Справа № 240/1734/21
Суддя: Лавренчук Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2021-04-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2021 року м. Житомир справа № 240/1734/21

категорія 112010201

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

судді Лавренчук О.В.,

розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання протиправним рішення, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, викладене у листі від 07.12.2020 №0600-0306-8/70197 про відмову в перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці згідно із заявою від 19.11.2020;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області здійснити перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці згідно довідки Територіального управління Державної судової адміністрації України в Житомирській області від 04.11.2020 №5154/20 про розмір суддівської винагороди в сумі 100896 грн, визначивши щомісячне довічне грошове утримання судді в розмірі 90% від цієї суми, з урахуванням фактично сплачених сум, починаючи з 19.02.2020.

В обґрунтування позову вказує, що після звільнення у відставку з посади судді відповідачем позивачу було призначено щомісячне довічне грошове утримання в розмірі 90% суддівської винагороди.

Після перерахунку із 01.01.2020 щомісячне довічного грошового утримання, відповідачем визначено його розмір 60% суддівської винагороди. Зазначає, що 19.11.2020 звернулась до відповідача із заявою про перерахунок нарахування довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідки ТУ ДСА України в Житомирській області від 04.11.2020 №5154/20, виходячи з розміру суддівської винагороди в розмірі 90% суддівської винагороди. Однак листом від 07.12.2010 за №0600-0306-8/70197 ГУ Пенсійного фонду України в Житомирській області повідомило, що рішенням вказаного управління (дату та номер якого не зазначено) у здійсненні вказаного перерахунку позивачу було відмовлено з тих підстав, що на час звільнення у відставку позивач не пройшла кваліфікаційне оцінювання. Позивач вважає таке рішення протиправним та зазначає, що рішенням Конституційного Суду України від 18.02.2020 №2-р/2020 у справі « 1- 15/2018(4086/16/ визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним) , положення пункту 25 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій та статус суддів», які передбачали, що розмір щомісячного довічного грошового утримання суддів, які не проходили оцінювання за критеріями компетентності, професійної етики або доброчесності та вийшли у відставку, відрізнявся від розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів, які вийдуть у відставку після успішного проходження такого оцінювання. При цьому, в п.16 вказаного рішення Конституційний Суд України зазначив, що щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці має бути співмірним із суддівською винагородою, яку отримує повноважний суддя. У разі збільшення розміру такої винагороди перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці має здійснюватися автоматично. Встановлення різних підходів до порядку обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів порушує статус суддів та гарантії їх незалежності. Окрім того, обґрунтовуючи позовні вимоги ОСОБА_1 вказує, що під час проведення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання змінною величиною є лише розмір суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. Натомість відсоткове значення розміру щомісячного довічного грошового утримання, яке обчислювалося при його призначенні відповідно до наявної у особи вислуги років, є незмінним. Саме таким чином викладена позиція Великої Палати Верховного Суду з цього питання в п. 33 рішення у зразковій справі від 16.10.2019 № 240/5401/18. Звертаючись до суду з даним позовом позивач вважає, що право на одержання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в належному розмірі є беззаперечним, гарантоване в силу положень статтей 126, 130 Конституції України, статті 142 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», а забезпечення цього права становить суть взятих на себе державою зобов`язань. Просить позов задовольнити.

Ухвалою судді Житомирського окружного адміністративного суду від 01 лютого 2021 року відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику) учасників справи. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області надати до суду у термін, протягом п`ятнадцяти днів, з дня отримання даної ухвали, належним чином завірені копії матеріалів пенсійної справи ОСОБА_1 .

Відділом документального забезпечення суду 10.03.2021 зареєстровано надходження від відповідача копії матеріалів пенсійної справи позивача.

Відзив на позовну заяву надійшов до суду 24 березня 2021 року. У відзиві відповідач вказує, що пунктом 22 розділу XII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про судоустрій і статус суддів" №1402-VIII від 02.06.2016 (далі - Закон № 1402) передбачено, що право на отримання суддівської винагороди у розмірах, визначених цим Законом, мають судді, які за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердили відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначені на посаду за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом. Право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному Законом №1402, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя, у відповідному судді), або призначений на посаду за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом, та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого оцінювання або конкурсу. Згідно наданих документів у позивача відсутній трирічний стаж на посаді судді після проходження кваліфікаційного оцінювання. Судді у відставці, який не проходив кваліфікаційне оцінювання, розмір щомісячного довічного грошового утримання буде визначатись виходячи із суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень закону України "Про судоустрій і статус суддів" №2453 від 07.07.2010. Вважає позовні вимоги безпідставними та просить відмовити в задоволенні позовної заяви.

У період із 15.03.2021 по 02.04.2021 головуюча суддя перебувала у відпустці.

Суд, розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та виклику учасників справи (у письмовому провадженні), з особливостями, визначеними статтями 257-263 Кодексу адміністративного судочинства України, позовну заяву та відзив, з`ясувавши обставини справи в їх сукупності, перевіривши їх наявними в матеріалах справи і дослідженими доказами, дійшов наступних висновків.

Згідно з ч. 5 ст. 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Встановлено, що постановою ВРУ від 03 червня 2010 року №2315-VІ, ОСОБА_1 звільнено з посади судді Баранівського районного суду Житомирської області у зв`язку із поданням заяви про відставку за станом здоров`я, що перешкоджає провадженню виконання обов`язків.

Наказом голови Баранівського районного суду Житомирської області №26-к від 30.06.2010, позивача відраховано зі штату Баранівського районного суду Житомирської області.

Сторонами визнається, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Житомирській області та отримує щомісячне довічне грошове утримання згідно Закону України "Про судоустрій і статус суддів".

З позовної заяви вбачається та відповідачем у відзиві не заперечується, що позивач звернулась до відповідача із заявою від 19.11.2020 про перерахунок довічного грошового утримання судді у відставці до якої додала довідку від 04.11.2020 №2154/20, видану Територіальним управлінням Державної судової адміністрації України в Житомирській області, про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Зазначена довідка є Додатком 2 до Порядку подання документів для призначення (перерахунку) і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України, затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.01.2008 №3-1, Закону №1402-VIII зі змінами, рішення Конституційного Суду України від 18.02.2020 № 2-р/2020.

Згідно Довідки від 04.11.2020 №2154/20., станом на 18.02.2020 суддівська винагорода, яка враховується при призначенні/перерахунку її щомісячного довічного грошового утримання як судді у відставці складає 100896,00 грн, у тому числі:

1. Посадовий оклад - 63060, 00 грн;

2. Доплата за вислугу років - 60% - 37836,00 грн;

3. Доплата за перебування на адміністративній посаді в суді - 0,00 грн;

4. Доплата за науковий ступінь - 0, 00 грн;

5. Доплата за роботу, що передбачає доступ до державної таємниці - 0,00 грн;

6. Щомісячна доплата відповідно до частини шостої статті 135 Закону № 1402-VIII - 0, 00 грн.

Листом №0600-0306-8/70197 від 07.12.2020 Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області повідомило позивача про наступне: "Пунктом 22 розділу XII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про судоустрій і статус суддів" №1402 - VIII від 02.06.2016 (далі - Закон № 1402) передбачено, що право на отримання суддівської винагороди у розмірах, визначених цим Законом, мають судді, які за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердили відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначені на посаду за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом.

Право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному Законом № 1402, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному судді), або призначений на посаду за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом, та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого оцінювання або конкурсу (пункт 25 розділу ХІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №1402).

Судді у відставці, який не проходив кваліфікаційне оцінювання, розмір щомісячного довічного грошового утримання буде визначатись виходячи із суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 07.07.2010 №2453 - VI.

Враховуючи вищезазначене, рішенням Головного управління пенсійного фонду України в Житомирській області у перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з урахуванням суддівської винагороди на посаді судді, який пройшов кваліфікаційне оцінювання відповідно до довідки від 04.12.2020 №2154/20, яка видана Територіальним управлінням Державної судової адміністрації України в Житомирській області, вам відмовлено".

Вважаючи таку відмову необґрунтованою та протиправною, а свої права та охоронювані законом інтереси порушеними, позивач звернувся з позовом до суду.

Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016 №1402-VIII (далі - Закон №1402) визначає організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечує право кожного на справедливий суд.

Відповідно до пункту 2 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону №1402 визнано таким, що втратив чинність з дня набрання чинності цим Законом, Закон України від 07.07.2010 №2453-VI «Про судоустрій і статус суддів», крім положень, зазначених у пунктах 7, 23, 25, 36 цього розділу.

Частинами 3, 4 та 5 статті 142 Закону №1402 встановлено, що щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді. У разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання. Пенсія або щомісячне довічне грошове утримання судді виплачується незалежно від заробітку (прибутку), отримуваного суддею після виходу у відставку. Щомісячне довічне грошове утримання суддям виплачується органами Пенсійного фонду України за рахунок коштів Державного бюджету України.

Згідно вимог ч. 3 статті 142 Закону №1402, щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

Частиною четвертою та п`ятою ст. 142 Закону №1402 передбачено, що у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання. Пенсія або щомісячне довічне грошове утримання судді виплачується незалежно від заробітку (прибутку), отримуваного суддею після виходу у відставку. Щомісячне довічне грошове утримання суддям виплачується органами Пенсійного фонду України за рахунок коштів Державного бюджету України.

Суд відмічає, що пунктом 25 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону №1402 встановлено, що право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді), або призначений на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом, та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого кваліфікаційного оцінювання або конкурсу. В інших випадках, коли суддя іде у відставку після набрання чинності цим Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону України від 07.07.2010 №2453-VI «Про судоустрій і статус суддів». За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону.

Рішенням Конституційного Суду України від 18.02.2020 № 2-р/2020 були визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення пункту 25 розділу ХІІ Прикінцеві та перехідних положень Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016 №1402-VIII зі змінами.

Конституційний Суд України вважає, що щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці має бути співмірним із суддівською винагородою, яку отримує діючий суддя. У разі збільшення розміру такої винагороди перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці має здійснюватися автоматично. Встановлення різних підходів до порядку обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів порушує статус суддів та гарантії їх незалежності. Запровадження згідно із положеннями пункту 25 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону №1402 різних підходів до порядку обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів, які виходять у відставку, суперечить положенням частини першої статті 126 Основного Закону України щодо гарантування незалежності суддів Конституцією і законами України.

Конституційний Суд України рішенням від 18.02.2020 у справі № 2-р/2020 пункт 25 розділу XII Прикінцевих та перехідних положень Закону №1402-VIII, яким було передбачено, що право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого кваліфікаційного оцінювання або конкурсу, визнав неконституційним.

Частиною 1 статті 91 Закону України «Про Конституційний Суд України» встановлено, що закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Статтею 152 Конституції України передбачено, що закони та інші акти за рішенням Конституційного Суду України визнаються неконституційними повністю чи в окремій частині, якщо вони не відповідають Конституції України або якщо була порушена встановлена Конституцією України процедура їх розгляду, ухвалення або набрання ними чинності.

Отже, з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення від 18.02.2020 №2-р/2020 Закон №1402 не містить норм, які б по-різному визначали порядок обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці.

Тобто, право позивача на перерахунок довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідки №2154/20 від 04.11.2020, виданої Теруправлінням ДСА в Житомирській області про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці виникло саме з 19.02.2020, оскільки саме з цієї дати втратили чинність обмеження, встановлені пунктом 25 розділу XII Прикінцевих та перехідних положень Закону № №1402-VIII, згідно з якими право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначений на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом, та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого кваліфікаційного оцінювання або конкурсу.

Верховний Суд у рішенні від 16 червня 2020 року у зразковій справі №620/1116/20 (адміністративне провадження №Пз/9901/5/20) висловив правову позицію про те, що оскільки позивач вийшов у відставку з посади судді до завершення проходження кваліфікаційного оцінювання суддів щодо нього і отримує щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці, яке має бути співмірним із суддівською винагородою, яку отримує повноважний суддя, колегія суддів приходить до висновку, що рішення ГУ ПФУ щодо відмови у перерахунку позивачу (судді у відставці) щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці є протиправним та відповідно зазначене рішення територіального органу Пенсійного фонду України підлягає скасуванню. А відтак, позовна вимога про зобов`язання ГУ ПФУ здійснити перерахунок та виплату позивачу щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідки Теруправлінням ДСА, про суддівську винагороду для обчислення щомісячного грошового утримання є такою, що підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими.

Позовна вимога у частині застосування відсоткового значення суддівської винагороди при здійсненні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання - судді у відставці не підлягає задоволенню, враховуючи наступні обставини справи.

З листа ГУПФУ в Житомирській області №0600-0306-8/70197 від 07.12.2020 вбачається, що відповідач відмовляючи ОСОБА_1 у перерахунку щомісячного довічного грошового утримання, як судді у відставці, обмежився законодавчим обґрунтуванням, яким встановлено, що право на отримання суддівської винагороди у розмірах визначених Законом №1402, мають судді, які за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердили відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначені на посаду за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом.

Тобто, відповідачем не вирішувалось питання застосування відсоткового співвідношення розміру суддівської винагороди при розгляді заяви позивача про перерахунок довічного грошового утримання судді у відставці, а тому дана вимога є передчасною.

Разом з тим, суд з метою відновлення порушеного права позивача, вважає за можливе вийти за межі позовних вимог та скасувати рішення відповідача про відмову у проведенні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 на підставі довідки №2154/20 від 04.11.2020.

Частиною першою та другою статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Положеннями статті 90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

У зв`язку з відсутністю документально підтверджених судових витрат по даній справі, питання про їх розподіл судом не розглядається.

Керуючись статтями 9, 72-77, 90, 242-246, 255, 258 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (вул. О.Ольжича, 7, м.Житомир, 10003, ), - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про відмову в перерахунку ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці відповідно до довідки №2154/20 від 04.11.2020.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області здійснити ОСОБА_1 , як судді у відставці, перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці згідно із довідкою Територіального управління Державної судової адміністрації у Житомирській області №2154/20 від 04.11.2020, з урахуванням фактично виплачених сум, починаючи з 19.02.2020.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Житомирський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В. Лавренчук