Справа № 420/9639/20
Суддя: Шевчук О.А.
Дата ухвалення: 2021-04-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 квітня 2021 р.м.ОдесаСправа № 420/9639/20
Головуючий в 1 інстанції: Іванов Е.А.
Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючої судді: Шевчук О.А.

суддів: Бойка А.В., Федусика А.Г.

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Квартирно-експлуатаційного відділу м. Одеса на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 15 грудня 2020 року по справі № 420/9639/20 за позовом ОСОБА_1 до Квартирно-експлуатаційного відділу м.Одеса про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И Л А:
У вересні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з позовом в якому, просив:

- визнати протиправною бездіяльність Квартирно-експлуатаційного відділу м. Одеса щодо не проведення перерахунку та виплати позивачу одноразової грошової допомоги при звільненні за 25 повних календарних років служби в розмірі 50% місячного грошового забезпечення з урахуванням при цьому до складу місячного грошового забезпечення, з якого обчислено допомогу, суми щомісячної додаткової грошової винагороди та зобов`язання відповідача провести перерахунок та виплату позивачу вказаної одноразової грошової допомоги.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що бездіяльність відповідача щодо не проведення перерахунку нарахованої одноразової грошової допомоги при звільненні є протиправною, оскільки остання мала розраховуватись з урахуванням виплаченої йому щомісячної додаткової грошової винагороди.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 15 грудня 2020 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Не погоджуючись з таким рішенням, Квартирно-експлуатаційний відділ м. Одеса надали апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просять скасувати рішення суду першої інстанції у повному обсязі та прийняти нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні позову. Доводами апеляційної скарги зазначено, що суд першої інстанції при вирішенні спору не врахував, що винагорода, встановлена Постановою №889 не входить до структури і складу грошового забезпечення військовослужбовців, а отже не може враховуватись при нарахуванні одноразової грошової допомоги при звільненні.

Особи, що беруть участь у справі, про дату, час і місце судового розгляду були сповіщені належним чином відповідно до ст. 124-130 КАС України.

Перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 проходив військову службу у Південному територіальному квартирно-експлуатаційному управлінні на посаді начальника Південно-Східного територіального квартирно-експлуатаційного управління.

16.06.2017 року згідно витягу із наказу Міністра оборони України (по особовому складу) №409 позивача звільнено з військової служби у запас за пунктом «г» (у зв`язку із проведенням організаційних заходів) (а.с.6).

Згідно витягу із наказу начальника Головного квартирно-експлуатаційного управління Збройних Сил України (по стройовій частині) від 23.06.2017 року №150 позивачу належить виплатити одноразову грошову допомогу у разі звільнення з військової служби за 25 повних календарних років служби з розрахунку 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний місяць служби (а.с.7).

Водночас, під час нарахування та виплати позивачу одноразової грошової допомоги при звільненні, до складу грошового забезпечення, з якого розраховано одноразову грошову допомогу при звільненні, не було включено щомісячну додаткову грошову винагороду, яку військовослужбовець отримував під час проходження служби.

18.08.2020 року ОСОБА_1 звернувся до відповідача із заявою, в якій просив донарахувати та виплати йому одноразову грошову допомоги при звільненні з військової служби з урахуванням виплачених йому сум щомісячної грошової винагороди.

Листом від 27.08.2020 року відповідач відмовив позивачу у задоволенні поданої ним заяви, посилаючись на те, що на час його звільнення зі служби щомісячна додаткова грошова винагорода не входила до складу грошового забезпечення військовослужбовців, з якого нараховувалась відповідна одноразова грошова допомога, таким чином здійснити перерахунок останньої неможливо (а.с.12).

На думку позивача бездіяльність Квартирно-експлуатаційного відділу м. Одеса щодо не проведення перерахунку та виплати йому одноразової грошової допомоги при звільненні є протиправною, що стало підставою звернення до суду з відповідним позовом.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку, що виплачена позивачу щомісячна додаткова грошова винагорода не може вважатись одноразовим видом грошового забезпечення, а отже має враховуватись при нарахуванні та виплаті одноразової грошової допомоги при звільненні.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до ст.ст. 1-2 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 року № 2011-XII (надалі Закон №2011-XII) військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами.

У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 9 Закону № 2011-XII до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Згідно з ч. 2 ст. 15 Закону № 2011-XII військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які звільняються зі служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. У разі звільнення з військової служби за віком, у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, а також у зв`язку з настанням особливого періоду та небажанням продовжувати військову службу військовослужбовцем-жінкою, яка має дитину (дітей) віком до 18 років одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби виплачується за наявності вислуги 10 років і більше.

Відповідно до п. 38.1 розділу ХХХVIIІ Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженою наказом Міністерства оборони України від 11.06.2008 року № 260 (надалі Інструкція №260) особам офіцерського складу, особам рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом, які звільняються зі служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. У разі звільнення з військової служби за віком, у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, а також у зв`язку з настанням особливого періоду та небажанням продовжувати військову службу військовослужбовцем-жінкою, яка має дитину (дітей) віком до 18 років, одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби виплачується за наявності вислуги 10 років і більше.

Згідно з п. 38.6 розділу ХХХVIIІ Інструкції №260 військовослужбовцям, які звільняються з підстав, зазначених у пунктах 38.1 та 38.2 цієї Інструкції, до їх місячного грошового забезпечення, з якого нараховується одноразова грошова допомога, включаються: звільненим з посад, на які вони були призначені, - оклад за штатною посадою, оклад за військовим званням і щомісячні додаткові види грошового забезпечення (крім винагород та морського грошового забезпечення); які на день звільнення з військової служби перебували в розпорядженні відповідних командирів (начальників) та тим, які до дня звільнення з військової служби були звільнені від посад (у тому числі у зв`язку зі скороченням штатних посад), - посадовий оклад, оклад за військовим званням на день звільнення з військової служби, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (крім винагород та морського грошового забезпечення), що отримували військовослужбовці за останніми штатними посадами відповідно до законодавства України.

Відповідно до п.п. 2, 5 Інструкції про розміри і порядок виплати щомісячної додаткової грошової винагороди військовослужбовцям Збройних Сил України, затвердженою наказом Міністра оборони України від 24.10.2016 року №550 (надалі Інструкція №550) виплата винагороди здійснюється в таких розмірах на місяць, зокрема, військовослужбовцям (крім зазначених у підпункті 1 цього пункту) до 60 відсотків місячного грошового забезпечення. Винагорода виплачується військовослужбовцям за місцем штатної служби одночасно з виплатою грошового забезпечення на підставі наказу командира (начальника) військової частини (установи, організації); командирам (начальникам) військових частин (установ, організацій) - на підставі наказів вищих командирів (начальників).

Відповідно до п.п. 2 п. 1 Постанови Кабінету Міністрів України «Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Національної гвардії, Служби зовнішньої розвідки та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій» від 22.09.2010 року №889 (далі Постанова №889) установлено щомісячну додаткову грошову винагороду військовослужбовцям Збройних Сил (крім тих, що зазначені у підпункті 1 цього пункту, та військовослужбовців строкової військової служби): з 1 квітня 2013 р. - у розмірі, що не перевищує 20 відсотків місячного грошового забезпечення; з 1 вересня 2013 р. - у розмірі, що не перевищує 40 відсотків місячного грошового забезпечення; з 1 січня 2014 р. - у розмірі, що не перевищує 60 відсотків місячного грошового забезпечення; з 1 квітня 2014 р. - у розмірі, що не перевищує 80 відсотків місячного грошового забезпечення; з 1 липня 2014 р. - у розмірі, що не перевищує місячне грошове забезпечення.

Відповідно до п. 2 Постанови № 889 граничні розміри, порядок та умови виплати щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої пунктом 1 цієї постанови, визначаються Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Адміністрацією Державної прикордонної служби, Службою зовнішньої розвідки за погодженням з Міністерством соціальної політики і Міністерством фінансів у межах затвердженого фонду грошового забезпечення.

Згідно з п. 8 Інструкції №550 винагорода не включається до складу грошового забезпечення, з якого здійснюється обчислення одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Відповідно до п. 9 Інструкції №550 розміри винагороди встановлюються наказами Міністерства оборони України (начальника Головного управління розвідки Міністерства оборони України) з урахуванням конкретної військової частини, займаної посади та особливостей умов проходження служби у межах видатків на грошове забезпечення, передбачених для Міністерства оборони України (Головного управління розвідки Міністерства оборони України) у державному бюджеті України на відповідний рік.

Частиною 4 статті 9 Закону № 2011-ХІІ встановлено, що Міністру оборони України надано повноваження лише визначати порядок виплати грошового забезпечення, тоді як право визначення розміру одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби та види виплат військовослужбовцям, які включаються до складу місячного грошового забезпечення законом не віднесено до його компетенції та може бути змінений лише законодавцем.

Враховуючи зазначені приписи Закону №2011-ХІІ, апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що щомісячна грошова додаткова винагорода, зокрема 60% від посадового окладу позивача в цій справі, входить до складу грошового забезпечення позивача на день його звільнення, з якого сплачені всі обов`язкові платежі.

Так, відповідно до частини другої, третьої статті 9 Закону № 2011-ХІІ можливо встановити, що до складу грошового забезпечення військовослужбовців входять чотири види складових:

1) посадовий оклад;

2) оклад за військовим званням;

3) щомісячні додаткові види грошового забезпечення;

4) одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Тобто, до грошового забезпечення військовослужбовців як обрахункової величини не включаються одноразові додаткові види грошового забезпечення, зокрема щорічні, щоквартальні, разові додаткові види грошового забезпечення, крім щомісячних, або тих, що виплачуються раз на місяць.

Такий принциповий підхід застосовується незалежно від виду виплат.

Оскільки, як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, за останні 24 місяці перед звільненням додаткова грошова винагорода у розмірі 60% грошового забезпечення, на підставі Постанови № 889, нараховувалась і виплачувалась позивачу щомісяця, підстави вважати таку винагороду одноразовим видом грошового забезпечення відсутні.

Колегія суддів вважає, що відповідач протиправно не включив до складу грошового забезпечення позивача, з якого нараховано одноразову грошову допомогу при звільненні, щомісячну додаткову грошову винагороду у розмірі 60% грошового забезпечення, що передбачена Постановою № 889.

Аналогічні правові висновки Верховний Суд сформулював раніше, зокрема, у постановах від 6 лютого 2019 року у справі № 522/2738/17, від 16.05.2019 у справі № 826/11679/17, від 31.07.2019 у справі №826/3398/17, від 08.08.2019 у справі №802/955/17-а, від 24.03.2020 року №810/2734/17.

Інші доводи апеляційної скарги правильність висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому підстав для їх задоволення та скасування оскаржуваного судового рішення не вбачається.

Оскільки судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та постановлено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому, відповідно до ст.316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Враховуючи, що дана справа правомірно віднесена судом першої інстанції до категорії незначної складності та розглядалась за правилами спрощеного провадження, рішення суду першої інстанції та постанова суду апеляційної інстанції, відповідно до ч.5 ст.328 КАС України, в касаційному порядку оскарженню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Квартирно-експлуатаційного відділу м. Одеса залишити без задоволення.

Постанову Одеського окружного адміністративного суду від 15 грудня 2020 року залишити без змін.

Відповідно до ст. 325-328 КАС України постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає крім випадків: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Головуюча суддя: О.А. Шевчук

Суддя: А.В. Бойко

Суддя: А.Г. Федусик