Справа № 200/1753/21-а
Суддя: Аляб'єв І.Г.
Дата ухвалення: 2021-04-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 квітня 2021 р. Справа№200/1753/21-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд

у складі головуючого судді Аляб`єва І.Г.,

за участю секретаря судового засідання Козирєвій О.О.

за участі представника Департаменту агропромислового розвитку та земельних відносин Донецької обласної державної адміністрації Васюкевича С.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Департаменту агропромислового розвитку та земельних відносин Донецької обласної державної адміністрації (адреса:б-р Машинобудівників, 20, м.Краматорськ, Донецька область, 84313, ), Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області (б-р Машинобудівників, 16, м.Краматорськ, Донецька область, 84313, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з вказаним адміністративним позовом до Департаменту агропромислового розвитку та земельних відносин Донецької обласної державної адміністрації, Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області, в якому просить:

- визнати протиправними дії відповідачів щодо ненадання позивачеві в межах компетенції інформації про наявність вільних земель державної та комунальної власності по Донецькій області для ведення особистого селянського господарства, з надаванням графічних матеріалів вільних земель, в тому числі земель запасу, резервного фонду, для подальшого отримання ділянки у приватну власність;

- зобов`язати відповідачів надати позивачеві в межах компетенції інформацію на запит від 23.06.2020 про надання публічної інформації про наявність вільних земель державної та комунальної власності по Донецькій області для ведення особистого селянського господарства, не більше 2,0 га з наданням графічних матеріалів вільних земель, в тому числі земель запасу, резервного фонду, для подальшого отримання земельної ділянки у приватну власність.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначає наступне.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно з посвідченням серія НОМЕР_2 від 22.01.2016 є ветераном війни - учасником бойових дій.

Відповідно до пункту 14 статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» учасники бойових дій мають пільги на першочергове відведення земельних ділянок для індивідуального житлового будівництва, садівництва і городництва.

Порядок безоплатного отримання у власність земельних ділянок як учасниками антитерористичної операції (далі - АТО), як і іншими категоріями громадян, регулюється частиною 6 статті 118, статтями 121, 122 Земельного кодексу України.

Відповідно до Єдиного реєстру, сформованого на засіданні Комісії Маріупольської міської Ради з визначення порядку розподілу земельних ділянок для передачі їх безоплатно у власність учасникам АТО та сім`ям, члени яких загинули під час участі АТО, за результатами розгляду заяви позивача від 28.11.2016, йому присвоєно номер у черзі - 411.

23.06.2020 позивач звернувся до Донецької обласної державної адміністрації з заявою щодо надання інформації про наявність вільних земель державної та комунальної власності по Донецькій області для ведення особистого селянського господарства з наданням графічних матеріалів вільних земель , в тому числі земель запасу, резервного фонду, для подальшого отримання земельної ділянки у приватну власність.

Листом № 05.01-03/374/17-20 від 26.06.2020 Донецькою обласною державною адміністрацією повідомлено, що запит направлено на розгляд до Департаменту агропромислового розвитку та земельних відносин Донецької обласної державної адміністрації та Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області.

Згідно з листом Департаменту агропромислового розвитку та земельних відносин Донецької обласної державної адміністрації від 26.06.2020 року ОСОБА_1 було повідомлено, що запит направлено на розгляд до Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області.

Листом Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області від 03.07.2020 №ПІ -85/0-64/0/63-20 повідомлено, що з публічною інформацією щодо розпорядження землями сільськогосподарського призначення державної власності на території України він має право ознайомитись на Публічній кадастровій карті України, інформації стосовно вільних земельних ділянок на території Донецької області не надано.

Вважає дії посадових осіб Департаменту агропромислового розвитку та земельних відносин Донецької обласної державної адміністрації, Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області щодо не надання відповіді на запит про надання публічної інформації стосовно вільних земельних ділянок на території Донецької області протиправними та просить суд задовольнити позов в повному обсязі.

04.03.2021 через канцелярію суду надійшов відзив від Департаменту агропромислового розвитку та земельних відносин Донецької обласної державної адміністрації. Відповідач у відзиві вказує, що Департамент агропромислового розвитку та земельних відносин Донецької обласної державної адміністрації не наділений повноваженнями з розпорядження землями сільськогосподарського призначення державної або комунальної власності та не володіє і не зобов`язаний володіти відповідною інформацією, оскільки вказані повноваження віднесені до компетенції відповідних органів місцевого самоврядування та Головного управління Держгеокадастру в Донецькій області. На цих підставах в позові просить відмовити.

09.04.2021 через канцелярію суду надійшов відзив від Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області. Відповідач у відзиві вказує, що Головне управління Держгеокадастру у Донецькій області відповідно до вимог закону розпоряджається землями сільськогосподарського призначення державної власності на території Донецької області з 2013 року. Інформація щодо вільних земельних ділянок комунальної власності перебуває у розпорядженні відповідних територіальних громад. Також, Головне управління Держгеокадастру у Донецькій області повідомило позивачу про те, що запитувана ним інформація перебуває у відкритому доступі на офіційних веб-сайтах в мережі Інтернет. Вважає, що Головне управління Держгеокадастру у Донецькій області діяло в межах повноважень, наданих йому законом. На цих підставах у задоволенні позовних вимог просить відмовити.

Ухвалою суду від 22.02.2021 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання на 15.03.2021.

15.03.2021 розгляд справи відкладено на 30.03.2021.

Ухвалою суду від 30.03.2021 закрито підготовче провадження у справі, розгляд справи по суті призначено на 14.04.2021.

Позивач та представник відповідача до судового засідання не з`явилися, про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином.

До судового засідання з`явився представник Департаменту агропромислового розвитку та земельних відносин Донецької обласної державної адміністрації, який заперечував проти задоволення позовних вимог з підстав наведених у відзиві.

Дослідивши докази, що містяться у матеріалах справи, суд встановив наступне.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є громадянином України відповідно до паспорту серія НОМЕР_3 , РНОКПП НОМЕР_1 (а.с. 9-11).

Відповідно до посвідчення серія НОМЕР_2 від 22.01.2016 позивач є ветераном війни - учасником бойових дій (а.с.12).

Відповідачем 1 є Департамент агропромислового розвитку та земельних відносин Донецької обласної державної адміністрації який є структурним підрозділом Донецької обласної державної адміністрації та суб`єктом владних повноважень. Діє на підставі положення про Департамент агропромислового розвитку та земельних відносин Донецької обласної державної адміністрації.

Відповідачем 2 є Головне управління Держгеокадастру у Донецькій області яке є юридичною особою та суб`єктом владних повноважень.

Листом від 06.05.2020 №26.2.2-25914-26.6.1 Департаменту по роботі з активами Управління земельних відносин Маріупольської міської ради ОСОБА_1 повідомлено, що відповідно до Єдиного реєстру, сформованого на засіданні Комісії Маріупольської міської Ради з визначення порядку розподілу земельних ділянок для передачі їх безоплатно у власність учасникам АТО та сім`ям, члени яких загинули під час участі АТО, за результатами розгляду його заяви від 28.11.2016, йому присвоєно номер у черзі 411 (а.с.13).

23.06.2020 позивач звернувся до Донецької обласної державної адміністрації з заявою щодо надання публічної інформації про наявність вільних земель державної та комунальної власності по Донецькій області для ведення особистого селянського господарства з наданням графічних матеріалів вільних земель , в тому числі земель запасу, резервного фонду, для подальшого отримання земельної ділянки у приватну власність (а.с.14).

Листом № 05.01-03/374/17-20-311/18-20 від 26.06.2020 Донецькою обласною державною адміністрацією повідомлено, що запит направлено на розгляд до Департаменту агропромислового розвитку та земельних відносин Донецької обласної державної адміністрації та Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області (а.с.16).

Згідно відповіді Департаменту агропромислового розвитку та земельних відносин Донецької обласної державної адміністрації від 26.06.2020 №30/0/259-20/05, запит направлено на розгляд до Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області (а.с.17-18).

Листом Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області від 03.07.2020 року №ПІ-85/0-64/0/63-20 повідомлено, що з публічною інформацією щодо розпорядження землями сільськогосподарського призначення державної власності на території України я маю право ознайомитись на Публічній кадастровій карті України, інформації стосовно вільних земельних ділянок на території Донецької області не надано (а.с.19-20).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає та враховує наступне.

Частиною 2 ст. 34 Конституції України гарантує права кожного вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб на свій вибір.

Здійснення цих прав може бути обмежене законом в інтересах національною безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров`я населення, захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя, що визначено ч. 3 ст. 34 Конституції України.

Стаття 10 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі Конвенція) гарантує кожному свободу вираження поглядів.

Відповідно до ч. 1 ст. 10 Конвенції кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право, крім іншого, включає свободу одержувати інформацію без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів.

Здійснення цих свобод, оскільки воно пов`язане з обов`язками і відповідальністю, може підлягати таким формальностям, умовам, обмеженням або санкціям, що встановлені законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадської безпеки, для охорони порядку або запобігання злочинам, для охорони здоров`я або моралі, для захисту репутації або прав інших осіб, для запобігання розголошенню конфіденційної інформації або для підтримання авторитету і безсторонності суду і є необхідним в демократичному суспільстві, що передбачено ч. 2 ст. 10 Конвенції.

Отже, позивач має гарантоване ст. 34 Конституції України та ст. 10 Конвенції право на інформацію. Це право не є абсолютним і може зазнавати обмеження, яке здійснюється на підставі закону, для досягнення легітимної мети та є необхідним у демократичному суспільстві.

Порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації та інформації, що становить суспільний інтерес, визначає Закон України від 13 січня 2011 року № 2939-VI Про доступ до публічної інформації (далі Закон № 2939).

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону № 2939 метою цього Закону є забезпечення прозорості та відкритості суб`єктів владних повноважень і створення механізмів реалізації права кожного на доступ до публічної інформації.

Закон № 2939 не поширюється на відносини щодо отримання інформації суб`єктами владних повноважень при здійсненні ними своїх функцій, а також на відносини у сфері звернень громадян, які регулюються спеціальним законом (ч. 2 ст. 2 Закону № 2939).

Щодо визначення поняття публічна інформація та її обсягу суд відзначає таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону № 2939 публічна інформація це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

Перелік розпорядників інформації визначений ст. 13 Закону № 2939.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 13 Закону № 2939 розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються суб`єкти владних повноважень органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб`єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов`язковими для виконання.

Аналіз визначення терміну публічна інформація, наведеного у ч. 1 ст. 1 Закону № 2939, та переліку розпорядників публічної інформації, закріпленого у п. 1 ч. ст. 13 цього Закону, дозволяє дійти висновку, що публічною є уся відображена або задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що перебуває у володінні суб`єктів владних повноважень, тобто органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, органів влади Автономної Республіки Крим, інших суб`єктів, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов`язковими до виконання.

Такий висновок узгоджується з роз`ясненнями, наведеними у пп. 1.1. п. 1 Постанови Пленуму ВАСУ № 10.

Суд зауважує, що публічною є не лише інформація, яка отримана, створена або знаходиться у володінні суб`єкта владних повноважень внаслідок реалізації ним владних управлінських функцій, публічною є взагалі уся інформація, яка перебуває у володінні такого суб`єкта.

Гарантії забезпечення права на доступ до публічної інформації визначені ст. 3 Закону № 2939.

Зокрема, це право гарантується: 1) обов`язком розпорядників інформації надавати інформацію, крім випадків, передбачених законом; 3) максимальним спрощенням процедури отримання інформації; 6) юридичною відповідальністю за порушення законодавства про доступ до публічної інформації (ч. 1 ст. 3 Закону № 2939).

Одним із способів забезпечення доступу до інформації є надання інформації за запитами на інформацію (п. 2 ч. 2 ст. 5 Закону № 2939).

Механізм реалізації права на доступ до інформації за інформаційними запитами визначає Розділ IV Закону № 2939.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 Закону № 2939 запит на інформацію це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні.

Частиною 2 ст. 19 Закону № 2939 визначено, що запитувач має право звернутися до розпорядника інформації із запитом на інформацію незалежно від того, стосується ця інформація його особисто чи ні, без пояснення причини подання запиту.

Згідно з положеннями ч. 3 ст. 19 Закону № 2939 запит на інформацію може бути індивідуальним або колективним. Запити можуть подаватися в усній, письмовій чи іншій формі (поштою, факсом, телефоном, електронною поштою) на вибір запитувача.

Письмовий запит подається в довільній формі, що передбачено ч. 4 ст. 19 Закону № 2939.

Відповідно до ч. 5 ст. 19 Закону № 2939, запит на інформацію має містити: 1) ім`я (найменування) запитувача, поштову адресу або адресу електронної пошти, а також номер засобу зв`язку, якщо такий є; 2) загальний опис інформації або вид, назву, реквізити чи зміст документа, щодо якого зроблено запит, якщо запитувачу це відомо; 3) підпис і дату за умови подання запиту в письмовій формі.

Вичерпний перелік підстав для відмови в задоволенні запиту на інформацію визначений ч. 1 ст. 22 Закону № 2939.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 22 Закону № 2939, розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту в таких випадках: 1) розпорядник інформації не володіє і не зобов`язаний відповідно до його компетенції, передбаченої законодавством, володіти інформацією, щодо якої зроблено запит; 2) інформація, що запитується, належить до категорії інформації з обмеженим доступом відповідно до ч. 2 ст. 6 цього Закону; 3) особа, яка подала запит на інформацію, не оплатила передбачені ст. 21 цього Закону фактичні витрати, пов`язані з копіюванням або друком; 4) не дотримано вимог до запиту на інформацію, передбачених ч. 5 ст. 19 цього Закону.

За правилами, наведеними у ч. 4 ст. 22 Закону № 2939, у відмові в задоволенні запиту на інформацію має бути зазначено: 1) прізвище, ім`я, по батькові та посаду особи, відповідальної за розгляд запиту розпорядником інформації; 2) дату відмови; 3) мотивовану підставу відмови; 4) порядок оскарження відмови; 5) підпис.

Відповідно до ч. 5 ст. 22 Закону № 2939 відмова в задоволенні запиту на інформацію надається в письмовій формі.

Ст. 23 Закону № 2939 передбачає право на оскарження рішень, дій чи бездіяльності розпорядників інформації.

Згідно з приписами ч. 1 ст. 23 Закону № 2939 рішення, дії чи бездіяльність розпорядників інформації можуть бути оскаржені до керівника розпорядника, вищого органу або суду.

Згідно з ч. 3 ст. 23 Закону № 2939 оскарження рішень, дій чи бездіяльності розпорядників інформації до суду здійснюється відповідно до КАС України.

Відповідно до абзацу другого ч.1 ст.10-1 Закону № 2939, розпорядники інформації зобов`язані надавати публічну інформацію у формі відкритих даних на запит, оприлюднювати і регулярно оновлювати її на єдиному державному веб-порталі відкритих даних та на своїх веб-сайтах.

Таким чином, звернувшись до Донецької обласної державної адиміністрації з відповідним запитом, позивач ОСОБА_2 виявив намір реалізувати своє право на доступ до публічної інформації.

Судом встановлено, що листом № 05.01-03/374/17-20-311/18-20 від 26.06.2020 року Донецькою обласною державною адміністрацією позивача повідомлено, що його запит направлено на розгляд до Департаменту агропромислового розвитку та земельних відносин Донецької обласної державної адміністрації та Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області.

Відповідно до листа Департаменту агропромислового розвитку та земельних відносин Донецької обласної державної адміністрації №30/0/259-20/05 від 26.06.2020 ОСОБА_1 було повідомлено, що Департамент агропромислового розвитку та земельних відносин Донецької обласної державної адміністрації не є розпорядником інформації, яку запитує заявник, та його запит направлено на розгляд до Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області.

Як вже вказувалося вище, Департамент агропромислового розвитку та земельних відносин Донецької обласної державної адміністрації діє на підставі Положення про Департамент агропромислового розвитку та земельних відносин Донецької обласної державної адміністрації (а.с.47-60).

Кількісний облік земель здійснюється державними кадастровими реєстраторами Держгеокадастру відповідно до наказу Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 30.12.2015 № 337 та Інструкції із заповнення форми адміністративної звітності з кількісного обліку земель, затверджену цим наказом.

Таким чином, в даному випадку, Департамент агропромислового розвитку та земельних відносин Донецької обласної державної адміністрації не є розпорядником запитуваної ОСОБА_1 інформації.

Відповідно до ч.3 ст.22 Закону № 2939, розпорядник інформації, який не володіє запитуваною інформацією, але якому за статусом або характером діяльності відомо або має бути відомо, хто нею володіє, зобов`язаний направити цей запит належному розпоряднику з одночасним повідомленням про це запитувача. У такому разі відлік строку розгляду запиту на інформацію починається з дня отримання запиту належним розпорядником.

Тобто, Департамент агропромислового розвитку та земельних відносин Донецької обласної державної адміністрації, оскільки він не володіє запитуваною інформацією, відповідно до вимог ч.3 ст.22 Закону № 2939, спрямував запит позивача до розпорядника запитуваної інформації, а саме до Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області.

Отже, Департамент агропромислового розвитку та земельних відносин Донецької обласної державної адміністрації діяв відповідно до вимог закону.

Згідно з листом ПІ-85/0-64/0/63-20 від 03.07.2020 року підписаного в.о. начальника Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області ОСОБА_1 було запропоновано ознайомитися із запитуваною публічною інформацією на відповідному веб порталі.

Відповідно до ч.2 ст.22 Закону №2939, відповідь розпорядника інформації про те, що інформація може бути одержана запитувачем із загальнодоступних джерел, або відповідь не по суті запиту вважається неправомірною відмовою в наданні інформації.

Зважаючи на те, що Головне управління Держгеокадастру у Донецькій області обмежило доступ до публічної інформації, яку запитував позивач, суд дійшов висновку, що відповідачем 2 порушено право позивача на доступ до публічної інформації.

Як наслідок, позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання протиправними дії розпорядників публічної інформації та зобов`язання їх надати запитувану інформацію є обґрунтованим та такими що підлягають задоволенню частково, в частині визнання протиправними дій та зобов`язання Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області надати запитувану інформацію.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові та службові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Обов`язкам органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових та службових осіб кореспондує право фізичних та юридичних осіб очікувати що ці органи та посадові особи будуть діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Принцип юридичної визначеності в свою чергу, є складовій принципу верховенства права.

Тому, правомірні очікування позивача на те, що орган державної влади буде діяти тільки на підставі в межах повноважень та у спосіб, що передбачені законом, не здійснилися.

І таким чином, його право було порушено.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно ч.1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст.77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні (ч.1 ст.90 КАС України).

Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші протии Україн від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, питання про розподіл судових витрат судом не розглядається.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 8-9, 19-20, 22, 25-26, 72-78, 90, 139, 241-246, 255, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Департаменту агропромислового розвитку та земельних відносин Донецької обласної державної адміністрації (адреса:б-р Машинобудівників, 20, м.Краматорськ, Донецька область, 84313, ), Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області (б-р Машинобудівників, 16, м.Краматорськ, Донецька область, 84313, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області (б-р Машинобудівників, 16, м.Краматорськ, Донецька область, 84313, ) щодо ненадання ОСОБА_1 в межах компетенції інформації про наявність вільних земель державної та комунальної власності по Донецькій області для ведення особистого селянського господарства не більше 2,0 га, з наданням графічних матеріалів вільних земель, в тому числі земель запасу, резервного фонду, для подальшого отримання земельної ділянки у приватну власність.

Зобов`язати Головне управління Держгеокадастру у Донецькій області (адреса: Донецька область, 84313, м. Краматорськ, бул. Машинобудівників, 16, ) надати ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) в межах компетенції інформацію на запит від 23.06.2020 про надання публічної інформації про наявність вільних земель державної та комунальної власності по Донецькій області для ведення особистого селянського господарства не більше 2,0 га, з наданням графічних матеріалів вільних земель, в тому числі земель запасу, резервного фонду, для подальшого отримання земельної ділянки у приватну власність.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Рішення прийняте у нарадчій кімнаті та його вступну та резолютивну частину проголошено в судовому засіданні 14 квітня 2021 року

Рішення Донецького окружного адміністративного суду може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до п. 15.5 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення виготовлено і підписано 15 квітня 2021 року.

Суддя І.Г. Аляб`єв