд з даним позовом.

При вирішенні спору суд керувався таким.

Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із статтею 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.

Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Щодо позовних вимог про неповноту нарахування та виплати позивачу допомоги на оздоровлення у серпні 2016 року та у серпні 2017 року, суд зазначає таке.
Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлення єдиної системи їх соціального та правового захисту, гарантування військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі відповідно до Конституції України визначає Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 № 2011-XII (далі - Закон №2011-XII).

Відповідно до статті 1 Закону № 2011-XII соціальний захист військовослужбовців -діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Згідно з пунктом 1 статті 10-1 Закону №2011-XII військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, надаються щорічні основні відпустки із збереженням грошового, матеріального забезпечення та наданням грошової допомоги на оздоровлення у розмірі місячного грошового забезпечення.

Відповідно до частини другої статті 9 №2011-XII до складу грошового забезпечення входять:

- посадовий оклад, оклад за військовим званням;

- щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія);

- одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Згідно з абзацами 1, 2 частини четвертої статті 9 №2011-XII грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності. Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

Окрім того, частиною першою статті 9-1 Закону №2011-XII передбачено, що військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, надаються щорічні основні відпустки із збереженням грошового, матеріального забезпечення та наданням грошової допомоги на оздоровлення у розмірі місячного грошового забезпечення.

Постановою Кабінету Міністрів України «Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Національної гвардії, Служби зовнішньої розвідки та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій» від 22.09.2010 №889 (далі Постанова №889) встановлено щомісячну додаткову грошову винагороду військовослужбовцям Державної прикордонної служби (крім тих, що зазначені в підпункті 1 цього пункту, та військовослужбовців строкової військової служби) - у розмірі, що не перевищує місячне грошове забезпечення.

З особистих карток грошового забезпечення ОСОБА_1 за 2016 та 2017 роки вбачається, що до складу грошового забезпечення, з якого йому було здійснено обчислення допомоги на оздоровлення та які виплачено у серпні 2016 року у розмірі 4 661 грн 40 к. та у серпні 2017 році у розмірі 4 794 грн 13 к., не включено щомісячну додаткову грошову винагороду.

Таким чином, спір в даній адміністративній справі щодо неповноти нарахування та виплати допомоги на оздоровлення виник з приводу нарахування та виплати такої без урахування щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої Постановою №889.

Судом встановлено та не заперечується сторонами у справі, що така щомісячна додаткова грошова винагорода виплачувалася позивачу в/ч НОМЕР_1 під час проходження ним військової служби протягом 2016 та 2017 років.

Положення щодо невключення щомісячної додаткової грошової винагороди до складу грошового забезпечення, з якого здійснюється обчислення одноразових додаткових видів грошового забезпечення та інших одноразових виплат, містить пункт 8 Інструкції про розміри і порядок виплати щомісячної додаткової грошової винагороди військовослужбовцям Державної прикордонної служби України, затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України 02.02.2016 №73 (далі - Інструкція №73).

При визначені складових грошового забезпечення при нарахуванні та виплаті допомоги на оздоровлення, суд враховує пріоритетність законів над підзаконними актами та дискрецію держави щодо визначення порядку та розміру гарантій особам, які проходять військову службу.

Суд звертає увагу, що частиною четвертою статті 9 Закону №2011-XII Міністру оборони України надано повноваження лише визначати порядок виплати грошового забезпечення, тоді як право визначення розміру одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби та види виплат військовослужбовцям, які включаються до складу місячного грошового забезпечення законом не віднесено до його компетенції та може бути змінене лише законодавцем.

Отже, при визначенні розміру грошового забезпечення застосуванню підлягає Закон №2011-XII, а не підзаконні акти, які звужують поняття грошового забезпечення та суперечать вимогам цього Закону.

При цьому судом також враховано висновки Великої Палати Верховного Суду у справі №522/2738/17 та в постанові Верховного Суду від 16.05.2019 у справі №826/11679/17, відповідно до яких до грошового забезпечення військовослужбовців, як обрахункової величини, не включаються одноразові додаткові види грошового забезпечення, зокрема щорічні, щоквартальні, разові додаткові види грошового забезпечення, крім щомісячних, або тих, що виплачуються раз на місяць. Такий принциповий підхід застосовується незалежно від виду виплат.

Відомостями особистих карток грошового забезпечення ОСОБА_1 за 2016 та 2017 роки підтверджується, що щомісячна додаткова грошова винагорода, передбачена Постановою №889, нараховувалась та виплачувалась позивачу щомісяця, тому така винагорода не може вважатись одноразовою.

Сама назва передбаченої Постановою №889 додаткової грошової допомоги як «щомісячна» свідчить про систематичність виплати такої.

Тому щомісячна додаткова грошова винагорода, передбачена Постановою №889, підлягає включенню до складу грошового забезпечення позивача при обрахунку допомоги на оздоровлення у 2016 та 2017 роках.

З огляду на викладене, позовні вимоги про визнання протиправними дій в/ч НОМЕР_1 щодо нарахування та виплати позивачу допомоги на оздоровлення, передбаченої пунктом 1 статті 10-1 Закону №2011-XII, у серпні 2016 року у розмірі 4 661 грн 40 к. та у серпні 2017 року у розмірі 4 794 грн 13 к., без врахування у складі місячного грошового забезпечення для обрахунку вказаних виплат щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої Постановою №889, є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Як наслідок підлягають задоволенню вимоги про зобов`язання в/ч НОМЕР_1 нарахувати та виплатити на користь позивача недоплачену допомогу на оздоровленні у серпні 2016 року та у серпні 2017 року, з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої Постановою №889.

Щодо позовних вимог в частині нарахування та виплатити на користь позивача індексації грошового забезпечення за період з грудня 2015 року по жовтень 2017 року, суд зазначає таке.
Згідно із статтею 18 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» від 05.10.2000 № 2017-III (далі - Закон № 2017-III) законами України з метою надання соціальної підтримки населенню України в цілому та окремим категоріям громадян встановлюються державні гарантії, зокрема щодо індексації доходів населення з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності їх грошових доходів в умовах зростання цін.

Статтею 19 Закону №2017-III передбачено, що державні соціальні гарантії є обов`язковими для всіх державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності.

Як зазначалося вище, відповідно до частин другої та третьої статті 9 Закону № 2011-XII до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України визначає Закон України «Про індексацію грошових доходів населення» від 03.07.1991 №1282-XII (далі - Закон № 1282-ХІІ).

Статтею 2 Закону № 1282-ХІІ визначено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення). Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

Відповідно до статей 4 та 6 Закону № 1282-ХІІ (в редакції, яка в цілому діє з 01.01.2015, а щодо відсоткового значення порогу індексації - з 01.01.2016) індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 101 відсоток (з 01.01.2016 - 103 відсотка).

Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону.

Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті.

Підвищення грошових доходів населення у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін.

У разі виникнення обставин, передбачених статтею 4 цього Закону грошові доходи населення визначаються як результат добутку розміру доходу, що підлягає індексації в межах прожиткового мінімуму для відповідних соціальних і демографічних груп населення, та величини індексу споживчих цін.

Порядок проведення індексації грошових доходів населення визначається Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078 затверджений Порядок проведення індексації грошових доходів населення (далі - Порядок № 1078).

Згідно з пунктом 1-1 Порядку №1078 (у редакції, чинній з 01.01.2015) підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін.

Індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 101 відсотка (з 01.01.2016 - 103 відсотка).

Індекс споживчих цін обчислюється Держстатом і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях.

Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений в абзаці другому цього пункту.

Відповідно до пункту 2 Порядку № 1078 індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, зокрема, грошове забезпечення військовослужбовців, поліцейських, осіб рядового і начальницького складу, посадових осіб митної служби.

За змістом пункту 4 Порядку № 1078 індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення. У межах прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, індексуються оплата праці (грошове забезпечення), розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, допомога по безробіттю та матеріальна допомога у період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації безробітного, що надаються залежно від страхового стажу у відсотках середньої заробітної плати, стипендії.

Сума індексації грошових доходів громадян визначається як результат множення грошового доходу, що підлягає індексації, на величину приросту індексу споживчих цін, поділений на 100 відсотків.

Пунктом 5 Порядку №1078 (в редакції, чинній до 01.12.2015) було визначено, що у разі підвищення розмірів мінімальної заробітної плати, пенсії, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, стипендій, а також у разі зростання грошових доходів населення без перегляду їх мінімальних розмірів місяць, в якому відбулося підвищення, вважається базовим при обчисленні індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення. У базовому місяці значення індексу споживчих цін приймається за 1 або 100 відсотків. Індексація грошових доходів, отриманих громадянами за цей місяць, не провадиться. З наступного місяця здійснюється обчислення наростаючим підсумком індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації.

З 01.12.2015 редакція пункту 5 Порядку №1078 передбачає, що у разі підвищення тарифних ставок (окладів), стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначених у пункті 2 цього Порядку, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків. Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення. Сума індексації у місяці підвищення грошових доходів, зазначених у абзаці першому цього пункту, не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу.

Якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу.

У разі зростання заробітної плати за рахунок інших її складових без підвищення тарифних ставок (окладів) сума індексації не зменшується на розмір підвищення заробітної плати. У разі коли відбувається підвищення тарифної ставки (окладу), у місяці підвищення враховуються всі складові заробітної плати, які не мають разового характеру.

До чергового підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, до визначеної суми індексації додається сума індексації, яка складається внаслідок перевищення величини індексу споживчих цін порогу індексації, зазначеного у пункті 1-1 цього Порядку.

Аналіз редакцій пункту 5 Порядку № 1078 дозволяє прийти до висновку, що до грудня 2015 зростання грошових доходів населення без перегляду їх мінімальних розмірів було визначено як підстава для зміни базового місяця при обчисленні індексу споживчих цін для визначення наявності або відсутності підстав для нарахування індексації.

Отже, до 01.12.2015 року будь-яке зростання доходів громадян, в тому числі військовослужбовців, мало наслідком зміну базового місяця для нарахування індексації.

Таким чином, базовий місяць для обрахунку індексації не був прив`язаний до події зростання тарифних окладів працівника.

Редакція ж вказаної норми, яка діє з 01.12.2015, покладає обов`язок проводити індексацію заробітної плати (грошового забезпечення військовослужбовців) на підприємства, установи, організації у разі перевищення величини індексу споживчих цін встановленого порогу індексації з урахуванням базового місяця, в якому відбулося підвищення грошового забезпечення за рахунок зростання тарифних ставок (окладів).

Тобто, лише з 01.12.2015 на зміну базового місяця для нарахування індексації стало впливати виключно підвищення тарифних ставок (окладів).

При цьому, в якості підстави для зміни базового місяця Порядок № 1078 визначає саме зміну тарифних окладів, що відбулось після набрання чинності новою редакцією пункту 5 Порядку, передбаченою Постановою КМУ від 09.12.2015 № 1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів».

Також для встановлення порядку визначення базового місяця для нарахування індексації необхідно проаналізувати низку норм Порядку № 1078.

Так, пунктом 10-2 Порядку № 1078 (в редакції, яка діє з 01.12.2015) передбачено, що для працівників, яких переведено на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі або організації, а також переведено на роботу на інше підприємство, в установу або організацію або в іншу місцевість та у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці у разі продовження такими працівниками роботи, для новоприйнятих працівників, а також для працівників, які використали відпустку для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та відпустку без збереження заробітної плати, передбачені законодавством про відпустки, обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення тарифної ставки (окладу), за посадою, яку займає працівник.

Вказаною нормою Порядок № 1078 був доповнений постановою Кабінету Міністрів України від 13.06.2012 №526 та яка діяла з 21.06.2012 до 01.12.2015 в такій редакції: «Для працівників, яких переведено на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі або організації, а також переведено на роботу на інше підприємство, в установу або організацію або в іншу місцевість, та у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці у разі продовження такими працівниками роботи сума індексації зберігається, якщо сума збільшення заробітної плати менша, ніж сума індексації, яка повинна нараховуватися за відповідний місяць. У разі коли сума збільшення заробітної плати більша, ніж сума індексації, яка повинна нараховуватися за відповідний місяць, такий місяць вважається базовим під час обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації.»

Аналізуючи вказані редакції пункту 10-2 Порядку № 1078 можна дійти висновку про те, що:

- до 01.12.2015 за працівником при його переведенні на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі або організації, а також переведенні на роботу на інше підприємство, в установу або організацію або в іншу місцевість зберігалася сума індексації, але тільки за умови, якщо збільшення заробітної плати є меншим від суми індексації за відповідний місяць; в іншому випадку місяць збільшення заробітної плати стає новим базовим;

- після 01.12.2015 для новоприйнятих та переведених працівників обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення тарифної ставки (окладу), за посадою, яку займає працівник тобто після прийняття на службу або переміщення по службі має визначатися новий базовий місяць для обрахування індексації після підвищення тарифної ставки (окладу) за посадою, яку займає працівник.

Зазначене свідчить про те, що обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення здійснюється індивідуально для кожного працівника (військовослужбовця) та залежить, в тому числі, від його просування по службі.

Суд зазначає, що обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення здійснюється індивідуально для кожного працівника (військовослужбовця) та залежить, в тому числі, від обставин проходження ним служби (підвищення або переміщення по службі, присвоєння чергових звань з підвищенням окладів тощо). Отже, обставини кожної справи є різними та встановлюються стосовно окремого військовослужбовця.

Предметом спору у даній справі є визначення базового місяця для обчислення індексу споживчих цін при нарахуванні та виплаті позивачу сум індексації грошового забезпечення військовослужбовця за період проходження позивачем військової служби з грудня 2015 року по жовтень 2017 року.

Постановою Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 №1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу», яка набрала чинності 01.01.2008 та втратила чинність 01.03.2018 (далі Постанова №1294), встановлено підвищені посадові оклади військовослужбовців, які визначені Додатком №1 до Постанови №1294.

Отже, з грудня 2015 року базовим місяцем для нарахування індексації ОСОБА_1 став січень 2008 року.

Відповідач, заперечуючи проти позовних вимог зазначає, що у разі коли відбувається підвищення тарифної ставки (окладу), у місяці підвищення враховуються всі складові заробітної плати, які не мають разового характеру. Оскільки в 2016 та 2017 роках збільшувались розміри посадового окладу позивача за рахунок його складових, що відображено в архівних відомостях про грошове забезпечення позивача за 2016 та 2017 роки, відповідно змінювався і базовий місяць для обрахунку індексації грошового забезпечення.

Судом встановлено, що посадовий оклад позивача дійсно збільшувався в листопаді 2016 року та серпні 2017 року.

Проте судом не встановлено, а відповідачем не доведено, що у позивача відбулося підвищення грошового доходу, яке перевищило суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу.

На підставі системного аналізу законодавства, що регулює спірні правовідносини та встановлених обставин справи суд дійшов висновку, що при нарахуванні індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 в період з грудня 2015 року по січень 2017 року в/ч НОМЕР_1 слід застосовувати базовий місяць січень 2008 року.

При цьому, відповідно до пункту 6 Порядку № 1078 виплата сум індексації грошових доходів здійснюється за рахунок джерел, з яких проводяться відповідні грошові виплати населенню, а саме: підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з державного бюджету, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів державного бюджету.

Отже, на підприємства, установи, організації, незалежно від форм власності, покладається обов`язок проводити індексацію заробітної плати (грошового забезпечення) у разі перевищення величини індексу споживчих цін встановленого порогу індексації.

Разом з тим, Законом №1282-ХІІ та Порядком № 1078 визначено джерело коштів на проведення індексації.

Пунктом 6 Порядку №1078 безпосередньо не скасовано виплату індексації заробітної місцем перебування військовослужбовців на грошовому забезпеченні і обмежене фінансування жодним чином не впливає на право позивача отримати індексацію грошового забезпечення; звільнення особи з військової служби жодним чином не позбавляє її права на отримання виплат, на які вона має право, проте не отримувала їх під час проходження служби за незалежних від неї обставин.

Таким чином, індексація грошового забезпечення є однією із основних державних гарантій щодо оплати праці. Відповідно до вимог чинного законодавства України проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язковою для всіх юридичних осіб-роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Кечко проти України» від 08.11.2005 зазначено, що держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату таких надбавок, вносячи відповідні зміни в законодавство. Однак, якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок, і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах доки відповідні положення є чинними (п.23 рішення).

У зв`язку з цим, Європейський суд з прав людини не прийняв аргумент Уряду України щодо бюджетних асигнувань, оскільки органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань.

У рішеннях Конституційного Суду України від 06.07.1999 №8-рп/99 та від 23.03.2002 №5-рп/2002 суд зазначив, що необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності громадян, які відповідно до статті 17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме: у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, Управління державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань, тощо, як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов`язана з ризиком для життя і здоров`я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей. Це повинно компенсуватися наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно-правових економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення.

Так, реалізація особою права, яке пов`язане з отриманням коштів і базується на спеціальних та чинних, на час виникнення спірних правовідносин, нормативно-правових актах національного законодавства, не залежить від бюджетних асигнувань, відсутність яких не може бути підставою для порушення прав громадян.

Таким чином, відсутність коштів для виплати індексації не позбавляє відповідача обов`язку провести індексацію грошового забезпечення ОСОБА_1 у встановленому законом порядку.

При цьому, наказом Міністерства оборони України №260 від 07.06.2018 відповідно до статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» затверджено Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам (далі - Порядок №260).

Згідно з пунктом 8 розділу I Порядку №260 виплата грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам виплачується за місцем перебування військовослужбовців на грошовому забезпеченні на підставі наказу командира (начальника, керівника).

Враховуючи те, що ОСОБА_1 в період з грудня 2015 року по жовтень 2017 року, перебував на грошовому забезпеченні в/ч НОМЕР_1 , обов`язок по нарахуванню та виплаті індексації грошового забезпечення за вказаний період покладається саме на в/ч НОМЕР_1 .

Щодо доводів відповідача про його виключні дискреційні повноваження на нарахування індексації грошового забезпечення, суд зазначає таке.

Згідно з частиною другою статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Суд зазначає, що судовий захист має бути реальним і спрямованим на повне і беззаперечне відновлення порушеного права. А механізм відновлення порушеного права позивача має бути застосований у ефективний спосіб, тобто такий, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення, що цілком відповідає засадам, задекларованим Європейським судом з прав людини.

На думку суду, відповідач мав можливість здійснити правильне нарахування і виплату

ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення період з грудня 2015 року по жовтень 2017 року, однак цього не зробив.

З огляду на викладене, позовні вимоги про визнання протиправними дій в/ч НОМЕР_1 в частині нарахування позивачу індексації грошового забезпечення за період із грудня 2015 року по жовтень 2017 року із застосуванням базових місяців вересень 2014 року, жовтень 2016 року, липень 2017 року, є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Як наслідок, підлягають задоволенню також вимоги про нарахування та виплату на користь позивача індексації грошового забезпечення за період із грудня 2015 року по жовтень 2017 року, з урахуванням раніше виплачених сум індексації, із застосуванням базового місяця (як місяця, з якого починається обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення) січень 2008 року.

Щодо позовних вимог про нарахування та виплати на користь позивача компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суми індексації грошового забезпечення за весь час затримки такої виплати по день її фактичної виплати, суд зазначає таке.
Згідно із статтями першою та третьою Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» від 19.10.2000 №2050-III підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи). Сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).

Таким чином, компенсація втрати частини доходів може бути обчислена лише з нарахованої особі до виплати суми, яка не була виплачена у встановлені законодавством строки.

В цій справі суми індексації грошового забезпечення, за невиплату яких позивач просить стягнути компенсацію, йому ще нараховані не були, тому й відсутні підстави для здійснення такої компенсації. Тому вимога позивача в частині стягнення компенсації втрати частини доходів є передчасною та задоволенню не підлягає.

Відповідно до вимог частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем не подано належних доказів на підтвердження правомірності своїх дій, які є предметом оскарження.

Доводи відповідача про правомірність таких спростовано наведеним вище аналізом чинного законодавства, яке регулює спірні правовідносини. Тому такі доводи судом до уваги не беруться.

Відповідно до частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Оцінюючи зібрані у справі докази в сукупності та мотиви суду щодо обґрунтованості кожної з позовних вимог, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити частково.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору відповідно до пункту 13 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» і такий фактично не сплачувався, відсутні підстави для вирішення питання про відшкодування судового збору.

Керуючись ст.ст.6-10, 14, 72-77, 90, 132, 159, 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в :
Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) ( АДРЕСА_2 , ) про визнання протиправними та зобов`язання вчинити дії, - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_6 ) щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 ) допомоги на оздоровлення, передбаченої пунктом 1 статті 10-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 № 2011-XII, у серпні 2016 року у розмірі 4 661 грн 40 к. та у серпні 2017 року у розмірі 4 794 грн 13 к., без врахування у складі місячного грошового забезпечення для обрахунку вказаних виплат щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України «Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Національної гвардії, Служби зовнішньої розвідки та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій» від 22.09.2010 №889.

Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_4 (військова частина НОМЕР_1 ) ( АДРЕСА_2 , ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 ) недоплачену у серпні 2016 року та у серпні 2017 року допомогу на оздоровленні, з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України «Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Національної гвардії, Служби зовнішньої розвідки та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій» від 22.09.2010 №889.

Визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) ( АДРЕСА_2 , ) в частині нарахування ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 ) індексації грошового забезпечення за період із грудня 2015 року по жовтень 2017 року із застосуванням базових місяців вересень 2014 року, жовтень 2016 року, липень 2017 року.

Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_4 (військова частина НОМЕР_1 ) ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_6 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 ) індексацію грошового забезпечення за період із грудня 2015 року по жовтень 2017 року, з урахуванням раніше виплачених сум індексації із застосуванням базового місяця (як місяця, з якого починається обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення) січень 2008 року.

У задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.П. Хома