Справа № 580/2624/20
Суддя: А.М. Бабич
Дата ухвалення: 2021-04-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2021 року справа № 580/2624/20

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд одноособово у складі головуючої судді Бабич А.М., розглянувши в залі суду в спрощеному письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Державної казначейської служби України у Корсунь-Шевченківському районі Черкаської області, третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Корсунь-Шевченківська районна рада про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

УСТАНОВИВ:

15.07.2020 у Черкаський окружний адміністративний суд надійшов позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) (далі позивач) до Управління Державної казначейської служби України у Корсунь-Шевченківському районі Черкаської області(19402, Черкаська обл., м.Корсунь-Шевченківський, вул. Шевченка, буд.24; ) (далі відповідач) про:

визнання протиправними дій щодо призупинення стягнення з Корсунь-Шевченківської районної ради на її користь середнього заробітку за час вимушеного прогулу в розмірі 29727,46грн. з утриманням із вказаної суми податків, зборів та інших обов`язкових платежів згідно з додатковим рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 13.04.2020 у справі №2340/4389/18;

зобов`язання стягнути з Корсунь-Шевченківської районної ради на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 29727,46грн. з утриманням із вказаної суми податків, зборів та інших обов`язкових платежів згідно з додатковим рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 13.04.2020 у справі №2340/4389/18.

В обґрунтування позову зазначено, що відповідач всупереч вимог закону всупереч обов`язковості виконання судового рішення відмовив у стягненні вищевказаних коштів.

Ухвалою суду від 20.07.2020 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та вирішено розгляд справи здійснювати на виконання ст.12 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) за правилами спрощеного позовного провадження, залучено до участі у справі третьою особою без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Корсунь-Шевченківську районну раду (далі третя особа).

04.08.2020 відповідач надіслав до суду відзив, в якому просив відмовити позивачу у задоволенні позовної заяви повністю. В обгрунтування зазначив, що відповідно до абз.9 п.2 розділу 2 «Прикінцеві положення» Закону України від 13.04.2020 №553-ІX «Про внесення змін до Закону України «Про державний бюджет України на 2020 рік» тимчасово до 01.01.2021 не застосовуються норми ч.1 ст.25 Бюджетного кодексу України, які стосуються безспірного списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення. Тому твердження позивача, що кошти в сумі 29727,00грн не будуть стягнуті, не відповідає дійсності.

06.08.2020 суд ухвалою задовольнив клопотання відповідача та зупинив провадження в адміністративній справі до набрання законної сили рішенням Черкаського окружного адміністративного суду в справі №580/2186/20.

10.08.2020 позивач надіслала до суду відповідь на відзив, в якій просила врахувати викладені нею доводи і задовольнити позов у повному обсязі. Вказує, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, їх правонаступників та для всіх органів, підприємств, установ і організацій, посадових чи службових осіб. Тому підлягає виконанню на всій території України. Додаткове рішення у адміністративній справі №2340/4389/18 набрало законної сили 14.05.2020, тобто є обов`язковим до виконання відповідачем.

Ухвалою від 06.04.2021 суд поновив провадження в адміністративній справі №580/2624/20. Оскільки обґрунтованих клопотань від учасників спору про розгляд справи у судовому засіданні з їх викликом суду не надходили, зважаючи на відсутність необхідності призначити у справі експертизу або викликати та допитати свідків, суд дійшов висновку розглянути справу за наявними письмовими доказами.

Оцінивши доводи сторін, дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Відповідно до посвідчення від 02.10.2018 серії НОМЕР_2 позивач є пенсіонером з інвалідності (ІІ група загальне захворювання).

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 23 грудня 2019 року у справі №2340/4389/18, яке набрало законної сили 17.03.2020, поновлено позивача на посаді керуючої справами Корсунь-Шевченківської районної ради Черкаської області з 13 жовтня 2018 року та стягнуто з третьої особи на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 201404,29 грн. з утриманням із вказаної суми податків, зборів та інших обов`язкових платежів. Вказане рішення допущене до негайного виконання в частині поновлення позивача на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в розмірі 16911,84 грн.

08.04.2020 вказаний суд видав виконавчий лист у вказаній справі про стягнення з третьої особи на користь позивача середнього заробітку за час вимушеного прогулу в розмірі 201404,29грн. з утриманням із вказаної суми податків, зборів та інших обов`язкових платежів.

13.04.2020 Черкаський окружний адміністративний суд ухвалив додаткове рішення у справі № 2340/4389/18, яким присудив стягнути з третьої особи на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 29727,46грн (двадцять дев`ять тисяч сімсот двадцять сім гривень сорок шість копійок) з утриманням із вказаної суми податків, зборів та інших обов`язкових платежів. Вказане судове рішення набрало законної сили 14.05.2020. На його виконання Черкаський окружний адміністративний суд видав виконавчий лист.

04.06.2020 позивач звернулася письмовою заявою до третьої особи, в якій просила добровільно виконати додаткове рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 13.04.2020, прийнявши відповідне рішення та виплативши середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 29727,46грн. з утриманням із вказаної суми податків, зборів та інших обов`язкових платежів.

Листом від 26.06.2020 №324/02-07 третя особа повідомила, що без роз`яснення судом положень додаткового рішення неможливо здійснити його добровільне виконання, оскільки проведення таких виплат у подальшому може розцінюватися як неправомірне використання бюджетних коштів. Крім того вирішення питання проведення виплат за рішенням суду н6е належить до компетенції ради. Тому не може бути винесене на розгляд на її пленарному засіданні.

08.07.2020 позивач звернулася письмовою заявою до відповідача, в якій просила стягнути з третьої особи на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу (за період з 15.10.2018 до 30.06.2019) у розмірі 29727,46грн. з утриманням із вказаної суми податків, зборів та інших обов`язкових платежів.

Листом від 09.07.2020 №01.1-08/629 відповідач повідомив про зупинення безспірного списання коштів. В обгрунтування зазначив, що абз.8 ч.2 ст.2 Прикінцевих положень Закону України від 13.04.2020 №553 «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» встановлено, що з дня набрання чинності цим Законом до 01.01.2021 не застосовуються окремі норми Бюджетного кодексу України, у т.ч. ч.1 ст.25 щодо здійснення безспірного списання коштів. Виконавчий лист про стягнення коштів приймається до виконання, але одночасно безспірне списання таких коштів зупиняється до 01.01.2021. Знаходження виконавчого документа на виконанні не забороняє боржнику добровільно виконати рішення суду шляхом подання відповідних платіжних доручень.

Позивач не погоджуючись зі вказаним звернулася в суд.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Норми ч.1 ст.25 Бюджетного кодексу України (далі - БК України) у редакції, чинній до 18 квітня 2020 року, передбачали, що Казначейство України здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду.

Відповідно до п.9 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» БК України Кабінет Міністрів України прийняв постанову від 03 серпня 2011 року №845, якою затвердив Порядок виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників (далі Порядок №845).

Відповідно до п.1 Порядку №845 цей Порядок визначає механізм виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, прийнятих судами, а також іншими органами (посадовими особами), які відповідно до закону мають право приймати такі рішення.

Згідно з п.2 Порядку №845 у Порядку терміни вживаються в такому значенні:

безспірне списання операції з коштами державного та місцевих бюджетів, що здійснюються з метою виконання Казначейством та його територіальними органами (далі - органи Казначейства) рішень про стягнення коштів без згоди (подання) органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, боржників, органів місцевого самоврядування та/або державних органів на підставі виконавчих документів;

боржники визначені в рішенні про стягнення коштів державні органи, розпорядники бюджетних коштів (бюджетні установи), а також одержувачі бюджетних коштів в частині здійснення передбачених бюджетною програмою заходів, на які їх уповноважено, які мають відкриті рахунки в органах Казначейства, крім рахунків із спеціальним режимом використання;

виконавчі документи оформлені в установленому порядку виконавчі листи судів та накази господарських судів, видані на виконання рішень про стягнення коштів, а також інші документи, визначені Законом України «Про виконавче провадження»;

стягувачі фізичні та юридичні особи, на користь яких прийняті рішення про стягнення коштів, державні органи (посадові особи) за рішеннями про стягнення коштів в дохід держави.

Проаналізувавши вказані норми БК України суд дійшов висновку, що він не містить розмежування понять «здійснення безспірного списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду» та «здійснення безспірного списання коштів боржника на підставі рішення суду».

Згідно з п.3 Порядку №845 рішення про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників виконуються на підставі виконавчих документів виключно органами Казначейства у порядку черговості надходження таких документів до органів Казначейства (про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів з попереднім інформуванням Мінфіну, про стягнення коштів боржників у межах відповідних бюджетних призначень, наданих бюджетних асигнувань (залишків коштів на рахунках підприємств, установ, організацій).

Відповідно до абз. 1 п.24 Порядку №845 стягувачі, на користь яких прийняті рішення про стягнення коштів з рахунків боржника, подають до органу Казначейства, в якому обслуговується боржник (відкриті рахунки), або за його місцезнаходженням документи, зазначені у п.6 цього Порядку.

Пунктом 26 Порядку №845 передбачено, що безспірне списання коштів з рахунків розпорядників (бюджетних установ) та одержувачів бюджетних коштів, на яких обліковуються кошти загального та спеціального фондів відповідного бюджету, здійснюється в межах бюджетних асигнувань, передбачених у затвердженому кошторисі або плані використання бюджетних коштів, та у разі наявності на його рахунках для обліку відкритих асигнувань (залишків коштів на рахунках).

Безспірне списання коштів з рахунків бюджетних установ у частині власних надходжень здійснюється безпосередньо із загальної суми залишку надходжень на відповідному рахунку за визначеним кодом економічної класифікації видатків бюджету з урахуванням вимог п.28 цього Порядку.

Безспірне списання коштів з рахунків підприємств, установ, організацій здійснюється безпосередньо із загальної суми залишку коштів на рахунку.

Орган Казначейства здійснює безспірне списання коштів, що обліковуються на рахунку бюджетної установи, яка здійснює централізоване обслуговування боржника, у межах відповідних бюджетних асигнувань з урахуванням положень п. 25 цього Порядку.

Проаналізувавши вказані норми суд дійшов висновку, що стягнення з боржника коштів на виконання рішення суду здійснюється відповідними органами Казначейства шляхом безспірного списання коштів з його рахунків.

Відповідно до ст.129 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Положеннями ст.13 Закону України від 2 червня 2016 року №1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» передбачено, що судові рішення, які набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України (перше речення частини другої); органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи не можуть ухвалювати рішення, які скасовують судові рішення або зупиняють їх виконання (абзац другий частини сьомої).

Відповідно до ч.2 ст.6 Закону України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження», чинний на час виникнення спірних правовідносин, рішення про стягнення коштів з державних органів, державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ виконуються органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів.

Органи та установи, зазначені в частинах першій третій цієї статті, не є органами примусового виконання.

Відповідно до ч.1 ст.3 Закону України від 5 червня 2012 року №4901-VI «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

Отже, органи казначейства не є ані органами примусового виконання рішень, ані стороною виконавчого провадження, оскільки не здійснюють самостійних заходів з примусового виконання рішень у порядку, визначеному Законом України «Про виконавче провадження». Відповідач є органом, що здійснює безспірне списання коштів за рішеннями судів про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів в порядку та в межах повноважень встановлених законом.

Відповідно до п.6 Порядку №845 у разі прийняття рішення про стягнення коштів стягувач подає органові Казначейства в установлений зазначеним органом спосіб: заяву про виконання такого рішення із зазначенням реквізитів банківського рахунка (у разі наявності - довідку банку), назви банку, його МФО та коду ЄДРПОУ, номера рахунка (поточний, транзитний, картковий), прізвища, імені, по батькові (повне найменування - для юридичної особи) власника рахунка, на який слід перерахувати кошти, або даних для пересилання коштів через підприємства поштового зв`язку, що здійснюється за рахунок стягувача (прізвище, ім`я, по батькові адресата, його поштова адреса (найменування вулиці, номер будинку, квартири, найменування населеного пункту, поштовий індекс), реквізити банківського рахунка поштового відділення), оригінал виконавчого документа, судові рішення про стягнення коштів (у разі наявності), оригінал або копію розрахункового документа (платіжного доручення, квитанції тощо), який підтверджує перерахування коштів до відповідного бюджету (у судових рішеннях про стягнення коштів з відповідного бюджету).

Пунктом 8 Порядку №845 передбачено, що органи Казначейства після надходження документів, зазначених у пунктах 6 і 7 цього Порядку: 1) приймають їх до розгляду та реєструють відповідно до вимог організації діловодства. На заяві стягувача про виконання рішення про стягнення коштів (супровідному листі керівника відповідного органу державної виконавчої служби) зазначається дата надходження і вхідний номер; 2) здійснюють попередній розгляд документів, за результатами якого визначають необхідність отримання від стягувача інших відомостей для виконання рішення про стягнення коштів; 3) повідомляють стягувачеві (представникові стягувача) на його письмову вимогу про прийняття, реєстрацію та результати попереднього розгляду документів.

Оскільки у заявлених спірних правовідносинах відповідач прийняв до виконання виконавчий лист, з огляду на вказані вище вимоги законів тимчасове зупинення такого виконання є правомірним.

На виконання вимог ст.78 КАС України суд урахував, що Шостий апеляційний адміністративний суд у справі №580/2186/20 ухвалив постанову від 03 грудня 2020 року, якою скасував рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 31 серпня 2020 року та прийняв нове рішення, яким адміністративний позов Корсунь-Шевченківської районної ради Черкаської області задовольнив частково. Визнав протиправними дії Управління Державної казначейської служби України у Корсунь-Шевченківському районі Черкаської області щодо здійснення 30 квітня 2020 року безспірного списання коштів місцевого бюджету Корсунь-Шевченківської районної ради Черкаської області на підставі заяви ОСОБА_1 від 13 квітня 2020 року про виконання рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 23 грудня 2019 року у справі № 2340/4389/18. У іншій частині позовних вимог відмовив.

У ньому серед іншого зазначено: «… у зв`язку з зупиненням з 18 квітня 2020 року повноважень органів казначейської служби щодо здійснення безспірного списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду, колегія суддів вважає, що в Управління Державної казначейської служби України у Корсунь-Шевченківському районі Черкаської області у квітні 2020 року були відсутні повноваження на здійснення заходів безспірного списання коштів на підставі зави ОСОБА_1 від 13 квітня 2020 року. Враховуючи, що безспірне списання коштів на підставі заяви ОСОБА_1 від 13 квітня 2020 року станом на час набрання чинності Закону № 553-ІХ не було здійснено, колегія суддів вважає, що у відповідності до пп. 4 п. 13 Порядку № 845 Управління Державної казначейської служби України у Корсунь-Шевченківському районі Черкаської області зобов`язане було зупинити безспірне списання коштів на підставі заяви ОСОБА_1 від 13 квітня 2020 року у зв`язку з наявністю інших передбачених законом обставин. Однак, таких дій не здійснило. При цьому колегія суддів зазначає, що в даному випадку зупинення повноважень відповідача щодо безспірного списання коштів, не скасовує виконання рішення суду, а лише відстрочує його на певний строк».

Суд врахував, що Рішенням Конституційного Суду України від 28 серпня 2020 року №10-р/2020 у справі № 1-14/2020(230/20) визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення абз. 9 п.2 розділу II «Прикінцеві положення Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» від 13 квітня 2020 року № 553-IX. Положення Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік від 14 листопада 2019 року №294-IX зі змінами, Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» від 13 квітня 2020 року № 53-IX, визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Отже, саме з 28 серпня 2020 року відпали обставини, що слугували підставою для зупинення безспірного списання коштів на підставі поданих позивачем документів щодо виконання рішень судів у справі № 2340/4389/18. Тому станом на час звернення 08.07.2020 позивача із письмовою заявою у відповідача були відсутні підстави для безспірного списання коштів, а саме стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в розмірі 29727,46грн. з рахунків третьої особи. Отже, в цій частині поуршення права позивача не допустив.

Відповідно до п.14 Порядку №845 після усунення обставин, що були підставою для зупинення безспірного списання коштів і їх перерахування стягувачам, виконавчий документ виконується відповідно до цього Порядку в порядку черговості, що утворилася на момент усунення таких обставин.

Оскільки питання присудження на користь позивача середнього заробітку вирішено в іншій судовій справі, і така позовна вимога заявлена з інших підстав цій справі, вона є похідною та не підлягає задоволенню у зв`язку з необгрунтованістю основної позовної вимоги щодо оспорення дій з призупинення стягнення кошт ів.

Зважаючи на результат вирішеного спору, відсутні підстави для розподілу судових витрат.

Керуючись ст.ст.2-20, 72-78, 132-139, 241-246, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

1. Відмовити повністю у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до Управління Державної казначейської служби України у Корсунь-Шевченківському районі Черкаської області(19402, Черкаська обл., м.Корсунь-Шевченківський, вул. Шевченка, буд.24; ) про:

визнання протиправними дій щодо призупинення стягнення з Корсунь-Шевченківської районної ради на її користь середнього заробітку за час вимушеного прогулу в розмірі 29727,46грн. з утриманням із вказаної суми податків, зборів та інших обов`язкових платежів згідно з додатковим рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 13.04.2020 у справі №2340/4389/18;

зобов`язання стягнути з Корсунь-Шевченківської районної ради на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 29727,46грн. з утриманням із вказаної суми податків, зборів та інших обов`язкових платежів згідно з додатковим рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 13.04.2020 у справі №2340/4389/18.

2. Судові витрати розподілу не підлягають.

3. Копію рішення направити учасникам справи.

4. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції протягом 30 днів з складення повного його тексту.

Суддя А.М. Бабич

Рішення складене у повному обсязі та підписане 15.04.2021.