Справа № 520/1720/21
Суддя: Спірідонов М.О.
Дата ухвалення: 2021-04-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 квітня 2021 р. № 520/1720/21

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Спірідонова М.О., розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з зазначеним позовом та просить суд:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківської області щодо відмови ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у призначенні пенсії за віком із зниженням пенсійного віку;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківської області призначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 пенсію за віком із зниженням пенсійного віку як особі, яка постійно проживала у зоні безумовного (обов`язкового) відселення з моменту аварії до прийняття рішення про відселення.

В обґрунтування позову позивачем зазначено, що ОСОБА_1 є потерпілим від Чорнобильської катастрофи, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 . 09 грудня 2020 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області із заявою про призначення йому пенсії за віком із зниженням пенсійного віку відповідно до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". Рішенням відділу призначення пенсій управління пенсійного забезпечення Головного управління ПФУ у Харківській області від 16.12.2020 №6951 за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 йому відмовлено в призначенні пенсії відповідно до статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" у зв`язку з відсутністю документів про постійне проживання чи відпрацювання у зоні безумовного (обов`язкового) відселення. Не погодившись з відмовою у призначенні пенсії, ОСОБА_1 29 грудня 2020 року повторно звернувся до відділу призначення пенсій управління пенсійного забезпечення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, де 05 січня 2021 року рішенням №43 вищезазначеного органу відмовлено в призначенні пенсії за віком із зниженням пенсійного віку. Не погодившись з відмовою у призначенні пенсії, позивач звернувся до суду.

Ухвалою суду від 08 лютого 2021 року відкрито спрощене провадження по справі та запропоновано відповідачу надати відзив на позов.

Відповідач надав до суду відзив на позов, у якому вказав, що довідка №12/323 від 18.12.2014, надана позивачем щодо проживання на території безумовного відселення, не містить інформацію, з якого часу ОСОБА_1 прописаний за адресою АДРЕСА_1 . Довідки №488 від 15.10.2010, №490 від 15.10.2010, №489 від 15.10.2010 стверджують, що с. Радинка знаходиться у зоні радіоекологічного контролю, де працював позивач за адресою: АДРЕСА_2 . Це не відповідає даним у посвідченні категорії 2 Серії НОМЕР_1 , яке видано громадянину, який постійно проживав у зоні безумовного відселення. На підставі наданих документів та даних індивідуальних відомостей про застраховану особу загальний страховий стаж позивача складає 15 років 9 місяців 18 днів. Оскільки відсутні документи про постійне проживання/відпрацювання у зоні безумовного відселення рішенням №6951 від 16.12.2020 відмовлено в призначенні пенсії за віком із зниженням пенсійного віку.

Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази у їх сукупності, приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що позивач має статус громадянина, який постійно працював чи працює, або проживав чи проживає в зоні гарантованого (добровільного) відселення (категорія 2), що підтверджується копією посвідчення серії НОМЕР_1 , виданого Харківською обласною державною адміністрацією 09 липня 2014 року.

09 грудня 2020 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області із заявою про призначення йому пенсії за віком із зниженням пенсійного віку відповідно до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Рішенням відділу призначення пенсій управління пенсійного забезпечення Головного управління ПФУ у Харківській області від 16.12.2020 №6951, ОСОБА_1 відмовлено в призначенні пенсії відповідно до статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Своє рішення відповідач мотивував відсутністю документів про постійне проживання чи відпрацювання у зоні безумовного (обов`язкового) відселення.

29 грудня 2020 року позивач повторно звернувся до відділу призначення пенсій управління пенсійного забезпечення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області із призначення йому пенсії за віком із зниженням пенсійного віку відповідно до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Рішенням відділу призначення пенсій управління пенсійного забезпечення Головного управління ПФУ у Харківській області №43 від 05 січня 2021 року, ОСОБА_1 відмовлено в призначенні пенсії за віком із зниженням пенсійного віку у зв`язку із відсутністю підстав для призначення пенсії за віком із зниженням пенсійного віку згідно Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Позивач вважаючи в зазначеному порушення своїх прав звернувся до суду за захистом своїх прав.

Відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат для догляду, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Законом, який спрямований на захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та розв`язання пов`язаних з нею проблем медичного і соціального характеру, що виникли внаслідок радіоактивного забруднення території, громадян, які постраждали внаслідок інших ядерних аварій та випробувань, військових навчань із застосуванням ядерної зброї, та розв`язання пов`язаних з цим проблем медичного і соціального характеру є Закон України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" №796-ХІІ від 28 лютого 1991 року (далі - Закон №796).

Згідно зі ст.9 Закону №796-ХІІ особами, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, військових навчань із застосуванням ядерної зброї, є:

1) учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС - громадяни, які брали безпосередню участь у ліквідації аварії та її наслідків;

2) потерпілі від Чорнобильської катастрофи - громадяни, включаючи дітей, які зазнали впливу радіоактивного опромінення внаслідок Чорнобильської катастрофи;

3) громадяни, які брали безпосередню участь у ліквідації інших ядерних аварій та їх наслідків, у ядерних випробуваннях, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, у складанні ядерних зарядів та здійсненні на них регламентних робіт;

4) громадяни, які постраждали від радіоактивного опромінення внаслідок будь-якої аварії, порушення правил експлуатації обладнання з радіоактивною речовиною, порушення правил зберігання і захоронення радіоактивних речовин, що сталося не з вини потерпілих.

Статтею 14 Закону №796-ХІІ передбачено, що для встановлення пільг і компенсацій визначаються такі категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи:

2) учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали у зоні відчуження:

- з моменту аварії до 1 липня 1986 року - незалежно від кількості робочих днів;

- з 1 липня 1986 року по 31 грудня 1986 року - не менше 5 календарних днів;

- у 1987 році - не менше 14 календарних днів, а також потерпілі від Чорнобильської катастрофи;

- евакуйовані у 1986 році із зони відчуження (в тому числі особи, які на момент евакуації перебували у стані внутріутробного розвитку, після досягнення ними повноліття);

- особи, які постійно проживали у зоні безумовного (обов`язкового) відселення з моменту аварії до прийняття постанови про відселення, - категорія 2.

Частиною першою ст.9 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-ІV від 09.03.2003, який набрав чинності 01.01.2004, передбачено, що за рахунок коштів Пенсійного фонду України в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності; пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Умови призначення пенсії за віком встановлено ст.26 цього Закону.

Зокрема, особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - не менше 26 років.

Статтею 49 Закону №796-ХІІ визначено, що пенсії особам, віднесеним до категорії 1, 2, 3, 4 встановлюються у вигляді: а) державні пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Згідно з ч.1 ст.55 Закону №796-ХІІ особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого ст.26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Пунктом 2 ч.1 ст.55 Закону №796-ХІІ передбачено, зокрема, що потерпілі від Чорнобильської катастрофи - особи, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні безумовного (обов`язкового) відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 2 років - зменшення на 4 роки та додатково 1 рік за кожний рік проживання, роботи, але не більше 9 років.

Частиною третьою цієї статті прямо передбачено, що призначення та виплата пенсій названим категоріям провадиться відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" і Закону№796-ХІІ.

Системний аналіз вказаних правових норм свідчить на користь того, що призначення та виплата пенсій особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, провадиться за нормами Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-ІV від 09.03.2003 і з урахуванням додаткових пільг, встановлених Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" №796-XII від 28.02.1991.

Отже, норми спеціального закону в даному випадку застосовуються субсидіарно із нормами загального закону, доповнюють і конкретизують їх.

Перелік документів, що подаються до органу Пенсійного фонду для призначення пенсії, встановлений Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 (далі - Порядок №22-1).

Відповідно до п.1 Порядку 22-1 заява про призначення пенсії непрацюючим особам, а також членам сім`ї у зв`язку з втратою годувальника подається заявником особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально, безпосередньо до управління Пенсійного фонду України у районі, місті, районі у місті, об`єднаного управління (далі - орган, що призначає пенсію) за місцем проживання (реєстрації).

Згідно з п.2.1 цього Порядку до заяви про призначення пенсії за віком додається, зокрема, документ, який засвідчує особливий статус особи, а саме посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи та довідка про період (періоди) проживання (роботи) на територіях радіоактивного забруднення, видана органами місцевого самоврядування (підприємствами, установами, організаціями) (при призначенні пенсії за віком із застосуванням норм статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи").

Отже, у довідці має бути зазначено період (періоди) проживання (роботи) на територіях радіоактивного забруднення, та така довідка має бути видана органами місцевого самоврядування (підприємствами, установами, організаціями). При цьому, законодавець не встановив та не затвердив певного зразка довідки та вимог до неї.

З копії паспорта громадянина України судом встановлено, що ОСОБА_1 народився в м. Поліське Київської області.

Судом з довідки №12/323 від 18.12.2014 Іванківського районного сектору Управління Державної міграційної служби України в Київській області Державної міграційної служби встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 уродженець смт. Поліське Польського району Київської області прописаний за адресою: АДРЕСА_1 , з якого часу відомості відсутні по 15.12.1990.

Відповідно до довідок №488 від 15.10.2010, №490 від 15.10.2010, №489 від 15.10.2010 судом вбачається, що позивач працював за адресою: АДРЕСА_2 .

Дослідивши надані позивачем довідки суд встановив, що з них не можливо встановити період, а саме не менше 2 років проживання (роботи) позивача на територіях радіоактивного забруднення.

Разом з тим, суд зауважує, що на момент звернення ОСОБА_1 із заявою про призначення пенсії, йому виповнилося 57 роки, що вказує на передчасність звернення про призначення пенсії. Отже, умови щодо віку для призначення ОСОБА_1 пенсії зі зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону №796-ХІІ станом на 09 грудня 2020 року (дата звернення із заявою про призначення пенсії) не виконані.

Таким чином, встановлені судом обставини та аналіз норм чинного законодавства не дають підстав вважати, що відповідач своїми діями щодо не призначення позивачу пенсії за віком із зниженням пенсійного віку порушив права позивача.

Системно проаналізувавши приписи законодавства України, що були чинними на момент виникнення спірних правовідносин між сторонами, зважаючи на взаємний та достатній зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що адміністративний позов задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 14, 243-246, 293, 295-296 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, буд. 5, Держпром, під. 3, пов. 2, м. Харків, 61022, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Спірідонов М.О.