Справа № 540/817/21
Суддя: Кисильова О.Й.
Дата ухвалення: 2021-04-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2021 р.м. ХерсонСправа № 540/817/21
Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючої судді: Кисильової О.Й.,

розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Херсонській області (далі - відповідач), в якому, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 01.04.2021, просить:

- визнати протиправними дії відповідача щодо неперерахунку пенсії позивачу із врахуванням всіх складових грошового забезпечення;

- зобов`язати відповідача перерахувати пенсію позивача з 01.01.2018 по 31.12.2019 в розмірі 100 % та виплатити ненараховані кошти з 01.01.2018 по 31.12.2019.

Ухвалою від 10.02.2020 у справі відкрите спрощене позовне провадження без виклику сторін (у письмовому провадженні).

Позовні вимоги обгрунтовує тим, що 21.01.2021 позивач звернувся до відповідача із заявою про виплату заборгованості по пенсії за 2018 та 2019 роки, зокрема, недорахованих кошти з 01.01.2018 по 31.03.2019 в розмірі за 2018 рік: 2579*12= 30948 грн, за 2019 рік: 1290*3=3870 грн. Однак, відповідач відмовив у виплаті мотивуючи тим, що нормативно-правові акти щодо визначення умов, порядку та розмірів, які передбачають проведення перерахунку пенсій, призначених за Законом № 2262-ХІІ, після дати набрання судовим рішенням законої сили не приймалися. Позивач, вважаючи протиправними дії відповідача щодо відмови у виплаті пенсійних коштів, звернувся до суду за захистом порушеного права. Просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

25.03.2021 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому Управління заперечує проти позовних вимог, з огляду на таке. Позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Херсонській області та отримує пенсію за вислугу років, призначену з 29.03.2014 відповідно до Закону № 2262-ХІІ в редакції, чинній на час призначення пенсії. Постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 № 103 "Про перерахунок пенсії особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб" встановлений порядок перерахунку та виплати пенсій, призначених згідно із Законом № 2262-ХІІ. На підставі довідки Херсонського ОВК від 21.09.2020 № 6/2/3693 про розмір грошового забезпечення позивача та відповідно до рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 22.12.2020 № 540/3129/20, відповідач здійснив перерахунок пенсії ОСОБА_1 , починаючи з 01.04.2019. Пунктом 2 Постанови № 103 визначений порядок виплати перерахованих відповідно до пункту 1 цієї постанови підвищених пенсій (з урахуванням доплат до попереднього розміру пенсій, підвищень, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством (крім підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, що визначені законом) проводиться в таких розмірах: з 01.01.2018 по 31.12.2018 - 50 відсотків; з 01.01.2019 по 31.12.2019 - 75 відсотків; з 01.01.2020 - 100 відсотків суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01.03.2018. У свою чергу, 14.08.2019 Кабінет Міністрів України прийняв постанову 804, якою передбачено, що виплата пенсій, призначених згідно із Законом до 01.03.2018, здійснюється у 2019 році в розмірі 75 % суми підвищення пенсії, визнгаченої станом на 01.03.2018. Тому, пенсія позивачу перерахована та виплачується відповідно до вимог чинного законодавства. Із наведених підстав просить відмовити у задоволенні позову.

Відповідно до ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Таким чином, суд розглядає справу в порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Херсонській області та з 29.03.2014 отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Згідно протоколу за пенсійною справою № на підставі постанов Кабінету Міністрів України № 704 та № 103 відповідачем перерахована пенсія ОСОБА_1 з 01.01.2018 у розмірі 80 % грошового забезпечення. Протоколом визначено, що згідно Постанови КМУ № 103 підвищення складається 4142,25 грн виплачується з 01.01.2018 по 31.12.2018 щомісячно 50% від підвищення: 2017,13 грн, з 01.01.2019 по 31.13.2019 щомісячно 75% від підвищення: 3106,69 грн, з 01.01.2020 100% щомісячно від підвищення: 4142,25 грн.

21.01.2021 позивач звернувся до ГУ ПФУ у Херсонській області із заявою про виплату недонарахованих коштів за 2018 та 2019 роки.

03.02.2021 ГУ ПФУ у Херсонській області листом № 554375/Н-03/8-2100/21 відмовило позивачу у виплаті заборгованості по пенсії за відсутності підстав.

Вважаючи такі дії відповідача протиправними, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступних приписів законодавства.

Статтею 46 Конституції України закріплено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.1992 № 2262-XII (далі - Закон № 2262-ХІІ) визначені умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом. Держава гарантує гідне пенсійне забезпечення осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, шляхом встановлення їм пенсій не нижче прожиткового мінімуму, визначеного законом, перерахунок призначених пенсій у зв`язку із збільшенням рівня грошового забезпечення, надання передбачених законодавством державних соціальних гарантій, вжиття на державному рівні заходів, спрямованих на їх соціальний захист.

Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, осіб начальницького і рядового складу Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, державній пожежній охороні, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, визначаються Законом № 2262-ХІІ (в редакції, чинній на час призначення пенсії позивачу).

За змістом ст. 10 Закону № 2262-ХІІ призначення і виплата пенсій особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ України, поліцейським, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу податкової міліції, особам начальницького і рядового складу Державної кримінально-виконавчої служби України, особам начальницького і рядового складу органів і підрозділів цивільного захисту здійснюються органами Пенсійного фонду України.

Пунктом "а" ч. 1 ст. 12 Закону № 2262-ХІІ (в редакції, чинній на час призначення пенсії позивачу) визначено, що пенсія за вислугою років призначається: особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах "б" - "д" статті 1 2 цього Закону, незалежно від віку в разі, якщо вони мають на день звільнення зі служби вислугу 20 років і більше, за винятком осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону.

Згідно із п."а" ч. 1 ст. 13 Закону № 2262-ХІІ (в редакції, чинній на час призначення пенсії позивачу) пенсії за вислугу років призначаються в таких розмірах: особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають вислугу 20 років і більше (пункт "а" статті 12): за вислугу 20 років - 50 процентів, а звільненим у відставку за віком або за станом здоров`я - 55 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43); за кожний рік вислуги понад 20 років - 3 проценти відповідних сум грошового забезпечення.

Частиною 2 ст. 13 Закону № 2262-ХІІ (в редакції, чинній на час призначення пенсії позивачу) передбачено, що максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 90 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43), а особам, які під час проходження служби брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і віднесені в установленому законом порядку до категорії 1, - 100 процентів, до категорії 2, - 95 процентів.

Із матеріалів справи слідує, що 21.09.2020 Херсонським обласним віськовим комісаріатом виготовлена довідка № 6/2/3693 про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 та направлена до ГУ ПФУ в Херсонській області для перерахунку пенсії.

Згідно протоколу за пенсійною справою № на підставі довідки Херсонського ОВК № 6/2/3693 відповідачем перерахована пенсія ОСОБА_1 з 01.03.2021 у розмірі 80 % грошового забезпечення у сумі 8124, 00 грн. з урахуванням попередньої суми пенсії 2966,25 грн та підвищення 5157, 75 грн (100%).

Постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704, яка набрала чинності 01.03.2018, збільшено розмір грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу.

У свою чергу, п.п.1, 2 постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 № 103 (чинна з 24.02.2018) постановлено перерахувати пенсії, призначені згідно із Законом № 2262-XII до 01.03.2018 (крім пенсій, призначених згідно із Законом особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) та поліцейським), з урахуванням розміру окладу за посадою, військовим (спеціальним) званням, відсоткової надбавки за вислугу років за відповідною або аналогічною посадою, яку особа займала на дату звільнення із служби (на дату відрядження для роботи до органів державної влади, органів місцевого самоврядування або до сформованих ними органів, на підприємства, в установи, організації, вищі навчальні заклади), що визначені станом на 01.03.2018 відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 704 (Офіційний вісник України, 2017 р., № 77, ст. 2374).

Виплату перерахованих відповідно до п. 1 цієї постанови підвищених пенсій (з урахуванням доплат до попереднього розміру пенсій, підвищень, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством (крім підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, що визначені законом) проводити з 01.01.2018 р. у таких розмірах: з 1 січня 2018 р. - 50 відсотків; з 1 січня 2019 р. по 31 грудня 2019 р. - 75 відсотків; з 1 січня 2020 р. - 100 відсотків суми підвищення пенсії, визначеного станом на 1 березня 2018 року.

На підставі вказаних положень законодавства позивачу з 01.01.2018 проведений перерахунок пенсії із застосуванням Постанови № 103 від 21.02.2018, а саме, з 01.01.2018 по 31.12.2018 щомісячно 50% від підвищення: 2017,13 грн, з 01.01.2019 по 31.13.2019 щомісячно 75% від підвищення: 3106,69 грн, з 01.01.2020 100% щомісячно від підвищення: 4142,25 грн. Проте, ОСОБА_1 не погоджується із виплатою суми підвищення пенсії після її перерахунку у розмірі 50 % згідно з положеннями пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 р. № 103, тому просить перерахувати пенсію з 01.01.2018 по 31.12.2019 в розмірі 100%.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Статтею 6 Конституції України передбачено, що державна влада в Україні здійснюється на засадах її поділу на законодавчу, виконавчу та судову.

Вищим органом у системі органів виконавчої влади є Кабінет Міністрів України, який забезпечує, зокрема, державний суверенітет і економічну самостійність України, здійснення внутрішньої і зовнішньої політики держави, виконання Конституції і законів України, актів Президента України (ч.1 ст.113, п.1 ст.116 Основного Закону України).

За змістом ч.1 ст.117 Основного Закону України Кабінет Міністрів України в межах своєї компетенції видає постанови і розпорядження, які є обов`язковими до виконання.

Постановою Кабінету Міністрів України від 23.07.2014 р. № 280 затверджено Положення про Пенсійний фонд України (далі - Положення № 280), відповідно до пунктів 1, 2 якого Пенсійний фонд України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, що реалізує державну політику з питань пенсійного забезпечення та ведення обліку осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню. Пенсійний фонд України у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, іншими актами законодавства.

Пунктом 7 Положення № 280 передбачено, що Пенсійний фонд України здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Постановою правління Пенсійного фонду України від 22.12.2014 № 28-2 затверджено Положення про головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (далі - Положення № 28-2), пунктом 2 якого встановлено, що головне управління Фонду у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, іншими нормативно-правовими актами, а також постановами правління Фонду, у тому числі цим Положенням, та наказами Фонду.

Із аналізу наведених правових норм слідує, що відповідач, як територіальний орган центрального органу виконавчої влади, у своїй діяльності повинен керуватись, зокрема, обов`язковими до виконання постановами Кабінету Міністрів України, який за своїм конституційним статусом є вищим органом у системі органів виконавчої влади, при цьому ГУ ПФУ не наділене правом діяти на власний розсуд всупереч вимог підзаконних нормативно - правових актів, відступати від положень останніх, якщо такі є чинними, їх дія не зупинена, в порядку, передбаченому Конституцією і законами України, або вони не визнані неконституційними, протиправними, нечинними чи не скасовані у судовому порядку.

Згідно з ч. 2 ст. 265 КАС України нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду.

Так, п.п. 1, 2 постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 № 103, які застосовані відповідачем при виплаті пенсії ОСОБА_1 , були визнані протиправними і нечинними у судовому порядку рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 12.12.2018 у справі № 826/3858/18, яке залишено без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 05.03.2019.

Відтак, ураховуючи наведені вище положення процесуального закону, починаючи з 05.03.2019 пункти 1, 2 постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 № 103, втратили чинність і не підлягають застосуванню.

Таким чином, з урахуванням викладеного, у період чинності п.п. 1, 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 № 103 (з 01.03.2018 по 05.03.2019) дії ГУ ПФУ в Херсонській області щодо виплати сум підвищення пенсії у розмірі 50 % та 75 % щомісячно були правомірними, а відтак позовні вимоги в частині перерахунку та виплати ненарахованої пенсії в період з 01.01.2018 по 05.03.2019 задоволенню не підлягають.

Аналогічні висновки викладені в постанові Верховного Суду від 16.10.2019 у справі № 2040/6740/18.

Згідно з ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Постановою Кабінету Міністрів України від 14.08.2019 № 804 (далі - Постанова №804) установлено, що виплата пенсій, призначених згідно із Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" до 1 березня 2018 р. (крім пенсій, призначених згідно із зазначеним Законом особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) та поліцейським) та перерахованих з 01.01.2018 з урахуванням розміру окладу за посадою, військовим (спеціальним) званням, відсоткової надбавки за вислугу років за відповідною або аналогічною посадою, яку особа займала на дату звільнення із служби (на дату відрядження для роботи до органів державної влади, органів місцевого самоврядування або до сформованих ними органів, на підприємства, в установи, заклади вищої освіти), що визначені станом на 01.03.2018 відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб", здійснюється у 2019 році в розмірі 75 відсотків суми підвищення пенсії, визначеної станом на 01.03.2018.

З огляду на те, що Постанова № 804 набрала законної сили 04.09.2019, з цієї дати у територіального пенсійного органу повторно з`явились підстави для часткової виплати перерахованої пенсії.

Враховуючи наведене, суд вважає, що з 05.03.2019 по 03.09.2019 включно пенсія позивачу підлягає виплаті у розмірі 100 % суми підвищення пенсії, а тому дії відповідача щодо виплати за вказаний період пенсії у розмірі 75% є протиправними.

Аналогічні висновки викладені в постанові Верховного Суду від 06.08.2019 у зразковій справі № 160/3586/19.

Щодо виплати недоотриманої різниці призначеної пенсії в період з 05.03.2019 по 03.09.2019, суд зазначає таке.

Відповідно до ст. 55 Закону № 2262-ХІІ нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але своєчасно не отримав з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більш як за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми недоотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії.

Нараховані суми пенсії, не отримані пенсіонером з вини органу Пенсійного фонду України, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Суд встановив, що ОСОБА_1 має право на отримання перерахованої пенсії у розмірі 80 % сум грошового забезпечення та з 2020 року отримує пенсію у розмірі 100 % сум підвищення.

Таким чином, оскільки позивач з 05.03.2019 по 03.09.2019 отримував пенсію не у повному розмірі з вини органу Пенсійного фонду України, то її різниця має бути виплачена за минулий час без обмеження будь-яким строком.

Посилання відповідача на відсутність фінансування на проведення виплат внаслідок перерахунку пенсії, є безпідставними, оскільки Закон № 2262-ХІІ не передбачає такої підстави для відмови у приведенні розміру пенсії у відповідність до вимог Закону. Право на перерахунок пенсії гарантоване ч.ч. 3, 4 ст. 63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" в редакції від 23.12.2015 № 900-VІІІ.

Положеннями ч. 2 ст. 6 КАС України визначено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

У справі "Кечко проти України" (заява № 63134/00) Європейський Суд з прав людини зазначив, що в межах свободи дій держави визначати, які надбавки виплачувані своїм працівникам з державного бюджету. Держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату таких надбавок, вносячи відповідні зміни до законодавства. Однак, якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок і дотримано всі вимоги, необхідні для нього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах, доки відповідні положення є чинними. Суд не приймає аргумент Уряду України щодо відсутності бюджетних асигнувань, оскільки органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань.

Отже, реалізація особою права, що пов`язане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актів національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань.

Згідно ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Частиною 1 ст. 77 КАС України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 КАС України).

За таких обставин, суд частково задовольняє позовні вимоги ОСОБА_1 шляхом визнання протиправними дій відповідача щодо виплати позивачу 75 % суми підвищеної пенсії визначеної станом на 01.03.2018 за період з 05.03.2019 до 03.09.2019 включно та зобов`язання відповідача здійснити перерахунок і виплату пенсії за період з 05.03.2019 до 03.09.2019 включно з урахуванням 100 % суми підвищення пенсії, визначеної станом на 01.03.2018, з урахуванням виплачених сум.

Приписами ч. 1 ст. 139 КАС України визначено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст.9, 14, 73-78, 90, 139, 143, 242-246, 250, 255, 263 КАС України, суд, -

вирішив:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області (, 73036, м. Херсон, вул. 28 Армії, 6) щодо зменшення розміру пенсії ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) за рахунок виплати у період з 05.03.2019 до 03.09.2019 включно 75% суми підвищення пенсії, визначеної станом на 01.03.2018.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області (, 73036, м. Херсон, вул. 28 Армії, 6) здійснити перерахунок і виплату ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) пенсії, визначеної станом на 01.03.2018, з урахуванням 100 % суми підвищення пенсії за період з 05.03.2019 до 03.09.2019 включно, з урахуванням виплачених сум.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) судові витрати зі сплати судового збору в сумі 606 (шістсот шість) грн 00 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області (; 73036, м. Херсон, вул. 28 Армії, 6).

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення, при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя О.Й. Кисильова

кат. 106030000