Справа № 520/56/21
Суддя: Аверкова В.В.
Дата ухвалення: 2021-04-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 квітня 2021 року м. Київ № 520/56/21

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Аверкової В.В., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом Фонду гарантування вкладів фізичних осіб

до Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві

Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ)

про визнання протиправними дії, зобов`язання вчинити певні дії,

УСТАНОВИВ:

Фонд гарантування вкладів фізичних осіб звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), в якому просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) щодо невчинення дій, передбачених статтею 39 Закону України "Про провадження";

- зобов`язати Шевченківський районний відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) невідкладно винести постанову про закінчення виконавчого провадження № 62322367, на підставі пункту 4 частини першої статті 39 Закону України "Про виконавче провадження" та вжити всіх заходів, передбачених частиною першої статті 40 Закону України "Про виконавче провадження".

В обґрунтування адміністративного позову зазначено, що державним виконавцем Шевченківського РВ ДВС у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) не задоволено заяв боржника про закінчення виконавчого провадження № 63019218 на підставі пункту 4 частини першої статті 39 Закону України "Про виконавче провадження".

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суд від 06 січня 2021 року адміністративний позов Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 520/56/21 передано за підсудністю до Окружного адміністративного суду міста Києва.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 03 березня 2021 року відкрито провадження в адміністративній справі та призначено судове засідання на 27 січня 2021 року. Зобов`язано відповідача надати суду до 05 березня 2021 року відзив на позовну заяву та належним чином засвідченні копії матеріалів виконавчого провадження № 62322367.

У судовому засіданні 05 березня 2021 року суд відповідно до положень Кодексу адміністративного судочинства України перейшов до подальшого розгляду справи у порядку письмового провадження.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 05 березня 2021 року повторно зобов`язано Шевченківський районний відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) надати суду протягом 3-х днів з дня отримання даної ухвали належним чином засвідченні копії матеріалів виконавчого провадження № 62322367.

Через канцелярію суду 12 березня 2021 року відповідачем подано належним чином засвідчену копію матеріалів виконавчого провадження № 62322367.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

На примусовому виконанні державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) перебуває виконавчий лист № 520/11382/19 виданий Харківським окружним адміністративним судом 03 червня 2020 року щодо стягнення на користь ОСОБА_1 судового збору у розмірі 768,70 грн.

Постановою державного виконавця від 12 червня 2020 року відкрито виконавче провадження № 62322367, за яким боржник - Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Банк Михайлівський" Волков Олександр Юрійович.

28 липня 2020 року ПАТ «Банк Михайлівський» направлено до Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві заяву, зареєстровану відповідачем 29 липня 2020 року за вх. № 54840, про закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 4 частини першої статті 39 Закону України "Про виконавче провадження".

Також, 27 листопада 2020 року Фонд гарантування вкладів фізичних осіб направлено до Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві заяву про закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 4 частини першої статті 39 Закону України "Про виконавче провадження".

Позивач вважаючи бездіяльність відповідача щодо невчинення дії передбачених статтею 39 Закону України "Про провадження" звернувся до суду за захистом своїх прав.

Вирішуючи спір по суті, суд виходить з наступного.

Спірні правовідносини врегульовано Законом України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII "Про виконавче провадження" (із змінами і доповненнями) (далі по тексту - Закон №1404).

Відповідно до статті 1 Закону № 1404 виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною першою статті 5 Закону №1404 примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Пунктом 1 частиною першою статті 3 Закону №1404 передбачено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Пунктом 4 частини першої статті 39 Закону №1404 встановлено, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника.

Відповідно до частин другої - четвертої статті 39 Закону №1404 постанова про закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених частиною першою цієї статті, виноситься в день настання відповідних обставин або в день, коли виконавцю стало відомо про такі обставини.

У випадках, передбачених пунктами 1-3, 5-7, 9-12, 14, 15 частини першої цієї статті, виконавчий документ надсилається разом із постановою про закінчення виконавчого провадження до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав.

Постанова про закінчення виконавчого провадження з підстави, передбаченої пунктом 4 частини першої цієї статті, разом з виконавчим документом надсилається до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Згідно з частиною першою, пунктами 16, 18 частини третьої статті 18 Закону №1404 виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до пункту 3 частини другої статті 18 Закону №1404 виконавець зобов`язаний розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання.

З матеріалів виконавчого провадження № 62322367 судом встановлено, що боржником за виконавчим листом, виданим Харківським окружним адміністративним судом 03 червня 2020 року є Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Банк Михайлівський" Волков Олександр Юрійович.

Згідно з пунктом 17 частини першої статті 2 Закону України від 23 лютого 2012 року № 4452-VI "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" (із змінами і доповненнями) (далі по тексту - Закон №4452), уповноважена особа Фонду - працівник Фонду, який від імені Фонду та в межах повноважень, передбачених цим Законом та/або делегованих Фондом, виконує дії із забезпечення виведення банку з ринку під час здійснення тимчасової адміністрації неплатоспроможного банку та/або ліквідації банку.

В свою чергу, із змісту зазначеного виконавчого листа вбачається, що адреса та код ЄДРПОУ боржника, відповідно до відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, належить Публічному акціонерному товариству "Банк Михайлівський", в той час, не є особистими даними Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Банк Михайлівський" Волкова Олександра Юрійовича, як фізичної особи.

Відповідно до частини третьої статті 34 Закону №4452 виконавча дирекція Фонду не пізніше наступного робочого дня після офіційного отримання рішення Національного банку України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних призначає з числа працівників Фонду уповноважену особу Фонду (кілька уповноважених осіб Фонду), якій Фонд делегує всі або частину своїх повноважень тимчасового адміністратора. Уповноважена особа Фонду повинна відповідати вимогам, встановленим Фондом. Рішення про призначення уповноваженої особи Фонду доводиться Фондом до головного офісу банку та до кожного відокремленого підрозділу банку негайно.

Згідно з частиною першою статті 47 Закону №4452 уповноважена особа Фонду (кілька уповноважених осіб Фонду) визначається виконавчою дирекцією Фонду. До неї застосовуються правила та вимоги, визначені статтею 35 цього Закону.

З матеріалів справи судом встановлено, що до заяви Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про закінчення виконавчого провадження долучено копію рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 06 листопада 2020 року № 1921 "Про деякі питання ліквідації ПАТ "Банк Михайлівський".

Відповідно до вказаного рішення № 1921 визначені Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" повноваження під час здійснення ліквідації ПАТ "Банк Михайлівський" до моменту внесення запису про державну реєстрацію припинення ПАТ "Банк Михайлівський" до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань вирішено здійснювати Фондом безпосередньо.

На підставі пункту 1 та 3 вищезазначеного рішення № 1921 до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань внесено запис про зміну керівника ПАТ "Банк Михайлівський" шляхом внесення даних директора-розпорядника Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Рекрут Світлани Валеріївни.

Водночас, доказів надання Шевченківським районним відділом державної виконавчої служби міста Києва відповіді на заяви від 29 липня 2020 року та 27 листопада 2020 року ні в порядку, передбаченому Законом №1404, шляхом винесення відповідної постанови, ні в передбаченому Законом України від 02 жовтня 1996 року № 393/96-ВР "Про звернення громадян" порядку, у разі, якщо відповідач вважав вказані заяви такими, що подані посадовими особами Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, які не перебувають у статусі сторони виконавчого провадження № 62322367, матеріали виконавчого провадження не містять, що свідчить про протиправну бездіяльність відповідача в цій частині.

Крім того, суд звертає увагу на наступне.

Відповідно до частин першої, другої статті 15 Закону №1404 сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник.

Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ.

Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення.

Згідно з частиною п`ятою статті 15 Закону №1404 у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

У разі якщо сторона виконавчого провадження змінила найменування (для юридичної особи) або прізвище, ім`я чи по батькові (для фізичної особи), виконавець, за наявності підтверджуючих документів, змінює своєю постановою назву сторони виконавчого провадження.

Суд звертає увагу, що порядок вирішення питання заміни сторони у виконавчому провадженні регламентовано статтею 379 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно з першою частиною якої у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою заінтересованої особи суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником.

Водночас, інших доказів звернення із відповідним поданням до суду Шевченківським районним відділом державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) до матеріалів справи не подано, як і не надано доказів звернення в порядку статті 379 Кодексу адміністративного суду міста Києва до суду в якості заінтересованої особи позивачем.

Відповідно до частини другої статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з частиною другою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з пунктом 10 частини другої статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України У разі задоволення позову суд може прийняти рішення про інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

Відповідно до частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого вирішує справи відповідно до Конституції України та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частин першої, другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

З огляду на те, що судом в ході вирішення даної справи встановлено, що заява позивача про закінчення виконавчого провадження не розглянута, суд приходить висновку про наявність підстав для зобов`язання Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) розглянути заяву Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та надати відповідь по суті зазначених в заяві обставин.

Разом з тим, вимога позивача про зобов`язання відповідача винести постанову про закінчення виконавчого провадження № 62322367 не підлягає задоволенню, оскільки відповідачем не розглянуто та не надано відповідь по суті окресленого в заявах позивача від 29 липня 2020 року та 27 листопада 2020 року питання, а тому така вимога є передчасною.

Частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, виходячи з аналізу положень чинного законодавства та доказів, наявних у матеріалах справи, колегія суддів приходить висновку, що адміністративний позов підлягає частковому задоволенню.

Керуючись положеннями статей 72-78, 79, 205, 229, 241-246, 250, 287, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва,

ВИРІШИВ:

1. Адміністративний позов Фонду гарантування вкладів фізичних осіб задовольнити частково.

2. Визнати протиправною бездіяльність Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) щодо не здійснення розгляду заяв Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 29 липня 2020 року та 27 листопада 2020 року про закінчення виконавчого провадження № 62322367.

3. Зобов`язати Шевченківський районний відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) здійснити розгляд заяви Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 29 липня 2020 року та 27 листопада 2020 року про закінчення виконавчого провадження № 62322367 з урахуванням висновків суду, викладених в мотивувальній частині цього рішення.

4. В решті позовних вимог - відмовити.

5. Стягнути на користь Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців, 17, ) за рахунок бюджетних асигнувань Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (01032, м. Київ, вул. Саксаганського, 110, ) суму судового збору у розмірі 1051 (одна тисяча п`ятдесят одна) гривня.

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України. Рішення суду може бути оскаржено за правилами, встановленими статтями 287, 293, 295 - 297 КАС України.

Згідно з частиною шостою статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційні скарги на судові рішення у справах, визначених цією статтею, можуть бути подані протягом десяти днів з дня їх проголошення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя В.В. Аверкова