Справа № 140/1277/21
Суддя: Плахтій Наталія Борисівна
Дата ухвалення: 2021-04-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2021 року ЛуцькСправа № 140/1277/21

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Плахтій Н.Б.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно департаменту державної реєстрації Луцької міської ради про визнання неправомірними дій та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася з адміністративним позовом до Відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно департаменту державної реєстрації Луцької міської ради (далі - відповідач, відділ державної реєстрації) про визнання дій державного реєстратора Герасимюк Юлії Вікторівни щодо відкриття розділу №01 неправомірними та зобов`язання виправити помилки, допущені державним реєстратором Реєстраційної служби Луцького міського управління юстиції Волинської області Герасимюк Юлії Вікторівни шляхом: закриття розділу №01 як помилково відкритого; перенесення запису права власності за номером 1732443 до відкритого розділу № з вказівкою дати виникнення права - 16.07.2013.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 18.11.2020 ОСОБА_1 звернулась до приватного нотаріуса міста Луцька з бажанням відчужити свою частку у праві спільної часткової власності на приміщення секції в гуртожитку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Зі слів нотаріуса дізналась, що державним реєстратором Реєстраційної служби Луцького міського управління юстиції Волинської області Герасимюк Юлією Вікторівною було здійснено дії, які суперечать Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», а саме: відкрито розділ на житлове приміщення секції в гуртожитку як на окремий об`єкт нерухомого майна замість внесення відповідної частки на секцію до вже відкритого розділу. Тобто, державним реєстратором Герасимюк Ю.В. неправомірно, помилково, технічно відкрито розділ №01 на житлове приміщення секції в гуртожитку як на окремий об`єкт нерухомого майна. Позивач зазначає, що державний реєстратор зобов`язана була зареєструвати право власності ОСОБА_1 на 17/100 частки в секції у розділ №1.

Позивач вважає, що вказані дії державного реєстратора порушили її право користуватися своїм майном, а саме щодо можливості відчуження цього майна. Тому 21.12.2020 позивач подала скаргу до Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції на дії державного реєстратора.

Згідно отриманої відповіді Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 18.01.2021 у скарзі на дії державного реєстратора відмовлено у зв`язку з тим, що це не в їхній компетенції та розгляд скарг на дії державного реєстратора до 2016 року було віднесено до повноважень судів. З урахуванням наведеного позивач просила позов задовольнити.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 08.02.2021 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у даній справі, постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (а.с.22).

Відповідач не скористався своїм правом та відзив на позов не подав. У заяві від 15.02.2021 департамент державної реєстрації Луцької міської ради зазначив, що оскільки відділом державної реєстрації не здійснювались оскаржувані реєстраційні дії, то у зв`язку з цим заяви, заперечення та додаткові пояснення щодо позовних вимог відсутні (а.с.24).

Відповідно до частини шостої статті 162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Враховуючи вимоги статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) судом розглянуто дану справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником 17/100 частини житлового приміщення спільного заселення АДРЕСА_2 , що підтверджується свідоцтвом про право власності від 27.06.2013, виданим Відділом реєстру житлового фонду департаменту житлово-комунального господарства Луцької міської ради (а.с.6).

19.07.2013 державним реєстратором Реєстраційної служби Луцького міського управління юстиції Волинської області Герасимюк Юлією Вікторівною прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу №01) індексний номер 4146113, відповідно до якого проведено державну реєстрацію права спільної часткової власності ОСОБА_1 на 17/100 частки на житлове приміщення секції в гуртожитку з номером запису про право власності: 1733443 від 16.07.2013 (а.с.7).

18.11.2020 позивач звернулась до приватного нотаріуса Луцького міського нотаріального округу Волинської області Зубенко Т.І. з метою відчуження належного їй на праві власності нерухомого майна. При розгляді поданих документів нотаріус встановив розбіжності в зареєстрованому праві власності та в правовстановлюючих документах, внаслідок чого рекомендував ОСОБА_1 привести у відповідність та зареєструвати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно право власності згідно з правовстановлюючими документами (а.с.8).

Позивач оскаржила рішення державного реєстратора Реєстраційної служби Луцького міського управління юстиції Волинської області Герасимюк Юлії Вікторівни від 19.07.2013 №4146113 про відкриття розділу №01 до Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції.

За результатами розгляду скарги позивача Західним міжрегіональним управлінням Міністерства юстиції 18.01.2021 на підставі висновку Колегії з розгляду скарг на рішення, дії, бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації від 15.01.2021 прийнято наказ №9/6 про відмову в задоволенні скарги ОСОБА_1 (а.с.12-13).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції Україні передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спірні правовідносини врегульовані нормами Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 №1952-IV (далі -Закон №1952-IV).

Згідно з частиною першою статті 2 Закону №1952-IV (в редакції, чинній на дату виникнення спірних правовідносин) державна реєстрація речових прав на нерухоме майно (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Державний реєстр речових прав на нерухоме майно (далі - Державний реєстр прав) - єдина державна інформаційна система, що містить відомості про права на нерухоме майно, їх обтяження, а також про об`єкти та суб`єктів цих прав.

Державна реєстрація прав є обов`язковою. Інформація про права на нерухоме майно та їх обтяження підлягає внесенню до Державного реєстру прав. Держава гарантує достовірність зареєстрованих прав на нерухоме майно та їх обтяжень (ч.1, 2 ст.3 Закону №1952-IV).

Відповідно до частини третьої статті 3 Закону №1952-IV права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Згідно з частиною першою статті 4 Закону №1952-IV обов`язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування, зокрема, право власності на нерухоме майно.

Державний реєстр прав містить відомості про зареєстровані права і обтяження, суб`єктів прав, об`єкти нерухомого майна, документи, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав. Невід`ємною складовою частиною Державного реєстру прав є база даних про реєстрацію заяв і запитів та реєстраційні справи (ч.1 ст.10 Закону №1952-IV).

За приписами статті 11 Закону №1952-IV Державний реєстр прав складається з розділів, які відкриваються на кожний об`єкт нерухомого майна під час проведення державної реєстрації права власності на нього. Кожний розділ Державного реєстру прав складається з чотирьох частин, які містять відомості про: нерухоме майно; право власності та суб`єкта (суб`єктів) цього права; інші речові права та суб`єкта (суб`єктів) цих прав; обтяження прав на нерухоме майно та суб`єкта (суб`єктів) цих прав. Порядок ведення Державного реєстру прав визначає Кабінет Міністрів України.

Згідно з частиною першою статті 20 Закону №1952-IV у Державному реєстрі прав на кожний об`єкт нерухомого майна, право власності на який заявлено вперше, за рішенням державного реєстратора відкривається відповідний розділ та реєстраційна справа.

Частинами першою та другою статті 25 Закону №1952-IV визначено, що реєстраційним номером об`єкта нерухомого майна є індивідуальний номер, який присвоюється кожному окремо визначеному об`єкту нерухомого майна при проведенні державної реєстрації права власності на нього, не повторюється на всій території України і залишається незмінним протягом усього часу існування такого об`єкта. У разі переходу права власності на об`єкт нерухомого майна або зміни опису (даних) об`єкта нерухомого майна його реєстраційний номер залишається без змін.

Постановою Кабінету Міністрів України від 26.10.2011 №1141 затверджений Порядок ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (далі - Порядок №1141, в редакції, чинній на дату прийняття спірного запису).

Пунктом 17 Порядку №1141 передбачено, що розділ Державного реєстру прав відкривається державним реєстратором на кожний окремий об`єкт нерухомого майна, право власності на який заявлено вперше.

З аналізу наведених правових норм вбачається, що на кожний окремий об`єкт нерухомого майна відкривається лише один розділ і такому об`єкту нерухомого майна присвоюється номер, який є його ідентифікатором.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_1 є власником 17/100 частки секції АДРЕСА_1 загальною площею 21.30 кв.м., житловою площею 13,50 кв.м. (а.с.6).

У Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно секція АДРЕСА_1 в гуртожитку №4а як окремий об`єкт нерухомого майна зареєстрована за номером 1, про що слідує з листа приватного нотаріуса Луцького міського нотаріального округу Волинської області Зубенко Т.І. від 18.11.2020 (а.с.8).

Водночас при реєстрації права власності позивача на 17/100 частки секції АДРЕСА_1 в гуртожитку №4а державним реєстратором відкрито новий розділ та присвоєно реєстраційний номер 01.

Тобто, замість проведення державної реєстрації права спільної часткової власності у вже відкритому на секцію АДРЕСА_1 в гуртожитку № 4 а розділі державним реєстратором помилково було відкрито новий розділ на частку у даній секції як на окремий об`єкт нерухомого майна з присвоєнням йому іншого реєстраційного номеру.

Як зазначає позивач, даний факт унеможливлює подальшу реалізацію її прав як власника частки житлового приміщення, з огляду на що просить зобов`язати відділ державної реєстрації прав виправити допущені помилки.

Частиною першою статті 14 Закону №1952-IV встановлено, що у разі наявності в Державному реєстрі прав двох і більше розділів на один об`єкт нерухомого майна в результаті допущення технічної помилки закривається розділ Державного реєстру прав та реєстраційна справа, відкриті пізніше.

Відповідно до частини шостої статті 14 Закону №1952-IV у разі закриття розділу Державного реєстру прав у зв`язку з наявністю в цьому реєстрі двох і більше розділів на один об`єкт нерухомого майна в результаті допущення технічної помилки розділ Державного реєстру прав та реєстраційна справа, відкриті пізніше, закриваються, а реєстраційний номер такого об`єкта скасовується.

Відомості про речові права, обтяження речових прав, що містяться в розділі Державного реєстру прав, що закривається як помилковий, одночасно із закриттям такого розділу переносяться до розділу Державного реєстру прав, відкритого раніше на об`єкт нерухомого майна.

У разі наявності зареєстрованих речових прав, похідних від права власності, та/або обтяжень речових прав, відомості про які містяться в розділі Державного реєстру прав, що закривається як помилковий, за результатом перенесення відомостей про такі права, обтяження державний реєстратор обов`язково невідкладно повідомляє відповідного користувача, обтяжувача про закриття розділу Державного реєстру прав та перенесення відомостей про речові права, обтяження.

У разі якщо у зв`язку з наявністю в Державному реєстрі прав двох і більше розділів на один об`єкт нерухомого майна в результаті допущення технічної помилки виявлено суперечності між зареєстрованими речовими правами, закриття розділу Державного реєстру прав здійснюється виключно на підставі судового рішення.

Згідно з частиною п`ятою статті 26 Закону №1952-IV виправлення технічної помилки у відомостях Державного реєстру прав, виявленої після отримання заявником документів за результатом розгляду заяви, скасування рішень державного реєстратора про зупинення державної реєстрації прав, про зупинення розгляду заяви або про відмову в державній реєстрації прав, здійснюється в порядку, передбаченому для державної реєстрації прав (крім випадків, якщо такі дії здійснюються в порядку, передбаченому статтею 37 цього Закону).

Відповідно до пункту 4 Порядку №1141 ведення Державного реєстру прав передбачає, зокрема, внесення змін до записів Державного реєстру прав, внесення записів про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав), скасування записів Державного реєстру прав.

Пунктом 38 даного Порядку визначено, що зміни до записів Державного реєстру прав вносяться у разі зміни ідентифікаційних даних суб`єкта права, визначення часток у праві спільної власності чи їх зміни, зміни суб`єкта управління об`єктами державної власності, відомостей про об`єкт нерухомого майна, у тому числі зміни його технічних характеристик, виявлення технічної помилки в записах Державного реєстру прав чи документах, виданих за допомогою програмних засобів ведення зазначеного Реєстру (описка, друкарська, граматична, арифметична чи інша помилка).

Внесення змін до записів Державного реєстру прав здійснюється за заявою особи, записи про яку містяться у зазначеному Реєстрі, а також у порядку, передбаченому статтею 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Отже, як Законом №1952-IV, так і Порядком №1141 визначено чіткий алгоритм дій в разі виявлення технічної помилки в Державному реєстрі прав, який передбачає подання заявником відповідної заяви до державного реєстратора про виправлення такої помилки в Реєстрі в порядку, передбаченому для державної реєстрації прав.

Суд встановив, що позивач оскаржувала рішення державного реєстратора Реєстраційної служби Луцького міського управління юстиції Волинської області Герасимюк Юлії Вікторівни від 19.07.2013 №4146113 про відкриття розділу №01 до Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, яке відмовило у задоволенні скарги позивача з огляду на відсутність компетенції для розгляду питань, порушених у скарзі (а.с.14-15).

Разом з тим, матеріали справи не містять доказів того, що ОСОБА_1 у встановленому частиною п`ятою статті 26 Закону №1952-IV порядку зверталась до відділу державної реєстрації прав із заявою про виправлення технічної помилки в Державному реєстрі прав, а відповідач відмовив у задоволенні вказаної заяви.

Суд зазначає, що в порядку адміністративного судочинства судовому захисту підлягають порушені права особи внаслідок протиправності рішень, дій та бездіяльності суб`єктів владних повноважень при вчиненні ними владних управлінських функцій чи на виконання делегованих повноважень.

В даному випадку відповідач не приймав стосовно позивача жодних рішень, як і не вчиняв дій чи допускав бездіяльність, отже відсутній спір між сторонами.

Оскільки позивач не зверталась до відділу державної реєстрації прав із заявою про виправлення технічної помилки в Державному реєстрі прав, а відповідач в свою чергу не приймав жодних рішень, тому позовні вимоги ОСОБА_1 , на думку суду, є передчасними.

Аналізуючи вищенаведені норми чинного законодавства у сфері державної реєстрації прав та беручи до уваги встановлені обставини справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є необґрунтованими та безпідставними, з огляду на що у задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись статтями 243-246 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий-суддя Н.Б.Плахтій