Справа № 420/5107/20
Суддя: Шеметенко Л.П.
Дата ухвалення: 2021-04-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 квітня 2021 р.м.ОдесаСправа № 420/5107/20

Головуючий в І інстанції: Глуханчук О.В.
Дата та місце ухвалення рішення: 11.01.2021 р. м. Одеса

П`ятий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача Шеметенко Л.П.

судді Стас Л.В.

судді Шевчук О.А.

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 11 січня 2021 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, - Одеський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, про визнання протиправними дій, скасування рішення та зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

У червні 2020 року до суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, - Одеський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, у якому позивач просить суд: визнати протиправними дії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, № 35 від 05 березня 2020 року щодо відмови у одержанні одноразової грошової допомоги; скасувати рішення комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, № 35 від 05 березня 2020 року; зобов`язати Міністерство оборони України та Одеський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки виплатити одноразову грошову допомогу у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, у зв`язку із встановленням інвалідності ІІ групи внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 11 січня 2021 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про задоволення позову, наголошуючи на неповному з`ясуванні судом першої інстанції всіх обставин, що мають значення для вирішення справи, та порушення норм матеріального права.

Відповідачем поданий відзив на апеляційну скаргу, в якому останній просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Вислухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проходив строкову військову службу у Збройних Силах СРСР та у період з 17 травня 1988 року по 15 лютого 1989 року приймав участь в бойових діях на території Демократичної Республіки Афганістан.

Вказані обставини підтверджуються записами з Військового квитка серії НОМЕР_1 (а.с.37-39).

22 січня 2001 року під час первинного огляду ОСОБА_1 органами МСЕК було встановлено 2 групу інвалідності, причина інвалідності: загальне захворювання (а.с.41-47, 80-86).

20 серпня 2019 року під час повторного огляду ОСОБА_1 органами МСЕК встановлено 2 групу інвалідності, яка пов`язана із виконанням обов`язків військової служби при перебуванні у країнах де велися бойові дії (довідка МСЕК серія 12ААБ № 245476 від 30.08.2019 року (а.с.48, 87)).

Згідно Витягу з протоколу засідання 18 Регіональної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень контузій, травм, каліцтв № 275 від 01 серпня 2019 року, комісією встановлено, що захворювання солдата запасу ОСОБА_1 , 1968 р.н., «Посттравматична енцефалопатія з астено-невротичним синдромом», що підтверджено посвідченням УБД серія НОМЕР_2 від 25.06.2009 року, довідкою військового комісаріати № 938 від 24.07.2019 року про участь в бойових діях, медичними та військово-обліковими документами, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велися бойові дії (а.с.97).

22 січня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Одеського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки із заявою про виплату одноразової грошової допомоги, у зв`язку зі встановленням другої групи інвалідності, яка пов`язана із виконанням обов`язків військової служби при перебуванні у країнах де велися бойові дії (а.с.79).

Разом із заявою позивачем подано: копії довідок МСЕК, копію військового квитка, копії паспорту громадянина України та довідки про присвоєння ідентифікаційного номера, копію Витягу з протоколу засідання 18 Регіональної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень контузій, травм, каліцтв № 275 від 01 серпня 2019 року про те, що захворювання солдата запасу ОСОБА_1 пов`язане з виконанням обов`язків військової служби при перебування в країнах де велись бойові дії; копії довідок з реквізитами; згоду на збір та обробку персональних даних (а.с.136-151).

05 лютого 2020 року за вих. № 857 за підписом ТВО військового комісара Одеського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки подано Директору Департаменту фінансів Міністерства оборони України висновок щодо можливості виплати одноразової грошової допомоги рядовому в запасі ОСОБА_1 , який був звільнений зі строкової військової служби 13.10.1989 року та якого 22.01.2001 року під час первинного огляду органами МСЕК було визнано особою з інвалідністю другої групи внаслідок загального захворювання, під час повторного огляду 20.08.2019 року було визнано особою з інвалідністю другої групи внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії, до якого додаються документи.

Згідно поданого висновку, командування вважає, що ОСОБА_1 не має права на отримання зазначеної грошової допомоги, оскільки згідно з пунктом 6 частини 2 статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», а також підпунктом 3 пункту 6 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975, одноразова грошова допомога призначається особам, звільненим зі строкової служби, якщо інвалідність настала не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мало місце в період проходження служби. ОСОБА_1 інвалідність встановлено понад 3-місячний термін.

Заявнику було роз`яснено Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги, але він наполягав на відправленні документів на комісію Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум (а.с.152).

05 березня 2020 року на засіданні комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, за результатами розгляду поданих ОСОБА_1 документів прийнято рішення щодо відмови в призначенні одноразової грошової допомоги гр. ОСОБА_1 , якого 16.10.1988 року звільнено зі строкової військової служби та 20.08.2019 року було визнано особою з інвалідністю другої групи внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії (довідка МСЕК серія 12ААБ № 245476 від 30.08.2019 року).

Підставою прийняття вказаного рішення, згідно витягу з протоколу комісії від 05 березня 2020 року № 35, зазначено: «Заявник не має права на отримання зазначеної грошової допомоги, оскільки згідно з пунктом 6 частини 2 статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», а також підпунктом 3 пункту 6 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975, одноразова грошова допомога призначається особам, звільненим зі строкової служби, якщо інвалідність настала не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мало місце в період проходження служби. Заявнику інвалідність встановлено понад 3-місячний термін.» (а.с.52, 153).

Зазначене рішення комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум доведено до відмова позивача листом Одеського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки від 16 квітня 2020 року № 3655 (а.с.51).

Вважаючи своє право порушеним діями відповідача щодо відмови в призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Вирішуючи справу та відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачу встановлена інвалідність більше ніж через 30 років після звільнення зі строкової військової служби, право на отримання одноразової грошової допомоги за статтею 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», у редакції чинній на дату встановлення інвалідності, у позивача відсутнє.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення заявленого позову з огляду на викладене.

Статтею 41 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» № 2232-XII від 25.03.1992 року (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) встановлено, що виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Відповідно до частини дев`ятої статті 16-3 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» № 2011-XII від 20.12.1991 року порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975 затверджено Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - Порядок № 975).

Відповідно до пункту 3 Порядку № 975, днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є: у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста - дата смерті, що зазначена у свідоцтві про смерть; у разі встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності - дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено під час апеляційного розгляду справи, позивачу другу групу інвалідності, внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії, встановлено з 20.08.2019 року (довідка МСЕК серія 12ААБ № 245476 від 30.08.2019 року).

На підставі наведеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що моментом виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є дата встановлення інвалідності, а тому, застосуванню до спірних правовідносин підлягає законодавство, яке діяло на момент встановлення позивачу ІІ групи інвалідності, причини якої пов`язані із виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії (серпень 2019 року), а саме Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» № 2011-XII від 20.12.1991 року в редакції від 01.01.2019 року та Порядок № 975 в редакції від 24.04.2019 року.

Також, як встановлено судом першої інстанції та підтверджується позивачем, останній проходив саме строкову військову службу у Збройних Силах СРСР та у період з 17 травня 1988 року по 15 лютого 1989 року приймав участь в бойових діях на території Демократичної Республіки Афганістан.

В свою чергу, особливий порядок правового регулювання виплати одноразової грошової допомоги військовослужбовцям строкової військової служби, військовозобов`язаним або резервістам, яких призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві визначений пунктом 6 частини другої статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» № 2011-XII від 20.12.1991 року, тобто, спеціальною правовою нормою, що містить особливі критерії для встановлення умов виплати одноразової грошової допомоги таким особам.

Так, згідно п. 6 ч. 2 ст. 16 Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» № 2011-XII від 20.12.1991 року (в редакції від 01.01.2019 року) одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі встановлення військовослужбовцю строкової військової служби, військовозобов`язаному або резервісту, якого призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного військовослужбовцю строкової військової служби, військовозобов`язаному або резервісту при виконанні обов`язків військової служби або служби у військовому резерві, або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби, закінчення зборів, проходження служби у військовому резерві, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження строкової військової служби, цих зборів, служби у військовому резерві.

Таким чином, можливо відокремити особливі критерії для встановлення умов виплати одноразової грошової допомоги військовослужбовцям строкової військової служби, якими є:

- встановлення військовослужбовцю строкової військової служби інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного військовослужбовцю строкової військової служби при виконанні обов`язків військової служби або

- встановлення військовослужбовцю строкової військової служби інвалідності не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження строкової військової служби.

Як вбачається з довідки до акту огляду МСЕК № 245476 від 20.08.2019 року та витягу з протоколу засідання 18 Регіональної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв від 01.08.2019 року № 275, позивачу 20.08.2019 року встановлена ІІ група інвалідності, внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії.

Тобто, позивачу встановлена інвалідність саме внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії, а не внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного військовослужбовцю строкової військової служби при виконанні обов`язків військової служби, а так само інвалідність встановлена пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби та не визначено, що захворювання (у зв`язку з яким встановлюється інвалідність) мало місце в період проходження строкової військової служби.

На підставі наведеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правомірно визнав обґрунтованим висновок відповідача про відсутність у позивача права на отримання одноразової грошової допомоги згідно п. 6 ч. 2 ст. 16 Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» № 2011-XII від 20.12.1991 року, у редакції чинній на дату встановлення інвалідності.

Доводи апеляційної скарги спростовуються наведеними висновками суду апеляційної інстанції та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Колегія суддів звертає увагу на те, що в апеляційній скарзі позивач лише посилається на постанови Верховного Суду, однак, такі судові рішення суду касаційної інстанції прийняті з урахуванням інших фактичних обставин, ніж у даній справі, з урахуванням різних часових проміжків щодо встановлення дати інвалідності та статусу військовослужбовця, а тому, вони не можуть бути прийняті до уваги.

В свою чергу, апеляційна скарга не містить жодних доводів в обґрунтування підстав наявності у позивача права на одноразову грошову допомогу згідно п. 6 ч. 2 ст. 16 Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» № 2011-XII від 20.12.1991 року, у редакції чинній на дату встановлення інвалідності, який визначає особливий порядок правового регулювання виплати одноразової грошової допомоги військовослужбовцям строкової військової служби.

Враховуючи викладені обставини та з огляду на наведені положення законодавства, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 240, 241, 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,
П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 11 січня 2021 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках, визначених ст. 328 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складення постанови в повному обсязі безпосередньо до Верховного Суду.

Судове рішення складено у повному обсязі 15.04.2021 р.

Суддя-доповідач: Л.П. Шеметенко

Суддя: Л.В. Стас

Суддя: О.А. Шевчук