Справа № 640/4181/20
Суддя: Шрамко Ю.Т.
Дата ухвалення: 2021-02-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

24 лютого 2021 року №640/4181/20

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Шрамко Ю.Т., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Держпраці у Київській області про скасування постанови про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу, -

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернулася до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Головного управління Держпраці у Київській області, в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову відповідача від 10.12.2019 року № ТД/ФС-682 "Про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами".

В обґрунтування позовних вимог позивач послався на те, що 31 жовтня 2019 р. в ході здійснення фактичної перевірки магазину, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , в якому здійснює господарську діяльність Позивач, працівниками ГУ ДПС у місті Києві зафіксовано виконання функціональних обов`язків продавця ОСОБА_2 без укладеного трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, що зафіксовано в Акті фактичної перевірки Головного Управління ДПС у місті Києві Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 від 06.11.2019 № 0544/26/15/05/ НОМЕР_1 , (далі Акт перевірки).

На підставі Акту від 06.11.2019 (07.11.2019 р.) № 0544/26/15/05/ НОМЕР_1 Заступником начальника Головного управління Держпраці у Київській області було прийнято Постанову від 10.12.2019 року № ТД/ФС-682 "Про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами" про накладення штрафу. В якості підстави для притягнення Позивача до відповідальності зазначено порушення Позивачем на момент перевірки вимог частини третьої статті 24 Кодексу законів про працю України щодо допущення працівника до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням. В оскаржуваній Постанові зазначено, що згідно наданих пояснень, ОСОБА_2 на момент перевірки виконував обов`язки продавця - стажиста у відділі здійснення реалізації оргтехніки та супутніх товарів, із застосуванням реєстратора розрахункових операцій при здійсненні реалізації в магазині.

На думку Позивача, той факт, що при прийнятті оскаржуваної Постанови відповідачем не було враховано, що згідно наказу про прийняття на роботу №2-тр від 31 жовтня 2019 року ОСОБА_2 прийнято на посаду продавця - консультанта на підставі його заяви від 31.10.19 р., та 31.10.2019 р. позивачем направлено до органу податкової служби та прийнято ним повідомлення про прийняття працівника на роботу , про що свідчить квитанція № 2 за реєстраційним номером від 31.10.2019 р., що в сукупності вказує на необґрунтованість та протиправність постанови.

Вказані вище обставини стали підставою для звернення позивача до адміністративного суду з адміністративним позовом.

Відповідач у відзиві на позовну заяву зазначив, що діяв виключно у межах повноважень та у спосіб, передбачений Конституцією України та чинним законодавством України, у зв`язку з чим, на думку відповідача, відсутні підстави для задоволення позовних вимог.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 березня 2019 р. відкрито провадження в адміністративній справі та вирішено здійснити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив наступне.

Згідно з відомостей у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань ОСОБА_1 зареєстрована Подільською районною в місті Києві державною адміністрацією в якості фізичної особи - підприємця (запис від 21 жовтня 2016 року № 2 021525), основним видом господарської діяльності: Код КВЕД 47.41 - Роздрібна торгівля комп`ютерами, периферійним устаткуванням і програмним забезпеченням у спеціалізованих магазинах.

На підставі направлень від 02.10.2019 р. № 1037/26-15-05-09-01 та № 1038/26-15-05-090-01 згідно наказу на проведення перевірки від 30.09.2019 р. №1339 Головним управлінням ДПС у місті Києві проведено фактичну перевірку господарської одиниці (відділу) за адресою: АДРЕСА_1 , в якому здійснює діяльність позивач, на підставі якої складено акт (довідку) фактичної перевірки від 06.11.2019 р. (07.11.2019 р.) № 0544/26/15/05/ НОМЕР_1 , яким встановлено, що 31 жовтня 2019 року (станом на день перевірки), в ході здійснення фактичної перевірки магазину, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , в якому здійснює господарську діяльність Позивач, працівниками ГУ ДПС у місті Києві зафіксовано виконання функціональних обов`язків продавця ОСОБА_2 без укладеного трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

ОСОБА_2 надав пояснення, що на момент перевірки виконував обов`язки продавця - стажера у вказаному магазині, сума готівкових коштів на місці проведення розрахунку складала 0,00 грн., розрахунків за готівку не проводилось.

У вказаному Акті від 06.11.2019 (07.11.2019 р.) № 0544/26/15/05/ НОМЕР_1 зафіксовано порушення позивачем вимог статті 24 Кодексу законів про працю України.

Згідно пункту 2.2.8. вказаного Акту перевірки встановлено, що проведення розрахункової операції на момент перевірки в магазині не проводилося. Згідно пункту 2.1.4. Акту сума готівкових коштів на місці проведення розрахунків дорівнює нулю, як і сума зазначена у звіті реєстратора розрахункових операцій.

На підставі вказаного Акту перевірки відповідачем прийнято Постанову Держпраці у Київській області від 10.12.2019 року № ТД/ФС-682 "Про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами", (далі - Постанова Держпраці).

В Постанові Держпраці у Київській області від 10.12.2019 року № ТД/ФС-682 "Про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами" зазначено, що на підставі Акту документальної виїзної перевірки ДФС її територіального органу в ході якої виявлені порушення законодавства про працю від 07.11.2019 № 0544/26/15/05/ НОМЕР_1 , за порушення вимог ч. 3 ст. 24 Кодексу законів про працю України, а саме, допущення до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, на ФОП ОСОБА_1 накладено штраф у розмірі 125 190,00 грн. (сто двадцять п`ять тисяч сто дев`яносто гривень).

Як вбачається з тексту постанови, порушення вимог ч. 3 ст. 24 Кодексу законів про працю України встановлено, в тому числі і згідно наданих письмових пояснень ОСОБА_2 , про те що на момент перевірки він виконував обов`язки продавця - стажиста.

Разом з цим, до матеріалів справи залучені копії наказу про прийняття на роботу №2-тр від 31 жовтня 2019 року про прийняття на роботу на посаду продавця - консультанта з 31.10.19 р., копію заяви громадянина ОСОБА_2 на прийняття на роботу від 31.10.19 року, повідомлення про прийняття працівника на роботу, поданого до ГУ ДПС м. Києва (Подільський р-н. м. Києва) 31.10.2019 р., про що свідчить квитанція № 2 за реєстраційним номером , копія трудового договору № 2 від 28.10.2019 р.

Зазначені документи за висновком суду є достатніми та достовірними доказами офіційного працевлаштування ОСОБА_2 за професією продавця - консультанта у ФОП ОСОБА_1 з 31.10.2019 р.

В матеріалах справи міститься копія заперечень до акту фактичної перевірки від 22.11.2019 р., з відміткою канцелярії органу ДФС про прийняття.

Суд враховує, що копії заяви від 31.10.2019 р., наказу про прийняття на роботу, №2-тр від 31 жовтня 2019 року, повідомлення про прийняття працівника на роботу, поданого до ГУ ДПС м. Києва (Подільський р-н. м. Києва) від 31.10.2019 р., були надані Позивачем 22.11.2020 р. ГУ ДПС у місті Києві разом з запереченнями до Акту фактичної перевірки від 07.11.2019 № 0544/26/15/05/ НОМЕР_1 відповідно до встановленої процедури.

Посилання відповідача на те, що повідомлення про прийняття працівника на роботу подане до органу ДФС 31.10.2019 р. після складання Акту фактичної перевірки від 07.11.2019 № 0544/26/15/05/ НОМЕР_1 , що свідчить про допуск ОСОБА_2 до роботи на момент перевірки без повідомлення уповноваженого органу про прийняття працівника на роботу, у контексті даного спору суд визнає безпідставними, адже абзацом другим частини другої статті 265 КЗпП України не передбачено застосування штрафу до суб`єкта господарювання у зв`язку з відсутністю повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування при прийнятті працівника на роботу. А відтак, наведена обставина не є підставою для накладення на позивача штрафу у відповідності до вимог абзацу другого частини другої статті 265 КЗпП України.

Аналогічний висновок щодо застосування норм права у спірних відносинах викладено у постанові Верховного Суду від 23.04.2020 у справі № 440/45/19.

Крім того, суд приймає до уваги, що в Акті фактичної перевірки № 0544/26/15/05/ НОМЕР_1 безпосередньо зазначено, що на момент перевірки обслуговування та розрахунки в магазині Позивача не здійснювались. В той же час, в матеріалах справи відсутні докази про фактичний допуск ОСОБА_2 до роботи в будь-який інший день до моменту фактичної перевірки 31.10.2019 р.

Натомість Позивач обґрунтовує факт перебування ОСОБА_2 на об`єкті, де здійснює діяльність позивач, проведенням тестування перед допуском до роботи.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що у спірних відносинах відсутній факт допуску позивачем працівника до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням.

Згідно з пунктом 1 Положення про Державну службу України з питань праці, затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2015 № 96 (далі - Положення № 96) Державна служба України з питань праці (Держпраці) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, і який реалізує державну політику у сферах промислової безпеки, охорони праці, гігієни праці, здійснення державного гірничого нагляду, а також з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, на випадок безробіття (далі - загальнообов`язкове державне соціальне страхування) в частині призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб.

За змістом п. 7 Положення Держпраці здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Порядок накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2013 року №509 (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин; далі - Порядок №509).

Згідно п. 1 цей Порядок визначає механізм накладення на суб`єктів господарювання та роботодавців штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, передбачених частиною другою статті 265 КЗпП України та частинами другою-сьомою статті 53 Закону України "Про зайнятість населення".

Пунктом 2 передбачено, що штрафи накладаються Головою Держпраці, його заступниками, начальниками управлінь і відділів Держпраці та їх заступниками (з питань, що належать до їх компетенції), начальниками територіальних органів Держпраці та їх заступниками, керівниками виконавчих органів міських рад міст обласного значення, сільських, селищних, міських рад об`єднаних територіальних громад та їх заступниками (далі - уповноважені посадові особи). Штрафи можуть бути накладені на підставі: рішення суду про оформлення трудових відносин із працівником, який виконував роботу без укладення трудового договору, та встановлення періоду такої роботи чи роботи на умовах неповного робочого часу в разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, в установі, організації; акта про виявлення під час перевірки суб`єкта господарювання або роботодавця ознак порушення законодавства про працю та/або зайнятість населення, складеного посадовою особою Держпраці чи її територіального органу, виконавчого органу міської ради міста обласного значення та сільської, селищної, міської ради об`єднаної територіальної громади; акта документальної виїзної перевірки ДФС, її територіального органу, в ході якої виявлені порушення законодавства про працю.

Відповідно до Положення «Про головне управління Держпраці у Київській області, затвердженого наказом Державної служби України з питань праці від 84 від 03.08.2018 року, основними завданнями Головного управління є здійснення державного контролю за дотриманням законодавства про працю юридичними особами, у тому числі їх структурними та відокремленими підрозділами, які не є юридичними особами, та фізичними особами, які використовують найману працю; здійснення державного контролю за дотриманням вимог законодавства про зайнятість населення з питань дотримання прав громадян під час прийому на роботу та працівників під час звільнення з роботи; використання праці іноземців та осіб без громадянства; наймання працівників для подальшого виконання ними роботи в Україні в іншого роботодавця; дотримання прав і гарантій стосовно працевлаштування громадян, які мають додаткові гарантії у сприянні працевлаштуванню; провадження діяльності з надання послуг з посередництва та працевлаштування; накладає у випадках, передбачених законом, штрафи за порушення законодавства, невиконання розпоряджень посадових осіб Головне управління; накладення у випадках, передбачених законом, штрафів за порушення законодавства, невиконання розпоряджень посадових осіб Головне управління.

В силу вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 43 Конституції України передбачено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку він вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

Статтею 24 КЗпП України передбачено, що трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Додержання письмової форми є обов`язковим: 1) при організованому наборі працівників; 2) при укладенні трудового договору про роботу в районах з особливими природними географічними і геологічними умовами та умовами підвищеного ризику для здоров`я; 3) при укладенні контракту; 4) у випадках, коли працівник наполягає на укладенні трудового договору у письмовій формі; 5) при укладенні трудового договору з неповнолітнім; 6) при укладенні трудового договору з фізичною особою; 7) в інших випадках, передбачених законодавством України.

При укладенні трудового договору громадянин зобов`язаний подати паспорт або інший документ, що посвідчує особу, трудову книжку, а у випадках, передбачених законодавством, - також документ про освіту (спеціальність, кваліфікацію), про стан здоров`я та інші документи.

Працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно з ст. 265 КЗпП України передбачено, що юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі порушення вимог трудового законодавства.

Відповідно до абз. 2 ч. 2 ст. 265 КЗпП, юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), оформлення працівника на неповний робочий час у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, та виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та податків - у тридцятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення.

Отже, юридичні та фізичні особи несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту).

При цьому, суд зазначає, що відповідно до частини першої статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з статтею 73 Кодексу адміністративного судочинства України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 76 Кодексу адміністративного судочинства України).

Згідно частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Одночасно суд акцентує увагу на тому, що відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Такий підхід узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини. Так, у пункті 110 рішення від 23 липня 2002 року у справі "Компанія "Вестберґа таксі Актіеболаґ" та Вуліч проти Швеції" Суд визначив, що "…адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення податкових штрафів має саме податкове управління.".

В контексті наведеного суд зазначає, що відповідачем не доведено обставин щодо допущення позивачем працівника ОСОБА_2 до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та без повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України та, як наслідок, правомірність рішення про накладення на фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 штрафу у розмірі 125 190 грн. за порушення вимог частини третьої статті 24 Кодексу законів про працю України.

Таким чином, із системного аналізу вище викладених норм та з`ясованих судом обставин вбачається, що позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Держпраці у Київській області є таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.1. ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача підлягає сплачена сума судового збору у розмірі 1252,00 грн.

На підставі вище викладеного, керуючись ст.ст. 72-77, 90, 134, 139, 192, 241-246, 250, 255 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

1. Позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Держпраці у Київській області (місцезнаходження: 04060, м. Київ, вул. Вавілових, 10, ) про визнання протиправним та скасування рішення задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати постанову Головного управління Держпраці у Київській області від 10.12.2019 року № ТД/ФС-682 "Про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами" про накладення штрафу.

3. Стягнути на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) сплачений нею судовий збір у розмірі 1252,00 грн. (Одна тисяча двісті п`ятдесят дві гривні нуль копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держпраці у Київській області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Ю.Т. Шрамко