Справа № 600/1687/21-а
Суддя: Лелюк Олександр Петрович
Дата ухвалення: 2021-04-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

14 квітня 2021 р. м. Чернівці Справа № 600/1687/21-а

Суддя Чернівецького окружного адміністративного суду Лелюк О.П., розглянувши адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Чернівецькій області про скасування податкових повідомлень-рішень,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Головного управління ДПС у Чернівецькій області про скасування податкових повідомлень-рішень №52486-13 від 27 вересня 2017 року, №524861-13 від 18 грудня 2017 року, №0-2412 від 16 травня 2019 року, №0-2412 від 16 травня 2019 року, №0-2412 від 24 лютого 2020 року.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу.

Розглянувши позовну заяву та додані до неї матеріали, суд дійшов висновку, що вона не відповідає вимогам, встановленими статтями 160, 161 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до пункту 5 частини п`ятої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України в позовній заяві зазначається виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Частиною сьомою статті 161 Кодексу адміністративного судочинства передбачено, що до заяви про визнання індивідуального акта протиправним чи адміністративного договору недійсним додається також оригінал або копія оспорюваного акта чи договору або засвідчений витяг з нього, а у разі відсутності акта чи договору у позивача - клопотання про його витребування.

Однак усупереч наведеними нормам позивачем до позовної заяви не надано оригіналів або копій оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, а в разі відсутності таких у позивача не надано клопотання про їх витребування.

Згідно з частиною третьою статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначає Закон України Про судовий збір від 08 липня 2011 року №3674-VI.

Згідно зі статтею 1 Закону України Про судовий збір судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат.

Розміри ставок судового збору встановлені статтею 4 Закону України «Про судовий збір». Зокрема, за подання до адміністративного суду адміністративного позову майнового характеру, який подано фізичною особою або фізичною особою підприємцем ставка судового збору становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Законом України Про Державний бюджет України на 2021 рік визначено, що прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2021 року становить 2270 гривень.

Як вбачається з прохальної частини позову, позивач оскаржує п`ять податкових повідомлень-рішень:

1) №52486-13 від 27 вересня 2017 року;

2) №524861-13 від 18 грудня 2017 року;

3) №0-2412 від 16 травня 2019 року;

4) №0-2412 від 16 травня 2019 року;

5) №0-2412 від 24 лютого 2020 року.

Отже, зміст та характер заявлених вимог майновий, оскільки вирішення судом цього спору стосується зобов`язань позивача, що виражені в грошовому еквіваленті, має очевидний економічний характер, а результат розгляду справи може призвести до зменшення активів позивача.

Таким чином, позовна заява містить п`ять вимог майнового характеру.

Водночас ціною даного позову є суми грошових зобов`язань, які зазначені у кожному оскаржуваному податковому повідомленні-рішенні.

Згідно з доданою до позову квитанцією №24975424 від 09 квітня 2021 року позивачем за подання до суду цього позову сплачено судовий збір у сумі 908,00 грн.

Позивач у свою чергу вказує у позовній заяві, що податковими повідомленнями-рішеннями №52486-13 від 27 вересня 2017 року, №524861-13 від 18 грудня 2017 року визначено податкове зобов`язання у сумі 26034,19 грн. Крім цього, податковим повідомленням-рішенням №0-2412 від 16 травня 2019 року визначено грошове зобов`язання у сумі 26167,44 грн, податковим повідомленням-рішенням №0-2412 від 16 травня 2019 року визначено грошове зобов`язання у розмірі 26862,73 грн, а податковим повідомленням-рішенням №0-2412 від 24 лютого 2020 року 27087,89 грн.

Однак, зважаючи на ненадання позивачем до позову оригіналів або копій оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, суд зазначає про неможливість встановлення достовірності вказаних у позові сум грошового зобов`язання за оскаржуваними податковими повідомленнями-рішеннями, що водночас унеможливлює суд встановити, чи виходячи саме з цих сум визначається розмір судового збору за подання до суду цього позову.

Отже, при подачі позову до суду позивачу необхідно сплатити судовий збір за кожне оскаржуване податкове повідомлення-рішення у сумі, яка становить 1 відсоток від суми кожного грошового зобов`язання, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Судовий збір повинен бути сплачений на наступні банківські реквізити: отримувач Чернівец.ГУК/Чернівецька ТГ/22030101; код отримувача (ЄДРПОУ) 37836095; банк отримувача Казначейство України (ЕАП); номер рахунку UA4024405; код класифікації доходів бюджету 22030101.

Крім цього, згідно пункту 5 частини першої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними).

Частиною першою статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно з абзацом першим частини другої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до частини третьої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Отже, Кодексом адміністративного судочинства України передбачається можливість встановлення іншими законами спеціальних строків звернення до адміністративного суду.

Нормою, що регулює питання застосування строків звернення до адміністративного суду з вимогами про скасування податкових повідомлень-рішень є пункт 56.18 статті 56 Податкового кодексу України, відповідно до якого з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення - рішення або інше рішення контролюючого органу у будь-який момент після отримання такого рішення.

Статтею 102 Податкового кодексу України визначено строк давності тривалістю 1095 днів.

Таким чином, строк звернення платника податків до адміністративного суду із позовом про скасування податкового повідомлення-рішення становить 1095 днів і обчислюється з дня отримання платником податків оскаржуваного податкового повідомлення-рішення.

У даному позові позивач просить суд скасувати, зокрема, податкові повідомлення-рішення №52486-13 від 27 вересня 2017 року та №524861-13 від 18 грудня 2017 року.

Між тим, з даним позовом до суду позивач звернулась лише 09 квітня 2021 року (згідно відбитку штампу канцелярії суду).

Разом з цим, суд звертає увагу на те, що в обґрунтування помилковості визначених сум податкових зобов`язань в оскаржуваних податкових повідомленнях-рішеннях, у тому числі й №52486-13 від 27 вересня 2017 року та №524861-13 від 18 грудня 2017 року, позивач посилається на витяги з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 18 грудня 2017 року, висновок №530 за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи від 14 липня 2020 року, а також на технічний паспорт від 13 листопада 2020 року на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 .

Вказане свідчить про те, що позивач знала про оскаржувані податкові повідомлення-рішення №52486-13 від 27 вересня 2017 року та №524861-13 від 18 грудня 2017 року задовго до дня звернення до суду з цим позовом.

З урахуванням викладеного суд приходить до висновку, що позивачем пропущено строк звернення до суду з вимогами про скасування податкових повідомлень-рішень №52486-13 від 27 вересня 2017 року та №524861-13 від 18 грудня 2017 року, який становить 1095 днів.

Відповідно до частини першої статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Згідно частини шостої статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Проте, всупереч наведеним нормам, позивачем до позову не було додано заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду із зазначенням підстав пропуску цього строку та відповідних доказів.

Відповідно до частини першої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для залишення даної позовної заяви без руху.

Керуючись статтями 123, 169, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

1. Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Чернівецькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень залишити без руху.

2. Встановити позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви протягом десяти днів з дня вручення даної ухвали шляхом подання позовної заяви у відповідності до вимог, встановлених статтями 160, 161 Кодексу адміністративного судочинства України, та подання заяви про поновлення строку звернення до суду й доказів поважності причин його пропуску.

3. Роз`яснити, що в разі невиконання вимог ухвали і не усунення недоліків у вказаний строк позовна заява буде вважатися не поданою і буде повернута особі, яка її подала на підставі пункту 1 частини четвертої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя О.П. Лелюк