Справа № 1414/6682/2012
Суддя: Селіщева Л. І.
Дата ухвалення: 2013-04-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КОРАБЕЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД М.МИКОЛАЄВА
Справа № 1414/6682/2012
Провадження № 2-а/488/18/2013р.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.04.2013 року м. Миколаїв

Корабельний районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого по справі - судді Селіщевої А.І.,

при секретарі - Жарліковій Д.О.,

за участю позивача - ОСОБА_1 ,

та представника відповідача - Кібець В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративний заяву ОСОБА_1 до Територіального управління Міністерства Надзвичайних Ситуацій України в Миколаївській області про зобов`язання відповідача - суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії, та про стягнення грошової допомоги та моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2012 року позивач звернувся до суду із даним позовом до відповідача, в якому просив зобов`язати Територіальне управління МНС України в Миколаївській області вчинити певні дії та стягнути матеріальну та моральну шкоду.

В обґрунтування свого позову ОСОБА_1 зазначив, що він є пенсіонером МНС України, і 26.09.2011 року його було звільнено зі служби цивільного захисту в запас, а 22.08.2011 року йому було встановлено 3 групу інвалідності у зв`язку із захворюваннями, які пов`язані із проходженням військової служби.

Однак, Територіальне Управління МНС України в Миколаївській області, при звільненні його з посади порушило вимоги чинного законодавства України, умови Контракту № 84/08 ( проходження служби в органах та підрозділах цивільного захисту), постанову Кабінету Міністрів Української PCP від 29.07.1991 року № 114 та постанову Кабінету Міністрів України від 11.07.2007 року №908 «Про затвердження Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення(контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності осіб рядового і начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту». Порушення виразилось у тому, що позивач отримав одноразову грошову допомогу у менших розмірах, аніж це передбачено законодавством та не отримав матеріальну допомогу на оздоровлення в сумі - 2 243,19 грн.

Позивач посилався на те, що на момент свого звільнення він мав право на отримання одноразової грошової допомоги виходячи із такого розрахунку: 2 243,19 грн. (грошове забезпечення) х 36 місяців = 80 754,84 грн., однак фактично він отримав таку допомогу у значно меншому розмірі - 23 220 грн.

Внаслідок неправомірних дій відповідача позивачу була завдана моральна шкода, яка виразилась у його душевних стражданнях через порушення його прав, і розмір моральної шкоди позивач визначив у 5 000 грн.

Посилаючись на викладене, позивач просить стягнути на його користь із відповідача:

недоотриману частину грошової допомоги у розмірі - 57 534,84 грн.;

матеріальну допомогу на оздоровлення у розмірі - 2 243,19 грн.;

моральну шкоду у розмірі - 5 000 грн.

В судовому засіданні позивач свій позов повністю підтримав з підстав, викладених у позові, просив суд його задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, посилаючись на правомірність дій відповідача, просив відмовити у задоволенні позову та надав суду свої письмові заперечення по справі.

Заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, та дослідивши письмові докази по справі, суд прийшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню виходячи із такого.

Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Із матеріалів справи вбачається, що позивач - ОСОБА_1 дійсно проходив службу в МНС України на посаді водія-машиніста компресора аварійно-рятувальної частини аварійно-рятувального загону спеціального призначення ТУ МНС.

Відповідно до наказу Управління МНС України в Миколаївській області від 26.09.2011р. № 77 позивача було звільнено зі служби цивільного захисту в запас

Збройний Сил України за п. 99 «Положення про проходження служби особами рядового і начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005, № 629 (за станом здоров`я), в зв`язку із тим, що відповідно до свідоцтва про хворобу за № 198/3096 його визнано непридатним до військової служби із виключенням з військового обліку.

Після звільнення позивачу була призначена пенсія за вислугою років та виплачена вихідна допомога.

03.04.2012 позивачем до ТУ МНС була надана заява про виплату йому одноразової грошової допомоги у зв`язку з інвалідністю. На підставі цієї заяви Територіальним управлінням зібрано усі документи, необхідні для прийняття рішення про виплату зазначеної одноразової допомоги, які були направлені до Спеціальної комісії МНС України з призначення одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності осіб рядового і начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту.

Згідно із рішенням Комісії позивачу було призначено та виплачено одноразову грошову допомогу, виходячи із такого розрахунку на час звільнення - 645 грн. (посадовий оклад на час звільнення) х 36 місяців = 23 220,00 грн.

Відповідно до п. п. 2 п. 2 Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності осіб рядового і начальницького складу органів та підрозділів цивільного захисту, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 908 від 11 липня 2007 року, особам рядового і начальницького складу у разі настання інвалідності в період проходження служби та особам, звільненим із служби, у разі настання інвалідності не пізніше ніж через три місяці після звільнення, а якщо інвалідність настала внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби, незалежно від строку, який минув після звільнення із служби, у розмірі 36-місячного грошового забезпечення інвалідам III групи.

При цьому, розмір одноразової грошової допомоги визначається відповідно до грошового забезпечення (посадового окладу, окладу за спеціальне звання, відсоткової надбавки за вислугу років та щомісячної 100-відсоткової надбавки, передбачених Указами Президента України від 4 жовтня 1996 року № 926 та від 29 січня 1999 року № 98 і постановою Кабінету Міністрів України від 8 липня 1999 року № 1223) за останньою посадою, яку займала особа рядового або

начальницького складу на день втрати працездатності, а особа, звільнена із служби,

- на день звільнення.

Постановою Кабінету Міністрів України від 16.07.2008 № 644, яка набула чинності 22.07.2008 р., тобто на момент звільнення позивача, були внесені зміни до абзацу першого пункту 3 Порядку, та викладено його в наступній редакції:

«3. Розмір одноразової грошової допомоги визначається відповідно до грошового забезпечення (посадового окладу, передбаченого постановою Кабінету Міністрів України від 7 листопада 2007 року № 1294 (Офіційний вісник України, 2007 р., № 86, ст. 3148)) за останньою посадою, яку займала особа рядового або начальницького складу на день втрати працездатності, а якщо особа звільнена із служби, - на день звільнення.».

Згідно з пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 16.07.2008 № 644 розмір грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії травми або каліцтва) чи інвалідності осіб рядового і начальницького складу органів та підрозділів цивільного захисту, що сталися до набрання чинності постановою Кабінету Міністрів України від 7 листопада 2007 р. № 1294 (Офіційний вісник України, 2007 р., № 86, ст. 3148), визначається відповідно до розміру грошового забезпечення (посадового окладу, окладу за спеціальне звання, відсоткової надбавки за вислугу років та щомісячної 100-відсоткової надбавки відповідно до законодавства) за останньою посадою, яку займали такі особи на день загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності.

Згідно з пунктом 13 постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 № 1294 ця постанова набирає чинності з дня втрати чинності указами Президента України, що визначають умови грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу державних органів, але не раніше ніж 1 січня 2008 року.

Отже, по випадках, які сталися до 1 січня 2008 року, розмір одноразової грошової допомоги визначався згідно з грошовим забезпеченням (посадовий оклад, оклад за спеціальне звання, відсоткова надбавка за вислугу років то 100-відсоткова надбавка) за старими умовами, а по випадках, які сталися з 1 січня 2008 року, розмір одноразової грошової допомоги визначається згідно з грошовим забезпеченням (посадовий оклад) за новими умовами грошового забезпечення.

Визначена у встановленому законом порядку допомога була нарахована позивачу відповідно до діючого на час його звільнення законодавства, у розмірі 23 220, 00 грн. і в повному обсязі ним отримана.

Що ж вимог позивача про стягнення з відповідача матеріальної допомоги на оздоровлення, суд знаходить їх такими, що не підлягають задоволенню виходячи із такого.

Порядок виплати матеріальної допомоги особам рядового і начальницького складу служби цивільного захисту регулює Постанова КМУ від 07.11.2007 р. № 1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб». Зокрема, п. З даної постанови визначає, що керівникам державних органів у межах асигнувань, що виділяються на їх утримання надається право надавати військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), особам рядового і начальницького складу матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань та допомогу на оздоровлення при щорічній основній відпустці у розмірі, що не перевищує їх місячного грошового забезпечення.

При цьому із матеріалів справи вбачається, що кошторисом витрат та видатків Головного управління МНС України в Миколаївській області у 2011 році асигнування для виплати матеріальної допомоги особам рядового та начальницького складу не передбачалися. Крім цього, позивач не надав суду доказів того, що він взагалі звертався за час проходження служби за виплатою матеріальної допомоги на оздоровлення.

За такого його вимоги про стягнення матеріальної допомоги суд знаходить необґрунтованими.

Суд також не вбачає підстав для задоволення вимог ОСОБА_1 щодо стягнення моральної шкоди. При цьому суд виходить із того, що згідно ч.І ст. 1167 ЦК України - моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

з

Виходячи зі змісту даної статті для відшкодування моральної шкоди позивач повинен довести:

протиправну поведінку відповідача;

наявність моральної шкоди;

причинний зв`язок між протиправною поведінкою відповідача та завданою шкодою;

вину заподіювана шкоди.

Проте даних обставин позивач не довів, а тому такі вимоги не підлягають задоволенню.

Враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку, що право позивача не порушено, відповідач не порушував вимоги чинного законодавства, а тому відмовляє ОСОБА_1 в задоволенні його вимог в повному обсязі.

На підставі ст. 94 КАС України, позивачу не відшкодовуються понесені ним судові витрати через те, що суд відмовив йому у задоволенні позову.

Керуючись ст. ст. 10-11, 76, 79, 158-163 КАС України, -

Постановив:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Територіального управління Міністерства Надзвичайних Ситуацій України в Миколаївській області про зобов`язання відповідача - суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії, та про стягнення грошової допомоги та моральної шкоди - відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського адміністративного апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі в 10- денний строк з дня отримання постанови апеляційної скарги.

Суддя: Л. І. Селіщева