Справа № 520/157/21
Суддя: Зоркіна Ю.В.
Дата ухвалення: 2021-04-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

13 квітня 2021 року № 520/157/21

Суддя Харківського окружного адміністративного суду Зоркіна Ю.В., розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції України в Харківській області, Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області про визнання незаконним та скасування наказу, поновлення на посаді, зобов`язання вчинити певні дії, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

установив:

Позивач звернувся до суду з зазначеним адміністративним позовом, у якому просить суд:

визнати незаконним та скасувати наказ Управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області № 98 о/с від 07 грудня 2020 року в частині звільнення з органів внутрішніх справ капітана міліції ОСОБА_1 , командира оперативної роти № 2 батальйону міліції громадської безпеки особливого призначення Головного управління Міністерства внутрішніх справ в Харківській області;

поновити ОСОБА_1 на посаді командира оперативної роти № 2 батальйону міліції громадської безпеки особливого призначення Головного управління Міністерства внутрішніх справ в Харківській області;

зобов`язати Головне управління Національної поліції в Харківській області вирішити питання щодо прийняття ОСОБА_1 на службу до Національної поліції України відповідно до пункту 9 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про Національну поліцію";

стягнути з Головного управління Міністерства внутрішніх справ в Харківській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 07 грудня 2020 року по день ухвалення рішення у справі.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що наказ Головного Управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області № 98 о/с від 07.12.2020 року в частині його звільнення з органів внутрішніх справ прийнятий з порушенням трудових прав позивача, у зв`язку із чим наявні підстави для його скасування та поновлення позивача на роботі, а також просив стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Від представника відповідача - Головного управління Національної поліції України в Харківській області надійшов відзив на адміністративний позов в якому останній зазначив, що позивач не скористався наданим Законом України "Про Національну поліцію" правом на подачу рапорту про прийняття на службу в поліції у тримісячний строк з дня опублікування вказаного Закону; на цей час у керівника ГУНП в Харківській області відсутні повноваження приймати на службу до поліції на підставі вказаного пункту; означена норма не містить обов`язком вказівки на прийняття на службу в поліцію, а визначає, що при бажанні працівника міліції та відповідності певним вимогам поліцейського, він може бути прийнятий на службу в поліції, а тому позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Від представника відповідача - Головного управління МВС України в Харківській області надійшов відзив на адміністративний позов в якому останній зазначив, що позивач не скористався наданим Законом України "Про Національну поліцію" правом на подачу рапорту про прийняття на службу в поліції у тримісячний строк з дня опублікування вказаного Закону; відповідно до п.10 р.ХІ «Прикінцевих та перехідних положень закону України «Про Національну поліцію» працівники міліції, які відмовилися від проходження служби в поліції та/або не прийняті на службу до поліції в тримісячний термін з моменту попередження про наступне вивільнення, звільняються зі служби в органах внутрішніх справ через скорочення штатів.

Відповідачі у відзивах на адміністративний позов зазначили, що в силу розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про Національну поліцію» працівники міліції вважаються попередженими про можливе майбутнє звільнення через скорочення штатів. Водночас, постановою КМ України від 16.09.2015 № 730 ліквідовано як юридичні особи публічного права ГУ МВС України в Харківській області. У зв`язку з цим, МВС видано наказ від 06.11.2015 № 1388 «Про організаційно штатні зміни» згідно якого вирішено вважати такими, що втратили чинність, штати органів, підрозділів, закладів, установ та підприємств МВС України згідно з Переліком змін у штатах МВС. Згідно Переліку змін у штатах МВС, затвердженого згаданим наказом МВС України, в ГУМВС України в Харківській області скасовуються всі штати. У зв`язку із проведенням реорганізації органів внутрішніх справ, а саме: ліквідації ОВС, створення нового органу «Національна поліція» та скорочення посад в міліції, з урахуванням відсутності можливості використання позивача на службі, у зв`язку з фактичним припиненням існування та діяльності державного органу - міліції та у зв`язку з відсутністю інших підстав для звільнення, видано оскаржуваний наказ.

Дослідивши долучені до матеріалів справи документи, перевіривши оскаржувані рішення відповідача на відповідність положенням ч.2 ст.2 КАС України, суд зазначає наступне.

Позивач проходив службу в органах внутрішніх справ на посаді командира оперативної роти № 2 батальйону міліції громадської безпеки особливого призначення Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області.

21 квітня 2015 року позивач був затриманий правоохоронними органами та до 27 листопада 2019 року перебував під вартою за рішенням суду, у зв`язку з розглядом у відношенні нього обвинувального акту у кримінальному провадженні № 0001623.

Наказом ГУ МВС України в Харківській області від 06.11.2015 року № 604 о/с, позивач звільнений зі служби в органах внутрішніх справ на підставі пункту 10 та 11 розділу XI Закону України «Про Національну поліцію» та відповідно до пункту 64 Г Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 01 грудня 2020 року у справі 520/8179/2020 скасовано Наказ Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області № 604 о/с від 06 листопада 2015 року в частині звільнення з органів внутрішніх справ капітана міліції ОСОБА_1 , командира оперативної роти № 2 батальйону міліції громадської безпеки особливого призначення Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області. Поновлено ОСОБА_1 на посаді командира оперативної роти № 2 батальйону міліції громадської безпеки особливого призначення Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області з 06 листопада 2015 року. Стягнуто з Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі: 6,10 грн х 1852 робочих дня вимушеного прогулу 11297,20 грн без врахування податків, зборів та інших обов`язкових платежів. Рішення в частині поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць допущено до негайного виконання.

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 02.03.2021 рішення Харківського окружного адміністративного суду від 01.12.2020 року по справі № 520/8179/2020 скасовано в частині задоволення позовних вимог про стягнення з Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу у розмірі: 6,10 грн. х 1852 робочих дня вимушеного прогулу = 11 297,20 грн. (одинадцять тисяч двісті дев`яносто сім гривень 20 копійок) без врахування податків, зборів та інших обов`язкових платежів. Прийнято в цій частині нову постанову про відмову в задоволенні позовних вимог. В іншій частині рішення Харківського окружного адміністративного суду від 01.12.2020 року по справі № 520/8179/2020 залишено без змін.

На виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 01.12.2020 позивача наказом ГУ МВС України в Харківській області від 04.12.2020 № 97 о/с поновлено на посаді командира оперативної роти № 2 батальйону міліції громадської безпеки особливого призначення Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області.

02.12.2020 позивачем подано заяву до ГУ НП В Харківській області у якій повідомлено про скасування наказу № 604 о/с від 06.11.2015 та повідомлено про намір проходити службу в поліції.

Наказом ГУМВС України в Харківській області від 07.12.2020 № 98 о/с позивача звільнено з займаної посади згідно з пункту 64 «г» Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ на підставі пункту 10 розділу XI Закону України «Про Національну поліцію»

Листом від 07.12.2020 ГУ НП в Харківській області повідомила позивачу про те, що призначення на посаду в органах поліції можливе на умовах проходження конкурсу.

Спірні правовідносини, які виникли між сторонами регулюються Законом України "Про Національну поліцію" та Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженим Постановою КМУ №114 від 29.07.1991 р., (з наступними змінами, далі по тексту Положення № 114).

За приписами пункту 64 «г» Положення № 114, на підставі якого звільнено позивача, особи середнього, старшого і вищого начальницького складу звільняються зі служби в запас (з постановкою на військовий облік) через скорочення штатів - при відсутності можливості подальшого використання на службі.

Відповідно до ч. 1 ст. 492 КЗпП про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством.

Для таких цілей мають досліджуватись документи та інші відомості про освіту і присвоєння кваліфікаційних розрядів (класів, категорій, рангів), про підвищення кваліфікації, про навчання без відриву від виробництва, про тимчасове виконання обов`язків більш кваліфікованих працівників, про досвід трудової діяльності, про виконання норм виробітку (продуктивність праці), про розширення зони обслуговування, про збільшення обсягу виконуваної роботи, про суміщення професій тощо. Продуктивність праці і кваліфікація працівника повинні оцінюватися окремо, але в кінцевому підсумку роботодавець повинен визначити працівників, які мають більш високу кваліфікацію і продуктивність праці за сукупністю цих двох показників.

Для виявлення працівників, які мають це право, роботодавець повинен зробити порівняльний аналіз продуктивності праці і кваліфікації тих працівників, які залишилися на роботі, і тих, які підлягають звільненню. Такий аналіз може бути проведений шляхом приготування довідки в довільній формі про результати порівняльного аналізу з наведенням даних, які свідчать про переважне право одного перед іншим на залишення на роботі. Тобто, ці обставини повинен був з`ясовувати сам роботодавець, приймаючи відповідне рішення.

При відсутності різниці у кваліфікації і продуктивності праці перевагу на залишення на роботі мають працівники, перелічені в частині другій статті 42 КЗпП України.

Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації працівник, на власний розсуд, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно. У разі якщо вивільнення є масовим відповідно до статті 48 Закону України «Про зайнятість населення», власник або уповноважений ним орган доводить до відома державної служби зайнятості про заплановане вивільнення працівників.

Відповідно до пункту 1 Розділу XI Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про Національну поліцію», останній набирає чинності через три місяці з дня наступного за днем його опублікування, крім: 1) пунктів 1, 2, 3, 7 - 13, 15, 17 - 18 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону, які набирають чинності з дня, наступного за днем його опублікування; 2) частини сьомої статті 15 та частини п`ятої статті 21 цього Закону, які набирають чинності з 1 січня 2017 року.

Закон України "Про Національну поліцію" опублікований в офіційному виданні "Голос України" 6 серпня 2015 року за № 141-142 і набрав чинності 7 листопада 2015 року. Враховуючи викладене, пункти 1, 2, 3, 7 - 13, 15, 17 - 18 розділу XI "Прикінцеві та Перехідні положення" цього Закону набирають чинності з 7 серпня 2015.

Відповідно до п. 8 розділу XI "Прикінцеві та Перехідні положення" цього Закону з дня опублікування цього Закону, яким є 06.08.2015, всі працівники міліції (особи рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ), а також інші працівники Міністерства внутрішніх справ України, його територіальних органів, закладів та установ вважаються такими, що попереджені у визначеному порядку про можливе майбутнє звільнення через скорочення штатів.

Відповідно до п. 9 цього розділу закону працівники міліції, які виявили бажання проходити службу в поліції, за умови відповідності вимогам до поліцейських, визначеним цим Законом, упродовж трьох місяців з дня опублікування цього Закону можуть бути прийняті на службу до поліції шляхом видання наказів про призначення за їх згодою чи проходження конкурсу на посади, що заміщуються поліцейськими, у будь-якому органі (закладі, установі) поліції. Посади, що пропонуються особам, зазначеним у цьому пункті, можуть бути рівнозначними, вищими або нижчими щодо посад, які ці особи обіймали під час проходження служби в міліції. Відповідно до п. 10 цього ж розділу Закону, працівники міліції, які відмовилися від проходження служби в поліції та/або не прийняті на службу до поліції в тримісячний термін з моменту попередження про наступне вивільнення, звільняються зі служби в органах внутрішніх справ через скорочення штатів.

Таким чином, враховуючи дату набрання чинності вказаним Законом, тримісячний строк, протягом якого працівники міліції, що виявили бажання проходити службу в поліції, за умови їх відповідності вимогам до поліцейських, передбаченим Законом України "Про Національну поліцію", могли бути прийняті на службу в поліцію, закінчився 06.11.2015, яке є останнім днем вказаного строку.

Указані в цьому пункті особи можуть бути звільнені зі служби в органах внутрішніх справ до настання зазначеного в цьому пункті терміну на підставах, визначених Положенням про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ.

Постановою Кабінету Міністрів України від 16.09.2015 № 730 «Про утворення територіальних органів Національної поліції та ліквідацію територіальних органів Міністерства внутрішніх справ» утворено як юридичні особи публічного права територіальні органи Національної поліції та ліквідовано як юридичні особи публічного права територіальні органи Міністерства внутрішніх справ, у тому числі Головне управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області, і створено новий орган - Головне управління Національної поліції в Харківській області.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.11.2015 №1388 «Про організаційно штатні зміни» вирішено вважати такими, що втратили чинність, штати органів, підрозділів, закладів, установ та підприємств згідно з відповідним переліком змін у штатах, у тому числі скорочуються всі посади ГУМВС України в Харківській області.

В контексті наведеного, слід додати, що виходячи з усталеної судової практики Верховного Суду України, Верховного Суду ліквідація юридичної особи публічного права має місце у випадку, якщо в розпорядчому акті органу державної влади або органу місцевого самоврядування наведено обґрунтування доцільності відмови держави від виконання завдань та функцій такої відмови. У разі ж покладення виконання завдань і функцій ліквідованого органу на інший орган, мова йде фактично про реорганізацію.

Таким чином, встановлена законодавством можливість ліквідації державної установи (організації) з одночасним створенням іншої, яка буде виконувати повноваження (завдання) особи, що ліквідується, що має місце у даному випадку та підтверджується усталеною судовою практикою, не виключає, а включає зобов`язання роботодавця (держави) вжити заходів стосовно працевлаштування працівників ліквідованої установи.

З урахуванням наведеного у сукупності, слід дійти висновку, що вищезазначені норми та, зокрема, Положення, на яке міститься посилання у оскаржуваному наказі, у сукупності створюють три передумови для звільнення особи зі служби через скорочення штатів (щодо обставин повторного звільнення позивача), які можуть бути підставою для звільнення, у т.ч. кожна окремо, а саме: при відмові працівника міліції від проходження служби в поліції; не прийнятті на службу до поліції в тримісячний термін з моменту попередження про наступне вивільнення; при відсутності можливості подальшого використання на службі, що відповідає правовій позиції Верховного Суду, висловленій у постанові від 20.09.2018 у справі. №815/497/16.

При цьому, також враховується переважне право на залишення на роботі.

Водночас суд акцентує увагу на тому, що однією з необхідних умов для прийняття працівника міліції на службу в поліцію слугувало висловлення ним відповідного бажання про це і лише в разі відмови від проходження служби в поліції такий працівник міліції підлягає звільненню зі служби в органах внутрішніх справ на підставі підпункту "г" пункту 64 Положення № 114, через скорочення штатів.

У ході судового розгляду встановлено, що позивач до закінчення визначеного Законом України "Про Національну поліцію" строку не подав до відповідачів заяву (рапорт), яким виявив бажання проходити службу в поліції.

Оцінюючи у зв`язку з цим листи позивача від 02.12.2020 на адресу голови ліквідаційної комісії ГУ МВС України в Харківській області та ГУ НП в Харківській області (а.с.17-18), слід зазначити, що вони окрім вирішення питання поновлення на посаді відповідно до попереднього рішення суду, містять відомості стосовно того, що позивач має намір проходити службу в поліції, та прийняття (призначення) на службу до органів Національної поліції у будь-якому органі (закладі, установі) поліції на рівнозначну, вищу або нижчу посаду, шляхом переведення з посади командира оперативної роти № 2 батальйону міліції громадської безпеки особливого призначення ГУМВС України в Харківській області.

Отже вказані заяви дають змогу встановити дійсне бажання позивача в контексті подальших етапів подальшого проходження служби; намір про переведення та прийняття на роботу до новоутвореного аналогічного органу (установи).

У постанові Верховного Суду від 04.10.2018 у справі №813/6353/15 зазначено, що даючи оцінку правомірності звільнення працівника міліції у зв`язку зі скороченням штатів, суди, окрім іншого, повинні з`ясувати дотримання процедури звільнення. Крім того Верховний Суд в аналогічних спірних правовідносинах в постанові від 20.06.2018 у справі № 804/843/16 звертає увагу на необхідність встановлення обставин щодо неможливості подальшого використання позивача на службі при вирішенні спору.

Враховуючи викладене суд приходить до висновку, що ГУМВС України в Харківській області не дотрималось процедури звільнення, не доведено з`ясування перед звільненням обставин наявності переваг щодо залишення/продовження служби, зокрема, відсутня будь-яка оцінка попередньої роботи позивача, не доведено і з`ясування перед звільненням питання щодо відповідності позивача вимогам до поліцейських - відносно можливості працювати у новоствореній установі, яка виконує аналогічні функції, що і установа з якої позивача звільнено спірним наказом; відсутні і пропозиції щодо подальшого використання на службі, як відсутнє обґрунтування неможливості подальшого проходження служби у поліції, пропозиції посад, у зв`язку з чим оскаржуваний наказ є передчасним.

У той же час, із наведених вище положень законодавства слід дійти висновку, що працівник міліції, посада якого скорочена, може бути прийнятий на службу до поліції, за умови його відповідності вимогам до поліцейських, одним із двох способів: шляхом видання наказу про призначення за його згодою або шляхом проходження конкурсу.

Так, у першому випадку формою волевиявлення особи є надання згоди на призначення на посаду. При цьому, наданню згоди повинна передувати пропозиція щодо призначення на відповідну посаду, тобто ініціатива керівництва. Згода особи є відповіддю на цю ініціативу, а наслідком згоди є призначення особи на посаду відповідно до узгодженої пропозиції. Отже, особа, попереджена про звільнення за скороченням штатів, у цьому випадку не має можливості виявити ініціативу і своє волевиявлення здійснює шляхом згоди на ініціативу керівництва.

Така ініціатива є обов`язковою, оскільки без неї не може бути виявлено наявність чи відсутність можливості подальшого використання особи на службі відповідно до підпункту "г" пункту 64 Положення № 114.

У другому випадку необхідна ініціатива особи щодо участі в конкурсі. Спосіб виявлення такої ініціативи визначається порядком проведення конкурсу та може мати форму письмової заяви (рапорту).

Як передбачає пункт 9 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про Національну поліцію», працівники міліції, які виявили бажання проходити службу в поліції, за умови відповідності вимогам до поліцейських, визначеним цим Законом, упродовж трьох місяців з дня опублікування цього Закону можуть бути прийняті на службу до поліції шляхом видання наказів про призначення за їх згодою чи проходження конкурсу на посади, що заміщуються поліцейськими, у будь-якому органі (закладі, установі) поліції. Посади, що пропонуються особам, зазначеним у цьому пункті, можуть бути рівнозначними, вищими або нижчими щодо посад, які ці особи обіймали під час проходження служби в міліції.

Наведена норма Закону дає підстави вважати, що питання відповідності працівників міліції, які виявили бажання проходити службу в поліції, вимогам до поліцейських, вирішується не органом, який ліквідується, а шляхом видання наказів новоствореними органами Національної поліції про призначення за їх згодою чи проходження конкурсу на посади, що заміщуються поліцейськими, у будь-якому органі (закладі, установі) поліції.

Судом встановлено, що позивач виявив бажання проходити службу в поліції, проте означене питання відповідачем не вирішено, чим позбавлено права на прийняття до служби в поліції у порядку пункту 9 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про Національну поліцію»..

За таких обставин суд дійшов висновку, що у спірних правовідносинах, вирішуючи питання щодо звільнення позивача через скорочення штатів на підставі підпункту "г" п. 64 Положення № 114, відповідач зобов`язаний розглянути можливість його подальшого використання на службі, оскільки такий порядок звільнення працівника міліції прямо передбачений пунктами 9-10 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 580-VІІІ.

Згідно з частиною першою статті 235 КЗпП у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

У пункті 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 № 9 "Про практику розгляду судами трудових спорів" роз`яснено, що при ліквідації підприємства (установи, організації) правила пункту 1 статті 40 КЗпП можуть застосовуватись і в тих випадках, коли після припинення його діяльності одночасно утворюється нове підприємство. В цих випадках працівник не вправі вимагати поновлення його на роботі на заново утвореному підприємстві, якщо він не був переведений туди в установленому порядку.

Відтак, враховуючи вищевикладене, судом не встановлено обставин дотримання відповідачем у повній мірі вимог підпункту «г» пункту 64 Положення № 114, а відтак, оскаржуваний наказ є протиправним та підлягає скасуванню, як прийнятий передчасно, а позивач - поновленню на тій посаді, з якої він звільнений.

Частинами першою та другою статті 235 КЗпП України встановлено, що у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України "Про запобігання корупції" іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Також в силу положень статті 2401 КЗпП України, у разі, коли працівника звільнено без законної підстави або з порушенням встановленого порядку, але поновлення його на попередній роботі неможливе внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації, орган, який розглядає трудовий спір, зобов`язує ліквідаційну комісію або власника (орган, уповноважений управляти майном ліквідованого підприємства, установи, організації, а у відповідних випадках - правонаступника), виплатити працівникові заробітну плату за весь час вимушеного прогулу.

Згідно з пунктом 24 розділу II "Права, обов`язки і відповідальність" Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР №114 від 29.07.1991(зі змінами і доповненнями та яке діє по даний час), у разі незаконного звільнення або переведення на іншу посаду особи рядового, начальницького складу органів внутрішніх справ підлягають поновленню на попередній посаді з виплатою грошового забезпечення за час вимушеного прогулу або різниці в грошовому забезпеченні за час виконання службових обов`язків, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на службі розглядається більше одного року не з вини особи рядового, начальницького складу, така особа має право на отримання грошового забезпечення за весь час вимушеного прогулу.

З довідки управління фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку ГУНП України в Харківській області № 680 від 04.06.2020 та №1179 від 09.10.2020 встановлено, що грошове забезпечення позивача за вересень та жовтень 2015 станом на 06.11.2015 визначено в сумі 372,38 грн. та складалося з таких видів: оклад за спеціальним званням та надбавки за вислугу років (30%). Середньоденний розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 станом на 06.11.2015 визначений в сумі 6,10 грн. (372,38 /61 (30 календарних дні вересня +31 календарний день жовтня) = 6,10 грн.

Вказані обставини встановлені судовим рішенням у справі 520/8179/2020, а отже, судом в силу положень ст.72,78 КАС України не доводяться.

Виходячи із поняття вимушеного прогулу, кількість днів вимушеного прогулу визначається з дня звільнення та до винесення судом рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника, що в даному випадку з урахуванням листів Мінсоцполітики від 29.07.2019 р. №1133/0/206-19 та від 12.08.2020 № 3501-06/219 становить з 07.12.2020 по 13.04.2021 та складає: у грудні 2020 - 17 днів, січні 2021 - 19 днів, лютому 2021 - 20 днів, березні 2021- 22 дні, квітні 2021-9 днів, а загалом = 87 днів.

Таким чином, сума середнього заробітку, що підлягає виплаті позивачу за час вимушеного прогулу за вказаний вище період становить 530.70 грн. (6,10 грн. х 87 робочих днів), який підлягає стягненню з Головного управління МВС України в Харківській області, юридичної особи публічного права, з яким позивач перебував у безпосередніх трудових відносинах.

Відповідно до положень ч.ч. 1, 2 ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно положень ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи викладене у сукупності, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих сторонами доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що вимоги позивача є частково обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до пунктів 2, 3 частини 1 статті 371 КАС України негайно виконуються рішення суду про присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць; поновлення на посаді у відносинах публічної служби.

Тому суд вважає, що рішення суду в частині поновлення позивача на посаді та стягнення на користь позивача заробітної плати за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць, слід звернути до негайного виконання.

Відповідно до статті 139 КАС України судові витрати стягненню зі сторін не підлягають.

Керуючись ст. ст. 5, 9, 19, 77, 139, 243, 246 КАС України, суд

вирішив

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , іпн. НОМЕР_1 ) до Головного управління Національної поліції України в Харківській області (вул. Жон Мироносиць, буд. 5,м. Харків,61002, ) , Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області (вул. Раднаркомівська, буд. 5, м. Харків, 61002, ) про визнання незаконним та скасування наказу, поновлення на посаді, зобов`язання вчинити певні дії, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати наказ Головного Управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області № 98 о/с від 07 грудня 2020 року в частині звільнення з органів внутрішніх справ капітана міліції ОСОБА_1 , командира оперативної роти № 2 батальйону міліції громадської безпеки особливого призначення Головного управління Міністерства внутрішніх справ в Харківській області.

Поновити ОСОБА_1 на посаді командира оперативної роти № 2 батальйону міліції громадської безпеки особливого призначення Головного управління Міністерства внутрішніх справ в Харківській області з 07.12.2020.

Стягнути на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 530 (п`ятсот тридцять) грн.70 коп.

Зобов`язати Головне управління Національної поліції в Харківській області вирішити питання щодо прийняття ОСОБА_1 на службу до Національної поліції України відповідно до пункту 9 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про Національну поліцію".

Рішення в частині поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу з розрахунку за один місяць допустити до негайного виконання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення до Другого апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд.

Суддя Зоркіна Ю.В.