Справа № 140/4090/20
Суддя: Смокович Віра Іванівна
Дата ухвалення: 2021-04-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА
з питань визнання протиправними дій, вчинених суб`єктом владних повноважень на виконання рішення суду

15 квітня 2021 року ЛуцькСправа № 140/4090/20
Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Смокович В.І., розглянувши у порядку письмового провадження заяву представника позивача про визнання протиправними дій, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернувся із позовом до Військової частини НОМЕР_1 (далі В/Ч НОМЕР_1 , відповідач, суб`єкт владних повноважень) про визнання протиправною бездіяльності в частині невиплати індексації грошового забезпечення з 01 січня 2016 року по 13 жовтня 2016 року; зобов`язати відповідача нарахувати і виплатити індексацію грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року по 13 жовтня 2016 року, виходячи з розрахунку та застосуванням базового місяця лютий 2008 року, із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №44 від 15 січня 2004 року.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 20 травня 2020 року позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити дії задоволено частково: визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати позивачу індексації грошового забезпечення за період із 01 січня 2016 року по 13 жовтня 2016 року та зобов`язано відповідача нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення за період із 01 січня 2016 року по 13 жовтня 2016 року відповідно до вимог Закон України «Про індексацію грошових доходів населення» від 03 липня 2001 року №1282-ХІІ та Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078 з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні, у задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Вказане рішення суду набрало законної сили 07 серпня 2020 року.

Представником позивача 05 квітня 2021 року подано до суду заяву в порядку статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) про визнання протиправними дій Військової частини НОМЕР_1 , вчинених на виконання рішення суду у даній справі. Вказана заява мотивована тим, що ОСОБА_1 03 липня 2020 року отримав на банківську картку грошові кошти у сумі 258,79 грн індексації грошового забезпечення, однак відповідач під час виконання рішення Волинського окружного адміністративного суду від 20 травня 2020 року не врахував висновки суду щодо необхідності застосування при нарахуванні індексації базового місяця - лютий 2008 року, та здійснив перерахунок та виплату індексації з застосуванням базового місяця - січень 2016 року, у результаті чого порушено права позивача.

З огляду на вказане представник позивача просить визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 , вчинені на виконання рішення Волинського окружного адміністративного суду від 20 травня 2020 року у справі №140/4090/20, а саме здійснення нарахування та виплати індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01 січня по 13 жовтня 2016 року з урахуванням базового місяця - січень 2016 року та зобов`язати відповідача здійснити перерахунок індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01 січня по 13 жовтня 2016 року з урахуванням базового місяця - лютий 2008 року, а також винести окрему ухвалу про порушення В/Ч А 2042 вимог статей 129, 129-1 Конституції України, статті 14 Кодексу адміністративного судочинства України, статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (арк. спр. 82-88).

На адресу суду 12 квітня 2021 року надійшов відзив Військової частини НОМЕР_1 на подану представником позивача заяву, в якому повідомляє, що на виконання рішення Волинського окружного адміністративного суду від 20 травня 2020 року у справі №140/4090/20 ОСОБА_1 за період з 01 січня 2016 року по 13 жовтня 2016 року нараховано індексацію грошового забезпечення в сумі 262,73 грн. Вказує, що останнє підвищення грошового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України, в тому числі й за посадою позивача відбулося у грудні 2015 року. Зокрема, відповідно до довідок про дохід ОСОБА_1 встановлений факт підвищення грошового забезпечення: грудень 2015 року в сумі 3085,75 грн, січень 2016 року 10524,40 грн. Саме тому для проведення індексації доходів військовослужбовців обчислення індексу споживчих цін необхідно починати з січня 2016 року, з врахуванням грудня 2015 року як місяця підвищення доходів (базового місяця) (арк. спр. 184-190).

Представник позивача у поясненнях від 12 квітня 2021 року додатково зазначив, що посадовий оклад позивача встановлюється та піднімається виключно постановою Кабінету Міністрів України і таке підвищення перед його призначенням на посаду відбулося лише у січня 2008 року, і саме тому базовим місяцем є січень 2008 року (арк. спр. 203-207).

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 07 квітня 2021 року прийнято до розгляду вказану заяву та її розгляд ухвалено здійснювати в порядку письмового провадження (арк. спр. 1).

Відповідно до частини п`ятої статті 383 КАС України, у разі відповідності заяви вимогам, зазначеним у цій статті, вона підлягає розгляду та вирішенню в порядку письмового провадження або в судовому засіданні на розсуд суду протягом десяти днів з дня її отримання.

Відтак, заяву розглянуто в порядку письмового провадження в десятиденний строк з дня її отримання.

Дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку, що заяву представника позивача про визнання протиправними дій, вчинених Військовою частиною НОМЕР_1 на виконання рішення суду в адміністративній справі слід залишити без задоволення з огляду на наступне.

Судом установлено, що рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 20 травня 2020 року позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити дії задоволено частково та зобов`язано відповідача нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення за період із 01 січня 2016 року по 13 жовтня 2016 року відповідно до вимог Закон України Про індексацію грошових доходів населення від 03 липня 2001 року №1282-ХІІ та Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078 з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні. Вказане рішення суду набрало законної сили 07 серпня 2020 року.

На виконання рішення суду у даній справі, Волинський окружний адміністративний суд видав позивачу виконавчий лист від 13 жовтня 2020 (арк. спр. 134-135).

Постановою старшого державного виконавця Ковельського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) від 11 листопада 2020 року за вказаним виконавчим листом відкрито виконавче провадження №63572474 (арк. спр. 137).

Відповідно до частини першої статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

Згідно із статтею 14 КАС України судове рішення, яким закінчується розгляд справи в адміністративному суді, ухвалюється іменем України. Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Положеннями статті 370 КАС України визначено, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Таким чином, судове рішення, яке набрало законної сили, підлягає обов`язковому та безумовному виконанню стороною, на яку покладено такий обов`язок. Відтак, учасник справи, якому належить виконати судовий акт, повинен здійснити достатні дії для організації процесу його виконання, незалежно від будь-яких умов, оскільки інше суперечило б запровадженому статтею 8 Конституції України принципу верховенства права.

Відповідно до частини першої статті 383 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

На переконання суду, зазначені у частині першій статті 383 КАС України правові норми мають на меті забезпечити належне виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача, та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних із невиконанням судового рішення в цій справі.

Вказана правова позиція визначена в постанові Верховного Суду по справі №520/11829/17 від 27 листопада 2018 року.

Відтак, передбачений правовий інститут контролю за виконанням рішення суду підлягає застосуванню виключно у разі вчинення суб`єктом владних повноважень під час виконання судового рішення протиправних дій чи бездіяльності або прийняття протиправних рішень, які у свою чергу порушують законні права та інтереси позивача. Визнання судом протиправними рішень, дій або бездіяльності суб`єкта владних повноважень відповідача - можливе лише у разі встановлення факту протиправного невиконання таким суб`єктом владних повноважень дій зобов`язального характеру на користь особи-позивача.

Разом з тим, суд зауважує, що для визнання дій або бездіяльності протиправними недостатньо одного лише факту неналежного та/або несвоєчасного виконання відповідачем обов`язкових дій. Важливими є також конкретні причини, умови та обставини, через які дії, що підлягали обов`язковому виконанню відповідно до закону, фактично не були виконані чи були виконані з порушенням строків. Крім того, потрібно з`ясувати юридичний зміст, значимість, тривалість та межі протиправності дій або бездіяльності, фактичні підстави її припинення, а також шкідливість/протиправність таких дій для прав та інтересів заінтересованої особи.

Як установлено судом, станом на день розгляду заяви відповідач здійснив нарахування та виплату позивачу індексації грошового забезпечення за період із 01 січня 2016 року по 13 жовтня 2016 року у сумі 258,79 грн, яку ОСОБА_1 отримав на банківську картку 03 липня 2020 року.

Постановою старшого державного виконавця Ковельського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) від 30 грудня 2020 року виконавче провадження №63572474 з примусового виконання виконавчого листа, виданого на виконання рішення суду у даній справі було закрито на підставі пункту 9 частини першої статті 39, статті 40 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку із виконанням рішення суду В/Ч НОМЕР_1 добровільному порядку (арк. спр. 147).

Окрім того, факт виплати індексації грошового забезпечення ствердив і представник позивача.

Таким чином, судове рішення в адміністративній справі №140/4090/20 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити дії відповідачем виконане.

Щодо посилання заявника на виконання судового рішення не в повному обсязі, а саме застосування при нарахування індексації грошового забезпечення базового місяця січень 2016 року, замість січня 2008 року, суд зазначає наступне.

В даній адміністративній справі суд задовольнив позовні вимоги у частині визнання протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати позивачу індексації грошового забезпечення за період із 01 січня 2016 року по 13 жовтня 2016 року та зобов`язав відповідача нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення за період із 01 січня 2016 року по 13 жовтня 2016 року відповідно до вимог Закон України «Про індексацію грошових доходів населення» від 03 липня 2001 року №1282-ХІІ та Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078 з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні. У задоволенні позовних вимог у частині зобов`язання відповідача нарахувати і виплатити індексацію грошового забезпечення, виходячи з розрахунку та застосуванням базового місяця лютий 2008 року було відмовлено, оскільки визначення суми індексації грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року по 13 жовтня 2016 року у даному випадку відноситься до виключних повноважень відповідача. Водночас, судом враховано, що станом на день розгляду справи, право позивача на виплату індексації грошового забезпечення, нарахованої із застосуванням базового місяця лютий 2008 року не є порушеним.

Резолютивна частина рішення не містить в собі зобов`язання відповідача здійснити нарахування та виплату позивачу індексації грошового забезпечення із застосуванням базового місяця лютий 2008 року.

Виходячи із змісту спірних правовідносин, позивач, станом на час подання заяви в порядку статті 383 КАС України не був позбавлений права звернутись до суду з позовом про оскарження дій Військової частини НОМЕР_1 щодо нарахування індексації грошового забезпечення, оскільки питання про розмір такої індексації та порядок її нарахування із застосуванням конкретного базового періоду не було предметом розгляду у справі №140/4090/20, а фактично судом встановлено лише право позивача на отримання індексації грошового забезпечення.

Зважаючи на виникнення між ОСОБА_1 та Військовою частиною НОМЕР_1 спору щодо права (спору про право у контексті розрахунку індексації грошового забезпечення), який не може бути вирішений у межах розгляду заяви в порядку статті 383 КАС України.

Враховуючи викладене, суд уважає, що позивачем обрано неправильний спосіб захисту своїх прав та інтересів, що унеможливлює їх відновлення в порядку статті 383 КАС України, разом з тим належним способом захисту є звернення до суду з позовом про визнання протиправними дій щодо нарахування і виплати індексації грошового забезпечення із врахуванням відповідного базового періоду та уже виплаченої суми.

Окрім того, суд враховує, що постанова старшого державного виконавця Ковельського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) від 30 грудня 2020 року про закриття виконавчого провадження №63572474 у зв`язку із виконанням рішення суду В/Ч НОМЕР_1 добровільному порядку є чинною та позивачем в судовому порядку не оскаржувалася.

Відповідно до частини шостої статті 383 КАС України за відсутності обставин протиправності відповідних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень - відповідача та порушення ним прав, свобод, інтересів особи - позивача, суд залишає заяву без задоволення.

На підставі викладеного вище, у даному випадку, на думку суду, відсутні протиправні дії Військової частини НОМЕР_1 щодо виконання судового рішення Волинського окружного адміністративного суду від 20 травня 2020 року у справі №140/4090/20, що зумовлює відсутність правових підстав для задоволення заяви позивача про визнання протиправними дій, вчинених суб`єктом владних повноважень на виконання рішення суду, у зв`язку із чим суд залишає подану заяву без задоволення.

Стосовно винесення окремої ухвали, то суд зазначає, що винесення окремих ухвал віднесено до повноважень суду. Оцінивши фактичні обставини справи, суд приходить до висновку про відсутність станом на час розгляду заяви підстав для винесення окремої ухвали відповідно до статті 249 КАС України.

Керуючись статтями 243, 248, 370, 383 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву представника позивача про визнання протиправними дій, вчинених Військовою частиною НОМЕР_1 на виконання рішення суду в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити дії залишити без задоволення.

Копію ухвали направити учасникам справи.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя В.І. Смокович