Справа № 185/277/21
Суддя: Болдирєва У. М.
Дата ухвалення: 2021-04-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 185/277/21
Провадження № 2-а/185/19/21
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

15 квітня 2021 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Болдирєвої У.М. з участю секретаря судового засідання Іванової В.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до начальника відділення інспекторів прикордонної служби (тип А) Відділу прикордонної служби «Дергачі» Харківського прикордонного загону Няньчура Олександра Сергійовича, третя особа Відділ прикордонної служби «Дергачі» Харківського прикордонного загону про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

В С Т А Н О В И В:

14 січня 2021 року ОСОБА_1 через свого представника адвоката Алексєєва Олексія Ігоровича звернулась з позовом до начальника відділення інспекторів прикордонної служби (тип А) Відділу прикордонної служби «Дергачі» Харківського прикордонного загону Няньчура Олександра Сергійовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення серії СхРУ № 073237 від 29 грудня 2020 року про притягнення її до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 204-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та закриття провадження у справі.

Позивач посилається на те, що зазначені у постанові дії були нею вчинені у стані крайньої необхідності, доказів вчинення нею правопорушення відповідачем на надано, під час розгляду справи про адміністративне правопорушення були порушені її права, передбачені статтею 268 КУпАП.

Ухвалою від 20 січня 2021 року було відкрито провадження у справі, залучено до участі у справі як третю особу Відділ прикордонної служби «Дергачі» Харківського прикордонного загону, призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

29 березня 2021 року на електронну адресу суду надійшов відзив на позов начальника відділення інспекторів прикордонної служби (тип А) Відділу прикордонної служби «Дергачі» Харківського прикордонного загону Няньчура Олександра Сергійовича.

Відповідно до положень частин 3, 4 статті 162 Кодексу України про адміністративні правопорушення, копія відзиву та доданих до нього документів повинна бути надіслана (надана) іншим учасникам справи одночасно з надісланням (наданням) відзиву до суду.

До відзиву додаються документи, що підтверджують надіслання (надання) відзиву і доданих до нього доказів іншим учасникам справи.

Відповідачем не дотримано зазначені вимоги закону, до відзиву не додано доказів його надіслання (надання) іншим учасникам справи, зокрема позивачу та її представнику.

Тому суд не бере до уваги цей відзив та вирішує справу за наявними матеріалами.

Постановою про накладення адміністративного стягнення серії СхРУ № 073237 від 29 грудня 2020 року ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 204-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1700 грн (а.с.13).

Частиною 1 статті 204-2 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення порядку в`їзду на тимчасово окуповану територію України та виїзду з неї.

Як встановлено статтею 12 Закону України «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях», в`їзд осіб на тимчасово окуповані території у Донецькій та Луганській областях і виїзд осіб з таких територій здійснюються через контрольні пункти в`їзду-виїзду.

Згідно з текстом оскаржуваної постанови 29 грудня 2020 року о 13:50 годині в пункті пропуску «Гоптівка» на вхід в Україну прикордонним нарядом «Перевірка документів» було виявлено громадянку України ОСОБА_1 , яка пояснила, що вона виїхала до тимчасово окупованої території Донецької області 11 січня 2020 року о 10:25 годині через КПВВ «Новотроїцьке», а 28 грудня 2020 року приблизно о 23:05 годині перетнула державний кордон з тимчасово окупованої території України до РФ через тимчасово непрацюючий пункт пропуску «Успенка» в пішому порядку. Своїми діями ОСОБА_1 порушила вимоги статті 12 Закону України «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях», порушила порядок виїзду з тимчасово окупованої території України, чим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 204-2 КУпАП.

Тобто за змістом зазначеної постанови, відповідачем було встановлено факт порушення позивачем порядку в`їзду на тимчасово окуповану територію України та виїзду з неї зі слів позивача, таким чином обставини, викладені у постанові, позивачем визнаються.

Згідно з довідкою від 11 травня 2018 року № ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є внутрішньо переміщеною особою, її зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 (а.с.12).

Згідно доданих до позовної заяви документів зокрема копії медичної карти амбулаторного хворого, витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, позивач фактично проживає у місті Києві, у квартирі, що належить її матері ОСОБА_2 , проходить курс лікування у Державній установі «Національний науковий центр радіаційної медицини НАМН України (а.с.14-19).

У січні 2020 року у зв`язку з сімейними обставинами для вирішення майнових питань позивач виїхала до тимчасово окупованої території, проте через встановлення карантину вона була фактично позбавлена можливості повернутися до постійного місця проживання у місто Київ та продовжити курс лікування.

Відповідно до повідомлень ЗМІ 10 листопада 2020 року штаб ООС поновив роботу всіх контрольних пунктів в`їзду-виїзду на тимчасово окуповану територію, однак органи окупаційної влади зі свого боку перешкоджають в`їзду та виїзду громадян на підконтрольну територію України.

Тому позивач з метою повернення до постійного місця проживання була змушена залишити тимчасово окуповану територію, перетнувши державний кордон з тимчасово окупованої території України до РФ.

Відповідно до статті 18 Кодексу України про адміністративні правопорушення, не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена цим Кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.

Позивач мала невідкладну потребу виїхати з тимчасово окупованої території України до підконтрольної території, де знаходиться її житло, де живе її матір і де вона проходить лікування у медичному закладі.

Позивачем було вчинено адміністративне правопорушення, яке не заподіяло значної шкоди встановленому порядку управління, однак було усунено небезпеку, що загрожувала її власним правам та свободам, що включають право на вільне пересування територією України, право на вільний вибір місця проживання, право на медичну допомогу.

Доводи позивача про те, що адміністративне правопорушення було вчинене нею у стані крайньої необхідності нічим не спростовуються.

Згідно статті 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до частини 3 статті 286 Кодексу адміністративного судочинства України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку, що оскаржувану постанову слід скасувати і закрити справу про адміністративне правопорушення у зв`язку із вчиненням дії особою у стані крайньої необхідності.

Позивачем при зверненні до суду був сплачений судовий збір у розмірі 454 грн (а.с.1).

Відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 543/775/17 при зверненні з адміністративним позовом про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності підлягає сплаті судовий збір у розмірі 0,2 прожиткового мінімуму для працездатних осіб (частина 5 статті 4 Закону України «Про судовий збір»), що станом на день звернення позивача до суду складає 454 грн. Саме у цьому розмірі підлягають відшкодуванню витрати позивача на сплату судового збору.

У позовній заяві зазначено, що відповідач поніс (очікує понести) витрати на професійну правничу допомогу 3000 грн, однак до позову не додано доказів понесення цих витрат.

Згідно з ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.244-246, 262, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Задовольнити повністю адміністративний позов ОСОБА_1 .

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення серії СхРУ № 073237 від 29 грудня 2020 року, відповідно до якої ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 204-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Закрити справу про адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 204-2КУпАП відносно ОСОБА_1 .

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Відділу прикордонної служби «Дергачі» Харківського прикордонного загону на користь ОСОБА_1 судові витрати на сплату судового збору у розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його складення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Учасники справи:

-ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ,

-начальник відділення інспекторів прикордонної служби (тип А) Відділу прикордонної служби «Дергачі» Харківського прикордонного загону Няньчур Олександр Сергійович, 62310 Харківська область, Дергачівський район, смт Козача Лопань, вулиця Прикордонна, будинок 4,

-Відділ прикордонної служби «Дергачі» Харківського прикордонного загону, 62310 Харківська область, Дергачівський район, смт Козача Лопань, вулиця Прикордонна, будинок 4.

Суддя У.М. Болдирєва