Справа № 640/5149/20
Суддя: Чудак О.М.
Дата ухвалення: 2021-04-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 квітня 2021 року м. Київ № 640/5149/20

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Чудак О.М., за участю секретаря судового засідання Лисун А.А., представника позивача Білик О.Б., представника відповідача Диби Ю.Д., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження адміністративну справу за позовом Державного підприємства "Українська геологічна компанія" до Головного управління Державної податкової служби у місті Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

установив:

Державне підприємство «Українська геологічна компанія» (ДП «УГК», позивач) звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовною заявою до Головного управління ДПС у місті Києві (ГУ ДПС у м. Києві, відповідач) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 20.11.2019 №0105 та №0105.

В обґрунтування заявлених позовних вимог, з урахуванням додатково наданих пояснень зазначено, що податкові повідомлення-рішення від 20.11.2019 №0105 та №0105 прийняті на підставі необґрунтованих висновків акту від 24.10.2019 №79/26-15-14-01-05/38078094 «Про результати документальної планової виїзної перевірки Державного підприємства «Українська геологічна компанія» (код 38078094)» про порушення ДП «УГК» вимог податкового законодавства шляхом:

- заниження ДП «УГК» (за титулами №109, 106, 850, 40, 43, 68, 253, 254, 399, 920, 102, 103, 917, 397, 653, 255) фінансового результату до оподаткування у розмірі 36 081 056,0 грн (з урахуванням змін, внесених до акту перевірки листом ГУ ДПС у м. Києві № 45771/10/26-15-05-01-05 від 15.11.2019);

- заниження ДП «УГК» у рядку 09 Розрахунку «Частина чистого прибутку (доходу), що підлягає сплаті» за період з 01.07.2016 по 30.06.2019 суми частини чистого прибутку (доходу) державних унітарних підприємств та їх об`єднань, що вилучається до державного бюджету відповідно до закону на 22 330 000 грн.

Позивач вказує на безпідставність висновків податкового органу щодо заниження ДП «УГК» (за титулами № № 109, 106, 850, 40, 43, 68, 253, 254, 399, 920, 102, 103, 917, 397, 653, 255) фінансового результату до оподаткування у розмірі 36 081 056,0 грн (з урахуванням змін, внесених до акту перевірки листом ГУ ДПС у м. Києві № 45771/10/26-15-05-01-05 від 15.11.2019), оскільки зазначена сума у повному обсязі була включена до фінансового результату ДП «УГК» (а також ПДРГП «ПІВНІЧГЕОЛОГІЯ», правонаступником якого є ДП «УГК») у попередніх періодах.

Крім того, відсутні правові підстави для списання з балансу витрат пов`язаних з виконанням робіт за титулами №714/03, 254/б, 833/б, 860/б, 843/б, 844/б, 56/б, 258/б, оскільки відповідні роботи є незакінченими, що підтверджується актом інвентаризації закінчених і незакінчених геологорозвідувальних робіт, за рахунок Держбюджету станом на 01.07.2019, а також відсутні протоколи науково-технічної ради Держгеонадра про прийняття таких робіт.

Також, позивач зауважує, на безпідставності висновків ГУ ДПС у м. Києві щодо заниження ДП «УГК» у рядку 09 Розрахунку «Частина чистого прибутку (доходу), що підлягає сплаті (р.07 - р.08)» за період з 01.07.2016 по 30.06.2019 на суму 22 330 000 грн, оскільки зазначена сума у повному обсязі включена до фінансового результату ДП «УГК» (а також ПДРГП «ПІВНІЧГЕОЛОГІЯ» правонаступником якого є ДП «УГК») у попередніх періодах, та враховувалась при розрахунку частини чистого прибутку (доходу), який здійснювався відповідно до Порядку відрахування до державного бюджету частини чистого прибутку (доходу) державними унітарними підприємствами та їх об`єднаннями, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2011 №138.

Окрему увагу, ДП «УГК» звертає на відсутність у ГУ ДПС у м. Києві, на момент проведення спірної податкової перевірки, повноважень, щодо збільшення зобов`язання за платежем частина чистого прибутку (доходу) господарських організацій (державних, унітарних підприємств та їх об`єднань), що підлягають сплаті до бюджету.

12.10.2020 до закінчення підготовчого засідання, позивачем подано до суду заяву про зміну підстав позову по даній адміністративній справі, яка прийнята судом до розгляду.

Зі змісту вказаної заяви вбачається, що додатково до первинних підстав позову, ДП «УГК» зазначає про відсутність підстав, передбачених законом, для включення позивача до плану-графіка проведення документальних планових перевірок на 2019 рік, що в свою чергу вказує на незаконність планової перевірки позивача, результати якої оформлено актом від 24.10.2019 №79/26-15-14-01-05/38078094, на підставі якого ГУ ДПС у м. Києві винесено оскаржувані податкові повідомлення-рішення від 20.11.2019 № 0105 та № 0105.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 11.03.2020 відкрито провадження у справі, призначено справу до судового розгляду за правилами загального позовного провадження.

Відповідач подав до суду відзив на адміністративний позов в якому вказав на необґрунтованість та безпідставність позовних вимог, просив відмовити у задоволенні позову ДП «УГК».

Зауважив, що в ході документальної перевірки та за результатом розгляду заперечень позивача на акт перевірки від 24.10.2019 №79/26-15-14-01-05/38078094 встановлено, що відповідно до бухгалтерського рахунку 15 «Капітальні інвестиції» ДП «УГК» списано дебіторську заборгованість по завершеним геологорозвідувальним роботам (за договорами № 11/1 від 26.07.2016, № 11/20 від 20.09.2016, №11/7 від 22.05.2017, № 11/3 від 06.04.2018, №11/7 від 07.05.2019), які завершені та прийняті «Державним інформаційним геологічним фондом України» у розмірі 36 081 056 грн, списано кредиторську заборгованість по цільовому фінансуванню виконаних геологорозвідувальних робіт у розмірі 36 081 056 грн.

На думку податкового органу, закінченими за геологічним (технічним) завданням вважаються роботи, звіт про проведення яких прийнято на зберігання до Державного науково-виробничого підприємства «Державний інформаційний геологічний фонд України», а тому доходи, отримані ДП «УГК» за виконання робіт (титули 109, 106, 850, 40, 43, 68, 253, 254, 399, 920, 102, 103, 917, 397, 653, 255), потрібно відображати в податковій декларації з податку на прибуток підприємств в період, коли звіти прийняті на зберігання. Отже, ДП «УГК», дохід, по даним завершеним геологорозвідувальним роботам, які прийняті на постійне зберігання «Державним інформаційним геологічним фондом України» не було відображено у складі доходу, що призвело до заниження фінансового результату до оподаткування на 36 081 056 грн.

Крім того, в ході проведення перевірки відповідачем встановлено, що ДП «УГК», станом на дату балансу, проводило інвентаризацію закінчених та незакінчених геологорозвідувальних робіт, які здійснювались за рахунок Державного бюджету станом на 01.01.2017 та 01.07.2019. Так, ДП «УГК» було виконавцем робіт за титулами №714/03 «Розробка технічних засобів для проведення геологорозвідувальних робіт» (Науковий супровід робіт), №254/б «Реконструкція приміщення лабораторії Побузької ГРЕ», №833/б, №860/б, №843/б, №844/б, №56/б, №258/б «Облаштування баз», за якими протягом перевіряємого періоду геологорозвідувальні роботи по даному об`єкту не проводилися, державне цільове фінансування з державного бюджету не виділялося, дані роботи не прийняті «Державним інформаційним геологічним фондом України», водночас, не списана кредиторська заборгованість по використаним державним коштам на проведені роботи у загальному розмірі 1 592 278 грн.

На думку відповідача, вказані роботи, на підставі протоколу засідання науково-технічної ради виконавця, повинні бути прийнятими та переданими замовнику для використання (стосовно робіт, звіт про які на зберігання до Геоінформу не передається), а витрати, пов`язані з їх проведенням, підлягають списанню.

Оскільки ДП «УГК» станом на 30.06.2019 ДП «УГК» з бухгалтерського рахунку 15 «Капітальні інвестиції» не списано вказану дебіторську заборгованість у загальному розмірі 1 592 278 грн, відповідач вважає, що ДП «УГК» занижено дохід на вказану суму, яка підлягає відображенню у складі доходу та фінансового результату до оподаткування у першому півріччі 2019 року у розмірі 1 592 278 грн.

Вказані обставини у сукупності вказують на порушення ДП «УГК» вимог підпунктів 14.1.11, 14.1.36, 14.1.56, 14.1.228, 14.1.257 пункту 14.1 статті 14, підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134, підпункту 138.3.2 пункту 138.3.3 статті 138 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI (ПК України), пунктів 7, 10, 11 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 15 «Дохід», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 29.11.1999 №290, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14.12.1999 за №860/4153 (Положення №290), що призвело до заниження доходу підприємства та фінансового результату до оподаткування на 37 673 334 грн, а саме: 2017 рік - 31 844 468 грн, 2018 рік - 1 735 692 грн, півріччя 2019 року - 4 093 174 грн.

Крім того, зазначене порушення вплинуло на визначення частини чистого прибутку (доходу), що підлягає сплаті до державного бюджету державними унітарними підприємствами та їх об`єднаннями, яке наведено в рядку 02 Декларацій «Фінансовий результат до оподаткування (прибуток або збиток), визначеного у фінансовій звітності відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності» у розмірі 37 673 334 грн, а саме: 2017 рік - 31 844 468 грн, 2018 рік - 1 735 692 грн, півріччя 2019 року - 4 093 174,0 грн. Отже, позивачем занижено показники у рядку 09 Розрахунку «Частина чистого прибутку (доходу), що підлягає сплаті (р.07 - р.08)» за період з 01.07.2016 по 30.06.2019 на 22 330 000 грн, а саме: 2017 рік - 19 584 348,0 грн, 2018 рік - 1 067 450,0 грн, 2019 рік (01.01.2019-30.06.2019) - 1 678 202,0 грн.

Відповідач також вважає, що положення ПК України наділяють його повноваженням щодо контролю за повнотою відрахування відповідними суб`єктами частини чистого прибутку.

Крім того, відповідачем подано до суду відзив на заяву про зміну підстав позову, у якому ГУ ДПС у м. Києві посилається на правомірність включення ДП «УГК» до плану-графіка проведення документальних планових перевірок на 2019 рік, у зв`язку із наявністю чотирьох критеріїв відбору платників податків - юридичних осіб високого ступеня ризику, перелік яких наведено у пункті 5 розділу ІІІ Порядку формування плану-графіка проведення документальних планових перевірок платників податків, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 02.06.2015 №524.

У судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги підтримала та просила їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві (з урахуванням змін та уточнень), наданих пояснень та наявних у матеріалах справи доказів.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала.

Суд дослідив матеріали на підтвердження й спростування заявлених вимог, надав їм юридичну оцінку, заслухав свідка, яка провела перевірку та встановив наступне.

На підставі наказу Головного управління ДФС у м. Києві №10861 від 30.07.2019, з урахуванням наказу ГУ ДПС у м. Києві від 04.09.2019 №238, посадовими особами контролюючого органу у період з 29.08.2019 по 09.10.2019 проведено документальну планову виїзну перевірку ДП «УГК», , з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період діяльності з 01.07.2016 по 30.06.2019, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період 02.02.2012 по 30.06.2019.

За результатами вказаної перевірки, ГУ ДПС у м. Києві складено акт від 24.10.2019 №79/26-15-14-01-05/38078094 «Про результати документальної планової виїзної перевірки Державного підприємства «Українська геологічна компанія» (код 38078094)».

У ході перевірки виявлено та зафіксовано в акті порушення ДП «УГК» вимог:

- підпунктів 14.1.11, 14.1.36, 14.1.56, 14.1.228, 14.1.257 пункту 14.1 статті 14, підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134, підпункту 138.3.2 пункту 138.3.3 статті 138 ПК України, пунктів 7, 10, 11 Положення №290, в результаті чого занижено податок на прибуток підприємств у розмірі 6 883 065 грн, а саме: півріччя 2016 року - 2 690 грн; 2017 рік - 5 737 542 грн; 2018 рік - 354 554 грн; півріччя 2019 року - 788 279 грн;

- пункту 2 «Порядку відрахування до державного бюджету частини прибутку (доходу) державними унітарними підприємствами та їх об`єднаннями», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2011 №138 (Порядок №138), що призвело до заниження частини чистого прибутку (доходу), що підлягає сплаті до державного бюджету державними унітарними підприємствами та їх об`єднаннями за період з 01.07.2016 по 30.06.2019 у розмірі 22 563 700,0 грн;

- пункту 44.2 статті 44, пункту 185.1 статті 185, пункту 188.1 статті 188, пункту 189.9 статті 189, пункту 198.5 статті 198, пунктів 200.1, 200.2 статті 200, пунктів 201.1, 201.4, 201.6 статті 201 ПК України, що призвело до заниження податку на додану вартість за листопад 2018 року на суму 157 834 грн;

- пункту 201.10 статті 201 ПК України, в частині порушення граничних термінів реєстрації податкових накладних в ЄРПН на суму 12 148 грн та відсутність виписки та реєстрації податкової накладної в ЄРПН на суму ПДВ 157 834 грн.

Не погоджуючись з висновками Акту перевірки, ДП «УГК» подано до ГУ ДПС у м. Києві письмові заперечення №8-686 від 06.11.2019 на акт від 24.10.2019 №79/26-15-14-01-05/38078094.

За результатами розгляду заперечень позивача, ГУ ДПС у м. Києві листом від 15.11.2019 №45771/10/26-15-05-01-05 «Про розгляд заперечення» виклало висновки акту №79/26-15-14-01-05/38078094 від 24.10.2019 «Про результати документальної планової виїзної перевірки Державного підприємства «Українська геологічна компанія» (код 38078094)» (у частині порушень наведених вище) в наступній редакції:

Перевіркою встановлено порушення:

- підпунктів 14.1.11, 14.1.36, 14.1.56, 14.1.228, 14.1.257 пункту 14.1 статті 14, підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134, підпункту 138.3.2 пункту 138.3.3 статті 138 ПК України, пунктів 7, 10, 11 Положення №290, в результаті чого занижено податок на прибуток підприємств у розмірі 6 798 465 грн, а саме: півріччя 2016 рік - 2690,0 грн; 2017 рік - 5 737 542,0 грн; 2018 рік - 318 554,0 грн; півріччя 2019 року - 739 679,0 грн;

- пункту 2 Порядку №138, що призвело до заниження частини чистого прибутку (доходу), що підлягає сплаті до державного бюджету державними унітарними підприємствами та їх об`єднаннями за період з 01.07.2016 по 30.06.2019 у розмірі 22 330 000 грн: 2017 рік - 19 584 348 грн; 2018 рік - 1 067 450 грн; 2019 рік (01.01.2019-30.06.2019) - 1 678 202,0 грн;

- пункту 44.2 статті 44, пункту 185.1 статті 185, пункту 188.1 статті 188, пункту 189.9 статті 189, пункту 198.5 статті 198, пунктів 200.1, 200.2 статті 200, пунктів 201.1, 201.4, 201.6 статті 201 ПК України, що призвело до заниження податку на додану вартість за листопад 2018 року на суму 157 834 грн;

- пункту 201.10 статті 201 ПК України, в частині порушення граничних термінів реєстрації податкових накладних в ЄРПН на суму 12 148 грн та відсутність виписки та реєстрації податкової накладної в ЄРПН на суму ПДВ 157 834 грн.

20.11.2019 на підставі вказаних висновків акту №79/26-15-14-01-05/38078094 від 24.10.2019 (з урахуванням листа ГУ ДПС у м. Києві від 15.11.2019 №45771/10/26-15-05-01-05), відповідачем прийняті наступні податкові повідомлення-рішення:

- №0105 від 20.11.2019, яким за порушення підпунктів 14.1.11, 14.1.36, 14.1.56, 14.1.228, 14.1.257 пункту 14.1 статті 14, підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134, підпункту 138.3.2 пункту 138.3.3 статті 138 ПК України, збільшено ДП «УГК» суму грошового зобов`язання за платежем податок на прибуток підприємств і організацій, що перебувають у державній власності на суму 6 781 200,0 грн та за штрафними санкціями на 1 695 300 грн;

- №0105 від 20.11.2019, яким за порушення пункту 2 Порядку №138, збільшено ДП «УГК» грошове зобов`язання за платежем частина чистого прибутку (доходу) господарських організацій (державних унітарних підприємств та їх об`єднань), що вилучається до державного бюджету відповідно до закону на суму 22 330 000 грн;

- №0105 від 20.11.2019, яким за пункту 44.2 статті 44, пункту 185.1 статті 185, пункту 188.1 статті 188, пункту 189.9 статті 189, пункту 198.5 статті 198, пунктів 200.1, 200.2 статті 200, пунктів 201.1, 201.4, 201.6 статті 201 ПК України, збільшено ДП «УГК» грошові зобов`язання за платежем податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) на суму 157 834 грн, за штрафними санкціями на 39 458,50 грн;

- №0105 від 20.11.2019, яким за порушення пункту 201.10 статті 201 ПК України, застосовано до ДП «УГК» штрафні санкції у розмірі 78 917,0 грн за платежем податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг).

Позивач оскаржив вказані податкові повідомлення-рішення від 20.11.2019 в адміністративному порядку шляхом подання скарги до Державної податкової служби України.

Рішенням Державної податкової служби України від 03.02.2020 №4323/6/99-00-08-05-01-06 скасовано податкові повідомлення-рішення ГУ ДПС у м. Києві від 20.11.2019 №0105, № 0105, а податкові повідомлення-рішення ГУ ДПС у м. Києві від 20.11.2019 № 0105, №0105 - залишено без змін.

Позивач не погодився із результатом адміністративного оскарження податкових повідомлень-рішень від 20.11.2019 № 0105, №0105, вважає вказані рішення протиправними, а тому звернувся до суду із даним позовом.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно частини п`ятої статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові від 28.05.2020 у справі №818/532/16 Верховний Суд зауважив, що незалежно від того, чи проведена невиїзна документальна перевірка та чи прийнято як її наслідок податкове повідомлення-рішення, платник податків не позбавлений можливості посилатись на порушення контролюючим органом вимог законодавства щодо призначення та/або проведення такої перевірки, якщо вважає, що вони зумовлюють протиправність такого податкового повідомлення-рішення. При цьому таким підставам позову, за їх наявності, суди повинні надавати правову оцінку в першу чергу.

Вчинені контролюючим органом процедурні порушення під час призначення та проведення зазначеної перевірки підлягають оцінці і з огляду на те, наскільки вони вплинули на можливість платника податків захистити свої права, зокрема, щодо надання відомостей контролюючому органу задля правильного установлення обставин та обґрунтованості висновків, та чи призвели установлені процедурні порушення до необґрунтованості чи помилковості висновків контролюючого органу.

Незалежно від прийнятого платником податків рішення про допуск (недопуск) посадових осіб до перевірки, оскаржуючи в подальшому наслідки проведеної контролюючим органом перевірки у вигляді податкових повідомлень-рішень та інших рішень, платник податків не позбавлений можливості посилатись на порушення контролюючим органом вимог законодавства щодо проведення такої перевірки, якщо вважає, що вони зумовлюють протиправність таких податкових повідомлень-рішень. При цьому таким підставам позову, за їх наявності, суди повинні надавати правову оцінку в першу чергу, а у разі, якщо вони не визнані судом такими, що тягнуть протиправність рішень, прийнятих за наслідками такої перевірки, - переходити до перевірки підстав позову щодо наявності порушень податкового та/або іншого законодавства.

Відповідно до пункту 75.1 статті 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Підпунктом 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 ПК України передбачено, що документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Документальна планова перевірка проводиться відповідно до плану-графіка перевірок.

Документальною виїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться за місцезнаходженням платника податків чи місцем розташування об`єкта права власності, стосовно якого проводиться така перевірка.

Особливості проведення документальної планової виїзної перевірки визначені статтею 77 ПК України.

Відповідно до пункту 77.1 статті 77 ПК України, документальна планова перевірка повинна бути передбачена у плані-графіку проведення планових документальних перевірок.

План-графік документальних планових перевірок на поточний рік оприлюднюється на офіційному веб-сайті центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику, до 25 грудня року, що передує року, в якому будуть проводитися такі документальні планові перевірки.

Відповідно до пункту 77.2 статті 77 ПК України, до плану-графіка проведення документальних планових перевірок відбираються платники податків, які мають ризик щодо несплати податків та зборів, невиконання іншого законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи.

Періодичність проведення документальних планових перевірок платників податків визначається залежно від ступеня ризику в діяльності таких платників податків, який поділяється на високий, середній та незначний. Платники податків з незначним ступенем ризику включаються до плану-графіка не частіше, ніж раз на три календарних роки, середнім - не частіше ніж раз на два календарних роки, високим - не частіше одного разу на календарний рік.

Порядок формування та затвердження плану-графіка, перелік ризиків та їх поділ за ступенями встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Платники податків - юридичні особи, що відповідають критеріям, визначеним пунктом 43 підрозділу 4 розділу XX «Перехідні положення» цього Кодексу, та у яких сума сплаченого до бюджету податку на додану вартість становить не менше п`яти відсотків від задекларованого доходу за звітний податковий період, а також самозайняті особи, сума сплачених податків яких становить не менше п`яти відсотків від задекларованого доходу за звітний податковий період, включаються до плану-графіка не частіше, ніж раз на три календарних роки. Зазначена норма не поширюється на таких платників податків у разі порушення ними статей 45, 49, 50, 51, 57 цього Кодексу.

Згідно пункту 77.4 статті 77 ПК України, про проведення документальної планової перевірки керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу приймається рішення, яке оформлюється наказом.

Право на проведення документальної планової перевірки платника податків надається лише у випадку, коли йому не пізніше ніж за 10 календарних днів до дня проведення зазначеної перевірки вручено під розписку або надіслано рекомендованим листом з повідомленням про вручення копію наказу про проведення документальної планової перевірки та письмове повідомлення із зазначенням дати початку проведення такої перевірки.

Відповідно до підпункту 14.1.221 пункту 14.1 статті 14 ПК України, ризик - ймовірність недекларування (неповного декларування) платником податків податкових зобов`язань, невиконання платником податків іншого законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи.

Крім того, відповідно до підпункту 14.1.164. пункту 14.1. статті 14 ПК України, план - графік документальних виїзних перевірок - перелік платників податків, що підлягають плановій перевірці контролюючими органами у відповідний період календарного року.

З метою забезпечення єдиного підходу до формування плану-графіка проведення документальних планових перевірок платників податків, удосконалення організації роботи з його формування, відповідно до статті 77 розділу II Податкового кодексу України Міністерством фінансів України прийнято наказ від 02.06.2015 № 524 «Про затвердження Порядку формування плану-графіка проведення документальних планових перевірок платників податків» (Порядок №524).

Відповідно до пункту 1 розділу І Порядку № 524, річний план-графік для документальних планових перевірок щодо дотримання податкового, валютного та іншого законодавства України, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, складається відповідно до вимог статті 77 розділу ІІ Податкового кодексу України.

План-графік документальних планових перевірок на поточний рік оприлюднюється на офіційному веб-сайті центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику, до 25 грудня року, що передує року, в якому будуть проводитися такі документальні планові перевірки. Оновлення річного плану-графіка здійснюється у разі його коригування.

Відповідно до пункту 3 розділу І Порядку № 524, проекти річних планів-графіків складаються територіальними органами ДФС не пізніше 01 грудня року, що передує року, в якому будуть проводитися такі документальні планові перевірки, квартальних планів-графіків - не пізніше 20 числа останнього місяця поточного кварталу засобами інформаційно-телекомунікаційних систем ДФС.

Разом з проектом плану-графіка формуються інформаційно-аналітичні довідки за кожним платником податків з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем ДФС.

Після остаточного узгодження проектів планів-графіків (коригування планів-графіків) територіальні органи ДФС надають департаментам аудиту та податків і зборів з фізичних осіб засобами автоматизованої інформаційної системи «Управління документами» плани-графіки (коригування планів-графіків) з відповідними додатками та обґрунтування підстав включення платника податків до плану-графіка (коригування плану-графіка).

За приписами пункту 5 розділу І Порядку № 524 план-графік складається із планів-графіків територіальних органів ДФС та затверджується Головою ДФС.

Затверджений план-графік є обов`язковим для виконання всіма підрозділами територіальних органів ДФС.

Належну якість формування плану-графіка забезпечує територіальний орган ДФС, який сформував план-графік.

Згідно пункту 1 розділу ІІІ Порядку №524 до розділів І, ІІ плану-графіка включаються платники податків реального сектору економіки, які провадять фінансово-господарську діяльність, сплачують податки та взяті на облік в контролюючих органах як платники податків за основним місцем обліку, або щодо яких порушено провадження у справі про банкрутство, або які знаходяться у стані зміни свого місцезнаходження.

Пунктом 2 розділу ІІІ Порядку №524 встановлено, що формування переліку платників податків до розділів І, ІІ плану-графіка проводиться за критеріями ризиків згідно з вимогами пункту 5 цього розділу, у тому числі за даними інформаційно-телекомунікаційних систем ДФС. При коригуванні плану-графіка враховуються показники за останній податковий (звітний) період.

Пунктом 3 розділу ІІІ Порядку №524 встановлено, що до плану-графіка включаються платники податків, які за результатами господарської діяльності мають найбільші ризики несплати до бюджету податків та зборів, платежів.

Таким чином, суд приходить до висновку, що законодавцем запроваджено ризикоорієнтований підхід до планування перевірок платників податків, з урахуванням особливостей критеріїв суб`єктів господарювання за ступенями ризику їх господарської діяльності, періодичності проведення планових заходів та переліку питань для їх здійснення. Тобто, платник податків включається до плану графіку проведення перевірок залежно від ступеня ризику в діяльності такого платника податків.

Аналогічна правова позиція, щодо ризикоорієнтованого підходу до планування перевірок платників податків, міститься у постанові Верховного Суду від 22.08.2018 по справі № 826/7988/17.

Критерії ризиків несплати до бюджету податків та зборів, обов`язкових платежів визначені у пункті 5 розділу III Порядку № 524.

ДП «УГК» стверджує про відсутність позитивного значення за кожним із критеріїв ризиків, наведених в пункті 5 розділу III Порядку № 524, що могло бути підставою для першочергового включення позивача до плану-графіка документальних перевірок на 2019 рік.

Разом з цим, відповідач зазначив, що позивача включено до плану-графіка проведення документальних планових перевірок платників податків на 2019 рік у зв`язку із наявністю чотирьох критеріїв відбору платників податків - юридичних осіб високого ступеня ризику, перелік яких наведено у п. 5 розділу ІІІ Порядку формування плану-графіка проведення документальних планових перевірок платників податків, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 02.06.2015 № 524, а саме: декларування від`ємного значення фінансового результату від операційної діяльності; інші витрати перевищують 30 відсотків загальних витрат операційної діяльності; здійснення операцій з реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) нижче собівартості; різниця між собівартістю реалізованої продукції (товарів, робіт, послуг) та чистим доходом від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) не перевищує 10 відсотків собівартості реалізованої продукції.

На підтвердження наявності вказаних критеріїв, відповідачем долучено до матеріалів справи роздруківки інформаційно-аналітичної довідки щодо діяльності підприємства, яке включається до плану-графіка перевірок на 2019 рік, а також витягу з обґрунтування підстав включення платників податків до плану-графіка, сформовані, щодо ДП «УГК».

Відповідно до частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до частини 1 статті 73 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно із частиною 2 статті 74 КАС України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до частини 1 статті 75 КАС України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

За змістом положень наведеного вище пункту 3 розділу І Порядку №524 разом з проектом плану-графіка формуються інформаційно-аналітичні довідки за кожним платником податків з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем ДФС.

Після остаточного узгодження проектів планів-графіків (коригування планів- графіків) територіальні органи ДФС надають департаментам аудиту та податків і зборів з фізичних осіб засобами автоматизованої інформаційної системи «Управління документами» плани-графіки (коригування планів-графіків) з відповідними додатками та обґрунтування підстав включення платника податків до плану-графіка (коригування плану-графіка).

За таких обставин, суд приходить до висновку, що сформована саме у якості додатку до проекту плану-графіка інформаційно-аналітична довідка (із властивими їй реквізитами) є належним, достовірним та допустимим доказом обґрунтування підстав включення платника податків до відповідного плану-графіка проведення документальних планових перевірок.

Разом з тим, долучені відповідачем до матеріалів даної справи роздруківка інформаційно-аналітичної довідки, а також витягу з обґрунтування підстав включення платників податків до плану-графіка, не містять номеру та дати їх формування. У них не зазначено посадової особи, яка їх склала та органу, який їх прийняв (затвердив). Тому, відсутні підстави стверджувати, що долучені відповідачем інформаційно-аналітична довідка та витяг з обґрунтування підстав включення платників податків до плану-графіка були сформовані у якості додатку до проекту плану-графіка проведення документальних планових перевірок на 2019 рік, а не безпосередньо з метою їх долучення до матеріалів даної справи.

До того ж, відповідачем не наведено, з яких числових даних та розрахунків він виходив, стверджуючи, про наявність чотирьох критеріїв відбору платників податків - юридичних осіб високого ступеня ризику, перелік яких наведено у п. 5 розділу ІІІ Порядку №524, тим більше, що жодних доказів в обґрунтування ризиків, що вказані в аналітичній довідці та відповідному витягу, суду не надано, що в свою чергу унеможливило будь-яку перевірку таких даних та розрахунків.

Таким чином, суд вважає, що відповідачем не доведено обґрунтованості включення ДП «УГК» до плану-графіка проведення документальних планових перевірок на 2019 рік та, як наслідок, правомірності перевірки позивача за висновками якої складено оскаржувані податкові повідомлення-рішення.

Разом з цим, суд зауважує, що наявні матеріали справи та встановлені судом обставини не свідчать про те, що вказане процедурне порушення під час призначення перевірки позивача беззаперечно спотворило висновки перевірки чи обмежило права позивача у ході її проведення. Тому суд вважає за необхідне врахувати при вирішенні даної справи вказаний факт порушення відповідачем порядку призначення перевірки позивача та, водночас, надати правову оцінку висновкам відповідача щодо вчинених позивачем порушень на підставі яких прийняті оскаржувані рішення.

Судом встановлено, що ДП «УГК» створено відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 12.10.2011 №1100-р «Про реорганізацію ПДРГП «Північгеологія» та наказу Державної служби геології та надр України від 16.11.2011 №153 «Про реорганізацію ПДРГП «Північгеологія» шляхом реорганізації ПДРГП «Північгеологія».

У період з 1995 по 2018 роки Північним державним регіональним геологічним підприємством «Північгеологія» та ДП «УГК» (яке було утворено шляхом реорганізації (виділення) ПДРГП «Північгеологія») виконувались роботи (геологорозвідувальні та інші), передбачені титулами № № 109 (початок та кінець робіт: ІІ кв. 2006 р. - IV кв. 2012 р.); 106 (початок та кінець робіт: ІІ кв. 2003 р. - IV кв. 2013 р.); 850 (початок та кінець робіт: IV кв. 2004 р. - IV кв. 2012 р.); 40 (початок та кінець робіт: ІІ кв. 2006 р. - ІІІ кв. 2010 р.); 43 (початок та кінець робіт: І кв. 2004 р. - IV кв. 2014 р.); 68 (початок та кінець робіт: ІІ кв. 1995 р. - IV кв. 2013 р.); 253 (початок та кінець робіт: ІІ кв. 2006 р. - ІІІ кв. 2012 р.); 254 (початок та кінець робіт: ІІ кв. 2006 р. - ІІІ кв. 2012 р.); 399 (початок та кінець робіт: ІІІ кв. 2012 р. - IV кв. 2013 р.); 920 (початок та кінець робіт: ІІІ кв. 2005 р. - IV кв. 2017 р.); 102 (початок та кінець робіт: IV кв. 2007 р. - IV кв. 2017 р.); 103 (початок та кінець робіт: ІІ кв. 2003 р. - IV кв. 2018 р.); 917 (початок та кінець робіт: ІІ кв. 2008 р. - IV кв. 2017 р.); 397 (початок та кінець робіт: ІІІ кв. 2006 р. - IV кв. 2018 р.); 653 (початок та кінець робіт: ІІ кв. 2008 р. - IV кв. 2018 р.); 255 (початок та кінець робіт: ІІІ кв. 2009 р. - ІІІ кв. 2015 р.).

На виконання вимог податкового законодавства, ДП «УГК» доходи за вказаними вище титулами, отримані у звітних періодах, відображалися в податкових деклараціях з податку на прибуток підприємств за 2012-2019 роки, та як наслідок такі доходи враховувались при розрахунку прибутку, який у відповідності до приписів п.п. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134 ПК України є об`єктом оподаткування.

На суми прибутку, у вказані звітні періоди, ДП «УГК» нараховувався та сплачувався податок на прибуток підприємств.

Відповідно до бухгалтерського рахунку 15 «Капітальні інвестиції» ДП «УГК» списано дебіторську заборгованість по завершеним геологорозвідувальним роботам (за договорами № 11/1 від 26.07.2016, № 11/20 від 20.09.2016, № 11/7 від 22.05.2017, № 11/3 від 06.04.2018, № 11/7 від 07.05.2019), які завершені та прийняті «Державним інформаційним геологічним фондом України» у розмірі 36 551 056 грн.

Відповідно з бухгалтерського обліку 48 «Цільове фінансування» ДП «УГК» списано кредиторську заборгованість по цільовому фінансуванню виконаних геологорозвідувальних робіт у розмірі 36 551 056,00 грн, а саме: 2017 рік - 31 844 468,0 грн, 2018 рік - 1 935 692,0 грн, півріччя 2019 рік - 2 770 896,00 грн.

На думку контролюючого органу, закінченими за геологічним (технічним) завданням вважаються роботи, звіт про проведення яких прийнято на зберігання до Державного науково-виробничого підприємства «Державний інформаційний геологічний фонд України», а тому доходи, отримані ДП «УГК» за виконання робіт (титули 109, 106, 850, 40, 43, 68, 253, 254, 399, 920, 102, 103, 917, 397, 653, 255), потрібно було відображати в податковій декларації з податку на прибуток підприємств в період, коли звіти прийняті на зберігання.

Відповідач стверджує, що ДП «УГК», дохід, по даним завершеним геологорозвідувальним роботам, які прийняті на постійне зберігання «Державним інформаційним геологічним фондом України» не було відображено у складі доходу, що вплинуло на заниження фінансового результату до оподаткування у розмірі 36 081 056 грн, а саме: 2017 рік - 31 844 468 грн, 2018 рік - 1 735 692 грн, півріччя 2019 року - 2 500 896 грн.

Також відповідачем встановлено, що ДП «УГК», станом на дату балансу, проводило інвентаризацію закінчених та незакінчених геологорозвідувальних робіт, які здійснювались за рахунок Державного бюджету станом на 01.01.2017 та 01.07.2019.

За результатами вказаної інвентаризації встановлено, що ДП «УГК» було виконавцем робіт за наступними титулами:

- Титул (об`єкт) № 714/03 «Розробка технічних засобів для проведення геологорозвідувальних робіт» (Науковий супровід робіт). Виконання даних робіт не підлягає реєстрації. Початок робіт - 2003 рік, закінчення - 2013 рік. Виконано робіт на суму 423 830,0 грн., які значаться на бухгалтерському рахунку 15 «Капітальні інвестиції» як дебіторська заборгованість та на бухгалтерському рахунку 48 «Цільове фінансування» як кредиторська заборгованість» станом на 30.06.2019. Протягом перевіряємого періоду геологорозвідувальні роботи по даному об`єкту не проводилися, державне цільове фінансування з державного бюджету не виділялося, дані роботи не прийняті «Державним інформаційним геологічним фондом України». Станом на 30.06.2019 кредиторська заборгованість по використаним державним коштам на проведені роботи у розмірі 423 830 грн не списана.

- Титул (об`єкт) № 254/б «Реконструкція приміщення лабораторії Побузької ГРЕ». Початок робіт - 2008 рік, закінчення - 2009 рік. Згідно акту інвентаризації закінчених та незакінчених геологорозвідувальних робіт за рахунок Державного бюджету станом на 01.07.2019, роботи виконані на суму 800 000,0 грн. Виконані роботи на вказану суму значаться на бухгалтерському рахунку 15 «Капітальні інвестиції» як дебіторська заборгованість та на бухгалтерському рахунку 48 «Цільове фінансування» як кредиторська заборгованість» станом на 30.06.2019. Протягом перевіряємого періоду геологорозвідувальні роботи по даному об`єкту не проводилися, державне цільове фінансування з державного бюджету не виділялося, дані роботи не прийняті «Державним інформаційним геологічним фондом України», оскільки не підлягають реєстрації. Станом на 30.06.2019 кредиторська заборгованість по використаним державним коштам на проведені роботи у розмірі 800 000 грн не списана.

- Титул (об`єкт) № 833/б, № 860/б, № 843/б, № 844/б, № 56/б, № 258/б «Облаштування баз». Згідно акту інвентаризації закінчених та незакінчених геологорозвідувальних робіт проведених за рахунок Державного бюджету станом на 01.07.2019 роботи виконані на суму 368 448 грн. Виконані роботи на вказану суму значаться на бухгалтерському рахунку 15 «Капітальні інвестиції» як дебіторська заборгованість та на бухгалтерському рахунку 48 «Цільове фінансування» як кредиторська заборгованість» станом на 30.06.2019. Протягом перевіряємого періоду геологорозвідувальні роботи по даному об`єкту не проводилися, державне цільове фінансування з державного бюджету не виділялося, дані роботи не прийняті «Державним інформаційним геологічним фондом України», оскільки не підлягають реєстрації.

Таким чином, враховуючи вищезазначене, протягом перевіряємого періоду роботи по вказаним титулам (об`єктам) значаться на бухгалтерському рахунку 15 «Капітальні інвестиції» як дебіторська заборгованість та на бухгалтерському рахунку 48 «Цільове фінансування» як кредиторська заборгованість у розмірі 1 592 278 грн.

На думку відповідача, вказані роботи, на підставі протоколу засідання науково-технічної ради виконавця, повинні бути прийнятими та переданими замовнику для використання (стосовно робіт, звіт про які на зберігання до Геоінформу не передається), а витрати, пов`язані з їх проведенням, підлягають списанню.

Оскільки ДП «УГК» станом на 30.06.2019 ДП «УГК» з бухгалтерського рахунку 15 «Капітальні інвестиції» не списано вказану дебіторську заборгованість у загальному розмірі 1 592 278 грн, відповідач вважає, що ДП «УГК» занижено дохід на вказану суму, яка підлягає відображенню у складі доходу та фінансового результату до оподаткування у першому півріччі 2019 року у розмірі 1 592 278 грн.

Вказані обставини у сукупності вказують на порушення ДП «УГК» вимог підпунктів 14.1.11, 14.1.36, 14.1.56, 14.1.228, 14.1.257 пункту 14.1 статті 14, підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134, підпункту 138.3.2 пункту 138.3.3 статті 138 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI (ПК України), пунктів 7, 10, 11 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 15 «Дохід», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 29.11.1999 №290, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14.12.1999 за №860/4153 (Положення №290), що призвело до заниження доходу підприємства та фінансового результату до оподаткування на 37 673 334 грн, а саме: 2017 рік - 31 844 468 грн, 2018 рік - 1 735 692 грн, півріччя 2019 року - 4 093 174 грн.

Висновок про зазначене заниження ДП «УГК» доходу та фінансового результату до оподаткування слугував підставою для прийняття ГУ ДПС у м. Києві оскаржуваного податкового повідомлення-рішення від 20.11.2019 №0105.

Крім того, зазначене порушення вплинуло на визначення частини чистого прибутку (доходу), що підлягає сплаті до державного бюджету державними унітарними підприємствами та їх об`єднаннями, яке наведено в рядку 02 Декларацій «Фінансовий результат до оподаткування (прибуток або збиток), визначеного у фінансовій звітності відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності» у розмірі 37 673 334 грн, а саме: 2017 рік - 31 844 468 грн, 2018 рік - 1 735 692 грн, півріччя 2019 року - 4 093 174,0 грн. Отже, позивачем занижено показники у рядку 09 Розрахунку «Частина чистого прибутку (доходу), що підлягає сплаті (р.07 - р.08)» за період з 01.07.2016 по 30.06.2019 на 22 330 000 грн, а саме: 2017 рік - 19 584 348,0 грн, 2018 рік - 1 067 450,0 грн, 2019 рік (01.01.2019-30.06.2019) - 1 678 202,0 грн.

Висновок про зазначене заниження ДП «УГК» частини чистого прибутку (доходу), що підлягає сплаті до державного бюджету державними унітарними підприємствами та їх об`єднаннями стало підставою для прийняття відповідачем іншого оскаржуваного податкового повідомлення-рішення від 20.11.2019 №0105.

Суд критично оцінює зазначені висновки відповідача, виходячи з наступного.

Відповідно до підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 ПК України (в редакції від 01.01.2012) об`єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом зменшення суми доходів звітного періоду, визначених згідно зі статтями 135-137 цього Кодексу, на собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та суму інших витрат звітного податкового періоду, визначених згідно зі статтями 138-143 цього Кодексу, з урахуванням правил, встановлених статтею 152 цього Кодексу.

Згідно підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 ПК України (в редакції від 01.01.2017) об`єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього Кодексу.

Пунктом 5 Положення №290 передбачено, що дохід визнається під час збільшення активу або зменшення зобов`язання, що зумовлює зростання власного капіталу (за винятком зростання капіталу за рахунок внесків учасників підприємства), за умови, що оцінка доходу може бути достовірно визначена.

Відповідно до пункту 7 №290 визнані доходи класифікуються в бухгалтерському обліку за такими групами: дохід (виручка) від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг); чистий дохід від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг); інші операційні доходи; фінансові доходи; інші доходи.

Дохід (виручка) від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) - загальний дохід (виручка) від реалізації продукції, товарів, робіт або послуг без вирахування наданих знижок, повернення раніше проданих товарів та непрямих податків і зборів (податку на додану вартість, акцизного збору тощо).

Чистий дохід від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) визначається шляхом вирахування з доходу від реалізації продукції, товарів, робіт, послуг наданих знижок, вартості повернутих раніше проданих товарів, доходів, що за договорами належать комітентам (принципалам тощо), та податків і зборів.

До складу інших операційних доходів включаються суми інших доходів від операційної діяльності підприємства, крім чистого доходу від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг), зокрема: дохід від операційної оренди активів; дохід від операційних курсових різниць; відшкодування раніше списаних активів; дохід від роялті, відсотків, отриманих на залишки коштів на поточних рахунках в банках, дохід від реалізації оборотних активів (крім фінансових інвестицій), необоротних активів, утримуваних для продажу, та групи вибуття тощо.

До складу фінансових доходів включаються дивіденди, відсотки та інші доходи, отримані від фінансових інвестицій (крім доходів, які обліковуються за методом участі в капіталі).

До складу інших доходів, зокрема, включаються дохід від реалізації фінансових інвестицій; дохід від неопераційних курсових різниць та інші доходи, які виникають у процесі господарської діяльності, але не пов`язані з операційною діяльністю підприємства.

Згідно пункту 10 Положення №290 дохід, пов`язаний з наданням послуг, визнається, виходячи зі ступеня завершеності операції з надання послуг на дату балансу, якщо може бути достовірно оцінений результат цієї операції.

Результат операції з надання послуг може бути достовірно оцінений за наявності всіх наведених нижче умов:

- можливості достовірної оцінки доходу;

- імовірності надходження економічних вигод від надання послуг;

- можливості достовірної оцінки ступеня завершеності надання послуг на дату балансу;

- можливості достовірної оцінки витрат, здійснених для надання послуг та необхідних для їх завершення.

Пункт 11 Положення №290 передбачає, що оцінка ступеня завершеності операції з надання послуг проводиться:

- вивченням виконаної роботи;

- визначенням питомої ваги обсягу послуг, наданих на певну дату, у загальному обсязі послуг, які мають бути надані;

- визначенням питомої ваги витрат, яких зазнає підприємство у зв`язку із наданням послуг, у загальній очікуваній сумі таких витрат. Сума витрат, здійснених на певну дату, включає тільки ті витрати, які відображають обсяг наданих послуг на цю саму дату.

Відповідно до пункту 17 Положення №290 отримане цільове фінансування (у тому числі кошти, вивільнені від оподаткування у зв`язку з наданням пільг з податку на прибуток підприємств) визнається доходом протягом тих періодів, в яких були зазнані витрати, пов`язані з виконанням умов цільового фінансування.

Згідно пункту 13 Порядку проведення геологорозвідувальних робіт за рахунок коштів державного бюджету, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 січня 1999 №83 (Порядок №83), облік виконаних геологорозвідувальних робіт (крім наукового супроводження всіх видів геологорозвідувальних робіт) ведеться їх виконавцем у журналі (додаток 7) на підставі актів обміру проведених робіт із зазначенням об`єктів, номенклатури видів робіт і витрат, передбачених зведеним розрахунком кошторисної вартості геологорозвідувальних робіт і витрат. Порядком №83, передбачено складання Зведеного реєстру актів обміру проведених геологорозвідувальних робіт.

Відповідно до пункту 15 Порядку №83, закінченими за геологічним (технічним) завданням вважаються роботи, звіт про проведення яких затверджено в установленому порядку і прийнято на зберігання до Державного науково-виробничого підприємства «Державний інформаційний геологічний фонд України» (далі - Геоінформ) або на підставі протоколу засідання науково-технічної ради виконавця геологорозвідувальних робіт прийнято та передано замовнику для використання - стосовно робіт, звіт про які на зберігання до Геоінформу не передаються, а витрати, пов`язані з їх проведенням, списуються.

Згідно із частиною 1 статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

За змістом листа ДПС України від 15.03.2021 №2847/5/99-00-03-02-05 щодо податкових наслідків з ПДВ та податку на прибуток підприємств при переданні зобов`язання щодо геологорозвідувальних робіт з розвитку мінерально-сировинної бази України від одного спеціалізованого підприємства до іншого, платники податків при визначенні порядку оподаткування здіснюваних ними операцій повинні керуватись принципом бухгалтерського обліку превалювання сутності над формою, для цілей податкового обліку береться до уваги економічні наслідки, створені господарськими операціями, а не особливості оформлення таких операцій. Такі операції відображаються при визначенні об`єкта оподаткування податком на прибуток згідно з правилами бухгалтерського обліку.

Аналіз наведених норм та позиції ДПС України свідчить, що геологорозвідувальні роботи вважаються виконаними з моменту оформлення саме акту обміру проведених робіт (зведеного реєстру актів обміру проведених геологорозвідувальних робіт), який є первинним документом та підставою для бухгалтерського обліку таких господарських операцій.

При цьому, документи, підтверджуючі прийняття архівною установою - Державним науково-виробничим підприємством «Державний інформаційний геологічний фонд України» звіти про проведення геологорозвідувальних робіт, не є первинними документами, підтверджуючими господарську операцію в розумінні наведених норм, а тому такі документи не є підставою для бухгалтерського обліку таких господарських операцій. ДНВП «Державний інформаційний геологічний фонд України» виконує лише функції архівної установи, в якій зберігається закінчена геологічна інформація.

Крім того, передача геологічної документації до ДНВП «Державний інформаційний геологічний фонд України» не призводить до виникнення у ДП «УГК» доходу, та як наслідок не впливає на об`єкт оподаткування.

Згідно матеріалів справи, акти обміру проведених робіт (зведені реєстри актів обміру проведених геологорозвідувальних робіт), які включають спірні титули № № 109, 106, 850, 40, 43, 68, 253, 254, 399, 920, 102, 103, 917, 397, 653, 255, у період з 2012 по 2019 роки складались та підписувались замовником робіт, яким є Державна служба геології та надр України, та виконавцем робіт, яким є ДП «УГК».

Державна служба геології та надр України, яка є одночасно уповноваженим органом управління ДП «УГК» та замовником геологорозвідувальних робіт (в тому числі по спірних об`єктах (титулах) №№ 109, 106, 850, 40, 43, 68, 253, 254, 399, 920, 102, 103, 917, 397, 653, 255) в листі № 15187/01/09-20 від 09.10.2020 зазначила, що: Держгеонадра як замовник геологорозвідувальних робіт за результатами процедури закупівлі у 2012-2019 роках укладено з ДП «УГК», як виконавцем таких робіт, Договір про закупівлю геологорозвідувальних робіт за державні кошти в межах обсягу видатків на проведення геологорозвідувальних робіт на відповідний рік. Затверджений пооб`єктний план геологорозвідувальних робіт на відповідний період включає в себе об`єкти, що забезпечують проведення геологорозвідувальних робіт.

Розрахунки для виконання геологорозвідувальних робіт проводяться шляхом попередньої оплати в розмірі 100 відсотків. Після отримання попередньої оплати ДП «УГК», як виконавець робіт, щомісяця до 5 числа місяця, що настає за звітним, подає на затвердження Держгеонадра Зведений реєстр актів обміру проведених геологорозвідувальних робіт за звітний період та з початку року.

Геологорозвідувальні роботи вважаються виконаними з моменту оформлення актів обміру виконаних геологорозвідувальних робіт. Такий Акт є первинним документом, а як наслідок є підставою для проведення господарських операцій в бухгалтерському обліку.

Доходи, отримані ДП «УГК» по договорам про закупівлю геологорозвідувальних робіт за державні кошти повинні відображатись в Податкових деклараціях з податку на прибуток підприємств в тих періодах, коли надходять кошти по таких договорах, та як наслідок такі доходи враховуються при розрахунку прибутку, який у відповідності до приписів Податкового кодексу України є об`єктом оподаткування.

Звіти про проведення геологорозвідувальних робіт та повідомлення Державного науково-виробничого підприємства «Державний інформаційний геологічний фонд України» (Геоінформ) про прийняття таких звітів, не є первинними документами, підтверджуючими господарську операцію відповідно до Порядку розпорядження геологічною інформацією (постанова КМУ від 07.11.2018 № 939).

Геоінформ приймаючи на зберігання звіти про проведення геологорозвідувальних робіт, виконує функції архівної установи.

Прийняття Геоінформ на зберігання звітів про проведення геологорозвідувальних робіт не призводить до виникнення у ДП «УГК» доходу, та як наслідок не впливає на об`єкт оподаткування.

З урахуванням наведеного суд вважає необґрунтованими висновки ГУ ДПС у м. Києві про те, що доходи, отримані ДП «УГК» за виконання спірних робіт потрібно відображати в податковій декларації з податку на прибуток підприємств в період, коли звіти прийняті на зберігання, а не за фактом підписання відповідних актів обміру проведених робіт.

Таким чином, суд вважає безпідставним висновок відповідача щодо заниження ДП «УГК» (за вказаними вище титулами) фінансового результату до оподаткування у розмірі 36 081 056,0 грн, оскільки зазначена сума у повному обсязі включена до фінансового результату ДП «УГК» у попередніх періодах.

Також, суд зважає на доводи позивача про те, що 2012 році податковим органом проводилась планова виїзна перевірка ПДРГП «ПІВНІЧГЕОЛОГІЯ» () (правонаступником якого є ДП «УГК» і до якого за розподільчим балансом перейшли всі незавершені геологорозвідувальні об`єкти) з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.10.2009 по 30.06.2012, з питань дотримання вимог валютного законодавства за період з 01.10.2009 по 30.06.2012. За результатами перевірки складено Акт № 5726/2250/25398506 від 09.11.2012.

В цей період ПДРГП «ПІВНІЧГЕОЛОГІЯ» виконано, задекларовано та оподатковано 85 982 400,00 грн незавершених робіт, списано згідно з довідками ДНВП «ГЕОІНФОРМ» 124 665 244,00 грн закінчених робіт, які оподатковані в попередніх періодах - в момент отримання коштів.

Згідно Акту № 5726/2250/25398506 від 09.11.2012, перевіркою достовірності відображених показників у поданих Деклараціях з податку на прибуток підприємств не встановлено заниження чи завищення задекларованих суб`єктом господарювання показників у рядку 01.1 Декларацій «доходи від продажу товарів (робіт, послуг).

Наведене є опосередкованим підтвердженням того, що висновки ГУ ДПС у м. Києві, викладені в Акті перевірки № 79/26-15-14-01-05/38078094 від 24.10.2019 є протиправними.

Крім того, суд вважає за необхідне зауважити, що відповідно до абзацу 3, 4 пункту 15 Порядку №83, витрати, пов`язані з проведенням геологорозвідувальних робіт, списуються з балансу виконавця:

- по об`єктах, роботи на яких закінчені і відповідний звіт передається на зберігання до Геоінформу, - після повідомлення про прийняття звіту та довідки про вартість проведених робіт на об`єкті;

- по об`єктах, роботи на яких закінчені (розроблення методичних документів, інструкцій, нормативних довідників, конструювання приладів і устаткування для проведення випробувань та обробки результатів геологорозвідувальних робіт, здійснення державного геологічного контролю тощо) і відповідний звіт на зберігання до Геоінформу не передається, - на підставі протоколу науково-технічної ради замовника або виконавця про прийняття звіту та довідки про вартість виконаних робіт.

Пунктом 16 Порядку №83 передбачено, що закінчені геологорозвідувальні роботи приймаються науково-технічною радою замовника, щодо: об`єктів надр, підготовлених з метою подальшого їх вивчення (розвідувальні площі, відкриті та попередньо розвідані родовища, роботи з моніторингу тощо); структур (об`єктів), підготовлених для пошукового буріння на нафту (газ); приросту попередньо оцінених запасів корисних копалин на об`єктах, де проводиться розвідка; наукового супроводження всіх видів геологорозвідувальних робіт; робіт, що забезпечують проведення геологорозвідувальних робіт та розвиток галузі.

Отже, списання витрат з балансу виконавця, пов`язаних з проведенням геологорозвідувальних робіт здійснюється виключно по об`єктах, роботи на яких закінчені.

Державна служба геології та надр України в листі № 15187/01/09-20 від 09.10.2020 зазначила, що ДП «УГК» матиме правові підстави для списання витрат, пов`язаних з проведенням робіт по об`єктам (титулам) №№ 714/03, 254/б, 833/б, 860/б, 843/б, 844/б, 56/б, 258/б лише у разі: закінчення таких робіт, та наявності протоколу науково-технічної ради Держгеонадра та протоколу науково-технічної ради Державного підприємства «Українська геологічна компанія».

Відповідачем не доведено, що геологорозвідувальні роботи за титулами № 714/03, 254/б, 833/б, 830/б, 843/б, 844/б, 56/б, 258/б станом на період податкової перевірки закінчені, у той час як протилежний висновок простежується із дослідженого відповідачем акту інвентаризації закінчених і незакінчених геологорозвідувальних робіт, за рахунок Держбюджету станом на 01.07.2019. До того ж, відсутні протоколи науково-технічної ради Держгеонадра про прийняття таких робіт та науково-технічної ради ДП «УГК» про закінчення таких робіт.

Таким чином, у ДП «УГК» не мало достатніх правових підстав для списання витрат (нематеріального активу та цільового фінансування), пов`язаних з проведенням робіт по об`єктам (титулам) № № 714/03, 254/б, 833/б, 860/б, 843/б, 844/б, 56/б, 258/б.

З урахування викладеного у сукупності, суд дійшов висновку щодо протиправності податкового повідомлення-рішення від 20.11.2019 №0105.

Оскільки судом встановлено необґрунтованість висновку ГУ ДПС у м. Києві щодо заниження ДП «УГК» (за вказаними вище титулами) фінансового результату до оподаткування (з урахуванням змін, внесених до акту перевірки листом ГУ ДПС у м. Києві № 45771/10/26-15-05-01-05 від 15.11.2019), адже відповідна сума у повному обсязі включена до фінансового результату ДП «УГК» у попередніх періодах, та враховувалась при розрахунку частини чистого прибутку (доходу), який здійснювався відповідно до Порядку №138, суд також вважає необґрунтованим висновок ГУ ДПС у м. Києві щодо заниження ДП «УГК» у рядку 09 Розрахунку «Частина чистого прибутку (доходу), що підлягає сплаті (р. 07 - р. 08)» за період з 01.07.2016 по 30.06.2019 на суму 22 330 000 грн.

Також у цій частині суд вважає за необхідне зауважити, що відповідно до статті 6 ПК України податком є обов`язковий, безумовний платіж до відповідного бюджету, що справляється з платників податку відповідно до цього Кодексу.

Збором (платою, внеском) є обов`язковий платіж до відповідного бюджету, що справляється з платників зборів, з умовою отримання ними спеціальної вигоди, у тому числі внаслідок вчинення на користь таких осіб державними органами, органами місцевого самоврядування, іншими уповноваженими органами та особами юридично значимих дій.

Сукупність загальнодержавних та місцевих податків та зборів, що справляються в установленому цим Кодексом порядку, становить податкову систему України.

Статтями 9 та 10 ПК України визначено вичерпний перелік загальнодержавних і місцевих податків і зборів.

Пунктом 17 частини 2 статті 29 Бюджетного кодексу України встановлено, що до доходів загального фонду Державного бюджету України (з урахуванням особливостей, визначених пунктом 1 частини другої статті 67-1 цього Кодексу) належить частина чистого прибутку (доходу) державних унітарних підприємств та їх об`єднань, що вилучається до державного бюджету відповідно до закону, та дивіденди (дохід), нараховані на акції (частки) господарських товариств, у статутних капіталах яких є державна власність.

Пунктом 2 Порядку №138 закріплено, що частина чистого прибутку (доходу) сплачується державними унітарними підприємствами та їх об`єднаннями до державного бюджету наростаючим підсумком щоквартальної фінансово-господарської діяльності за відповідний період у строк, встановлений для сплати податку на прибуток підприємств.

Відповідно до пункту 3 Порядку №138 частина чистого прибутку (доходу), що підлягає сплаті до державного бюджету, визначається державними унітарними підприємствами та їх об`єднаннями відповідно до форми розрахунку, встановленої Державною податковою службою, та зазначається у декларації з податку на прибуток підприємства.

Розрахунок частини чистого прибутку (доходу) разом з фінансовою звітністю, складеною відповідно до положень (стандартів) бухгалтерського обліку, подається державними унітарними підприємствами та їх об`єднаннями до органів державної податкової служби у строк, передбачений для подання декларації з податку на прибуток підприємств.

Згідно із підпунктом 14.1.39 пункту 14.1 статті 14 ПК України грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Відповідно до підпункту 14.1.156 пункту 14.1 статті 14 ПК України податкове зобов`язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк).

Враховуючи нормативні визначення вищевказаних понять (грошове зобов`язання, податкове зобов`язання), суд дійшов висновку, що частина чистого прибутку не є податковим платежем, у розумінні норм ПК України. Цей платіж не віднесений ні до загальнодержавних податків та зборів, ні до місцевих податків, визначених статтями 9 та 10 Податкового кодексу України.

Аналогічна правова позиція міститься у постановах Верховного Суду від 25.02.2019 у справі № 814/2306/17, від 24.05.2019 у справі № 806/1420/16.

Статтею 19-1 ПК України (в редакції чинній на час проведення спірної перевірки) визначено функції контролюючих органів, зокрема, останні здійснюють адміністрування податків, зборів, платежів, у тому числі проводять відповідно до законодавства перевірки та звірки платників податків; контролюють своєчасність подання платниками податків та платниками єдиного внеску передбаченої законом звітності (декларацій, розрахунків та інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків, зборів, платежів), своєчасність, достовірність, повноту нарахування та сплати податків, зборів, платежів; здійснюють інші функції, визначені законом.

Права контролюючих органів передбачені статтею 20 ПК України.

Згідно з пунктом 41.1 статті 41 ПК України контролюючими органами є центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову, державну митну політику, державну політику з адміністрування єдиного внеску, державну політику у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування податкового та митного законодавства, законодавства з питань сплати єдиного внеску та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючий орган (далі - центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику), його територіальні органи.

Суд зазначає, що відповідно до підпункту 54.3.2 пункту 54.3 статті 54 ПК України, на підставі якого податковим органом було нараховано ДП «УГК» суму грошового зобов`язання зі сплати частини чистого прибутку (доходу) в розмірі 22 330 000 грн, контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо дані перевірок результатів діяльності платника податків, крім електронної перевірки, свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобов`язань, суми бюджетного відшкодування та/або від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, заявлених у податкових (митних) деклараціях, уточнюючих розрахунках.

Відповідно до статті 19-1 ПК України, серед переліку функцій, які закріплені за контролюючими органами була відсутня функція, яка б визначала обов`язок контролюючих органів здійснювати адміністрування частини чистого прибутку (доходу).

Таким чином, застосування ГУ ДПС у м. Києві до ДП «УГК» положень підпункту 54.3.2 пункту 54.3 статті 54 ПК України у даній частині, не відповідає змісту вищевказаних норм.

При цьому, на думку суду, покладення на контролюючі органи повноважень щодо обліку таких платежів не змінює правової природи такого платежу.

Згідно з ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Верховний Суд у постанові від 13.08.2019 по справі № 824/741/18 дійшов висновку, що законами України не передбачено механізму здійснення податковими органами контролюючої функції щодо сплати державними унітарними підприємствами частини чистого прибутку (доходу). Передбачений ПК України механізм здійснення податковими органами повноважень з визначення сум податкових та грошових зобов`язань платників податків та стягнення у зв`язку із цим сум штрафних (фінансових) санкцій стосується виключно правовідносин зі сплати податків та зборів, передбачених статтями 9 та 10 вказаного кодексу, до яких сплата до відповідного бюджету частини чистого прибутку (доходу) державного підприємства не відноситься.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 01.08.2018 у справі №826/19797/16, від 31.01.2019 у справі № 819/25/18, від 24.05.2019 у справі № 806/1420/16.

Також Верховний Суд, проаналізувавши аналогічні правовідносини у постанові від 18.03.2021 у справі №320/3774/19, дійшов висновку, що покладення на контролюючі органи повноважень щодо обліку таких платежів не змінює правової природи такого платежу.

Серед переліку функцій, які закріплені за контролюючими органами статті 19-1 ПК України (в редакції на час виникнення спірних відносин) також відсутня функція, яка б визначала обов`язок Відповідача здійснювати адміністрування частини чистого прибутку (доходу).

Лише Законом України № 466-IX від 16.01.2020 «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві» стаття 19-1 доповнена підпунктом 19-1.1.51, яким визначено, що контролюючі органи виконують такі функції, зокрема, здійснюють контроль за своєчасністю, достовірністю, повнотою нарахування та сплати частини чистого прибутку (доходу) до бюджету державними та комунальними унітарними підприємствами та їх об`єднаннями, а також господарськими товариствами, у статутному капіталі яких є державна та/або комунальна власність.

Крім того, розрахунки (у тому числі розрахунок частини чистого прибутку (доходу), дивідендів на державну частку), які подаються до контролюючих органів відповідно до іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, прирівнюються до податкової декларації (пункт 46.1 статті 46 ПК України в редакції Закону № 466-IX).

А пунктом 1-1 Підрозділу 10 «Інші перехідні положення» ПК України (в редакції Закону № 466-IX) встановлено, що стягнення заборгованості з частини чистого прибутку (доходу) державних унітарних підприємств та їх об`єднань здійснюється у порядку, визначеному статтями 59, 60 глави 4, статтями 87-101 глави 9 розділу II цього Кодексу.

Відтак законодавець лише у 2020 році усунув неузгодженості у податковому законодавстві, в тому числі й щодо адміністрування частини чистого прибутку, який має сплачуватися до Державного бюджету України державними унітарними підприємствами.

Ураховуючи викладене, відповідач на час виникнення спірних правовідносин не мав повноважень збільшувати суму грошового зобов`язання з платежу частина чистого прибутку та, відповідно, приймати спірне податкове повідомлення-рішення.

Отже, на момент проведення податкової перевірки позивача у ГУ ДПС у м. Києві були відсутні функції контролю за своєчасністю, достовірністю, повнотою нарахування та сплати частини чистого прибутку (доходу) до бюджету, а отже відповідач приймаючи податкове повідомлення-рішення від 20.11.2019 №0105 вийшов за межі наданих йому повноважень, що є окремою підставою для визнання протиправним та скасування вказаного рішення.

Суд також враховує, що пунктом 22 частини 1 статті 6 Закону України «Про управління об`єктами державної власності», визначено, що до повноважень уповноважених органів управління відповідно до покладених на них завдань віднесено забезпечення відповідно до встановленого Кабінетом Міністрів України порядку відрахування до Державного бюджету України частини прибутку (доходу) державними підприємствами,

Уповноваженим органом управління ДП «УГК» є Державна служба геології та надр України (), що підтверджується інформацією з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Відповідно до частини 3 статті 89 Господарського кодексу України господарське товариство, у статутному капіталі якого більше 50 відсотків акцій (часток, паїв) прямо чи опосередковано належить державі, зобов`язане на кожний наступний рік складати і виконувати річний фінансовий план відповідно до статті 75 цього Кодексу.

Згідно з частиною 3 статті 142 Господарського кодексу України порядок використання прибутку (доходу) суб`єкта господарювання визначає власник (власники) або уповноважений ним орган відповідно до законодавства та установчих документів. Порядок використання прибутку державних підприємств та господарських товариств, у статутних капіталах яких більше 50 відсотків акцій (часток, паїв) належить державі, здійснюється відповідно до статті 75 цього Кодексу.

Положеннями частин 9 - 11 статті 75 Господарського кодексу України визначено, що розподіл прибутку (доходу) державних комерційних підприємств здійснюється відповідно до затвердженого фінансового плану з урахуванням вимог цього Кодексу та інших законів.

В фінансовому плані затверджуються суми коштів, які направляються державі як власнику і зараховуються до Державного бюджету України.

Органи, до сфери управління яких відносяться державні комерційні підприємства, до 15 липня року, що передує плановому, надають Кабінету Міністрів України інформацію про обсяги перерахування прибутку державних комерційних підприємств для їх врахування при формуванні державного бюджету.

З урахуванням аналізу наведених вище норм, суд вважає, що саме Державна служба геології та надр України, як орган управління позивача, наділене повноваженнями щодо погодження фінансових планів та вирішення питання щодо відрахування до державного бюджету частини чистого прибутку (доходу) останнього.

Державна служба геології та надр України, у листі №15187/01/09-20 від 09.10.2020 зазначила, що в період з 2016 по 2019 рік включно ДП «УГК» здійснювалось відрахування до державного бюджету частини чистого прибутку у відповідності до Порядку №138 та Закону України «Про управління об`єктами державної власності», що підтверджується даними фінансової звітності, яка щокварталу подається до Держгеонадра відповідно до вимог Порядку подання фінансової звітності, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2000 №419.

Суми, які перераховувались у вказаний період Держгеонадра ДП «УГК» в рамках договорів про закупівлю геологорозвідувальних робіт за державні кошти, мають враховуватись ДП «УГК» при розрахунку сплати частини чистого прибутку (доходу).

У поданій за 2016-2019 роки ДП «УГК» фінансовій звітності відображено відрахування частини чистого прибутку (доходу), серед іншого, за геологорозвідувальні роботи (в тому числі по об`єктах (титулах) № № 109, 106, 850, 40, 43, 68, 253, 254, 399, 920, 102, 103, 917, 397, 653, 255, 714/03, 254/б, 833/б, 860/б, 843/б, 844/б, 56/б, 258/б), нарахування та сплату до державного бюджету.

З наведеного чітко вбачається, що кошти, отримані ДП «УГК» за виконання геологорозвідувальних робіт по об`єктах (титулах) № № 109, 106, 850, 40, 43, 68, 253, 254, 399, 920, 102, 103, 917, 397, 653, 255, 714/03, 254/б, 833/б, 860/б, 843/б, 844/б, 56/б, 258/б враховувались при розрахунку сплати частини чистого прибутку (доходу).

Таким чином, наведене є підтвердженням того, що кошти (доходи), отримані ДП «УГК» за виконання геологорозвідувальних робіт по вищевказаних об`єктах (титулах), відображалися позивачем в Податкових деклараціях з податку на прибуток підприємств за 2012-2019 роки, та як наслідок такі доходи враховувались при розрахунку прибутку, який у відповідності до приписів статті 134 ПК України є об`єктом оподаткування.

Виходячи з наведеного суд дійшов висновку про протиправність та необхідність скасування податкового повідомлення-рішення від 20.11.2019 №0105.

Відповідно до частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Такий підхід узгоджується з практикою Європейського Суду з прав людини. Так, у пункті 110 рішення від 23.07.2002 у справі «Компанія «Вестберґа таксі Актіеболаґ» та «Вуліч проти Швеції» визначив, що адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення податкових штрафів має саме податкове управління.

Системно проаналізувавши приписи законодавства України, надавши оцінку з урахуванням усіх доказів у справі в їх сукупності, враховуючи те, що відповідачем не доведено обґрунтованість висновків перевірки та правомірність оскаржуваних рішень, суд вважає, що наявні підстави для задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Частинами першою, сьомою статті 139 КАС України передбачено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Оскільки даний позов сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, підлягає задоволенню повністю, а згідно наявного в матеріалах справи платіжного доручення від 02.03.2020 №10063, позивачем за його подання сплачено судовий збір у розмірі 21020 грн, то вказана сума підлягає поверненню позивачу за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 77, 139, 241, 243-246, 255 КАС України, суд

вирішив:

Адміністративний позов Державного підприємства «Українська геологічна компанія» задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у місті Києві від 20.11.2019 №0105 та №0105.

Стягнути з Головного управління ДПС у місті Києві за рахунок бюджетних асигнувань на користь Державного підприємства «Українська геологічна компанія» судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 21 020 грн (двадцять одна тисяча двадцять гривень).

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Позивач - Державне підприємство «Українська геологічна компанія» (місцезнаходження юридичної особи: 02088, місто Київ, провулок Геофізиків, будинок 10; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань: 38078094).

Відповідач - Головне управління ДПС у місті Києві (місцезнаходження юридичної особи: 04116, місто Київ, вулиця Шолуденка, будинок 33/19; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань: ВП 44116011).

Повний текст рішення складено й проголошено в судовому засіданні 15.04.2021.

Суддя О.М. Чудак