Справа № 500/1190/21
Суддя: Мандзій Олексій Петрович
Дата ухвалення: 2021-04-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/1190/21

15 квітня 2021 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Мандзія О.П., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача, управління Державної казначейської служби України у місті Тернополі Тернопільської області про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулась до Тернопільського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (далі - відповідач), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача, управління Державної казначейської служби України у місті Тернополі Тернопільської області, в якій просить:

визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області щодо підготування та направлення подання до управління Державної казначейської служби України у місті Тернополі Тернопільської області для повернення збору на обов`язкове державне пенсійне страхування для проведення реєстрації права власності на житло;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області підготувати та направити подання до управління Державної казначейської служби України у місті Тернополі Тернопільської області для повернення збору на обов`язкове державне пенсійне страхування для проведення реєстрації права власності на житло.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 30.01.2020 року ОСОБА_1 при нотаріальному оформленні договору купівлі-продажу 1/2 частки квартири номер АДРЕСА_1 , сплачено 1 відсоток від вартості нерухомого майна, а саме 2637,30 грн. збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, хоча вона не є платником даного збору в розумінні п.9 ст.1 Закону України "Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування", так як придбавала житло вперше. На вимогу позивача про повернення безпідставно сплаченого збору Головним управлінням Пенсійного фонду України в Тернопільській області було відмовлено з тих підстав, що Пенсійний фонд України не володіє інформацією щодо прав власності громадян на нерухоме майно. Позивач вважає таку відмову протиправною, що, власне, і зумовило звернення до суду з даним позовом.

Ухвалою суду від 22.03.2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

На виконання вимог вказаної ухвали, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Тернопільській області 08.04.2021 року подано до суду відзив на позовну заяву, просило відмовити у задоволенні в повному обсязі. Заперечуючи проти позову, відповідач послався на те, що Пенсійний фонд України не володіє інформацією стосовно прав власності громадян на нерухоме майно, позбавлений можливості встановити придбання житла конкретною особою вперше, а тому відмова повернути збір на обов`язкове державне пенсійне страхування є правомірною. Крім того, позивач добровільно сплатив збір на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування у розмірі 2637,30 грн., відповідач жодних дій та рішень зобов`язального характеру не приймав. Водночас, позовні вимоги, враховуючи дату звернення до суду, виходять за межі шестимісячного строку звернення до суду, що має наслідком, залишення позовної заяви без розгляду.

Розглянувши у відповідності до вимог ст.263 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), дослідивши в сукупності письмові докази, якими сторони обґрунтовують позовні вимоги та заперечення на позов, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних міркувань.

Судом встановлено, що 30.01.2020 року між приватним акціонерним товариством "Компанія з управління активами "Національний резерв" та з другої сторони - ОСОБА_2 та позивачем ОСОБА_1 укладено договір купівлі-продажу 1/2 частки квартири номер АДРЕСА_1 кожним, який посвідчений приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Іваненко О.С. та зареєстрований в реєстрі за №114. Згідно п.2.1 договору купівлі-продажу ціна нерухомого майна встановлена в розмірі 527460,00 грн. (а.с.13-16).

При цьому, як слідує з матеріалів справи, позивачем було сплачено збір на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна у розмірі 1 відсоток від його вартості, що складає 2637,30 грн. відповідно до квитанції №ПН2330750 від 30.01.2020 року (а.с.17).

Позивач 02.03.2021 року звернувся до відповідача із вимогою про повернення безпідставно сплаченого збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна в розмірі 2637,30 грн., оскільки придбавав житло вперше і в розумінні п.9 ст.1 Закону України "Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування" не є платниками даного збору.

Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області листом від 04.03.2021 року №1900/0504-8/6704 повідомило ОСОБА_1 про те, що підстав для повернення збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухомого майна немає з посиланням на перелік документів, яким підтверджується придбання житла вперше та вичерпний перелік випадків, в яких збір на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу не сплачується (а.с.19-20).

Не погоджуючись із такими рішенням суб`єкта владних повноважень, позивач звернувся до суду із даним позовом.

При вирішенні позовних вимог суд враховує наступне.

Порядок справляння та використання збору на обов`язкове державне пенсійне страхування визначає Закон України "Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування".

Відповідно до абз.1 п.9 ст.1 даного Закону платниками збору на обов`язкове пенсійне страхування є підприємства, установи та організації незалежно від форм власності та фізичні особи, які придбавають нерухоме майно, за винятком державних підприємств, установ і організацій, що придбавають нерухоме майно за рахунок бюджетних коштів, установ та організацій іноземних держав, що користуються імунітетами і привілеями згідно із законами та міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також громадян, які придбавають житло і перебувають у черзі на одержання житла або придбавають житло вперше.

Питання сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій згідно із Законом України "Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування" врегульовані Порядком сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 03.11.1998 року №1740.

Згідно з п.15-1 Порядку сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій збір на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна сплачується підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності та фізичними особами, які придбавають нерухоме майно, у розмірі 1 відсотка від вартості нерухомого майна, зазначеної в договорі купівлі-продажу такого майна, за винятком державних підприємств, установ і організацій, що придбавають нерухоме майно за рахунок бюджетних коштів, установ та організацій іноземних держав, що користуються імунітетами і привілеями згідно із законами та міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також громадян, які придбавають житло і перебувають у черзі на одержання житла або придбавають житло вперше.

Пункт 15-3 Порядку сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій передбачає, що нотаріальне посвідчення або реєстрація на біржі договорів купівлі-продажу нерухомого майна здійснюється за наявності документального підтвердження сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна.

Суд вважає за необхідне зазначити, що станом на час придбання позивачем нерухомості, як і станом на час розгляду справи, в Україні відсутній механізм перевірки інформації про те, чи вперше особа придбаває таку нерухомість. Водночас, вказане питання було предметом звернення Пенсійного фонду України до Конституційного Суду України з проханням дати тлумачення терміну "придбавають житло вперше", що міститься у п.9 ч.1 ст.1 Закону України "Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування", визначивши коло осіб, яких необхідно вважати такими, що придбавають житло вперше.

Ухвалою Конституційного Суду України № 29-у/2000 від 23.03.2000 року відмовлено у відкритті конституційного провадження у справі через відсутність у Пенсійного фонду України права на конституційне подання та непідвідомчість Конституційному Суду України питання, порушеного у поданні.

Аналізуючи наведені норми, суд констатує, що із загального правила про обов`язковість сплати збору при придбанні нерухомого майна законодавцем встановлено два винятки - громадяни, які придбавають житло і перебувають на черзі на одержання житла або придбавають житло вперше.

Як слідує з матеріалів справи, доказами придбання ОСОБА_1 нерухомого майна вперше є інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 25.02.2021 року, згідно якої позивач є власником 1/2 частки квартири номер АДРЕСА_1 , на підставі договору купівлі-продажу квартири від 30.01.2020 року (а.с.29).

Згідно з ч.1 ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а ч.1 ст.77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Доводи відповідача про те, що позивачем не надано документів, які б підтверджували те, що житло було придбане ними вперше є безпідставними, оскільки Пенсійним фондом України не здобуто доказів того, що у позивача у власності перебуває і інше майно, яке було придбане ним раніше, ще до укладення договору купівлі-продажу квартири від 30.01.2020 року.

Відсутність ж механізму перевірки органами Пенсійним фондом України інформації про те, чи вперше особа придбала житло, не може бути підставою для відмови у поверненні їй помилково сплачених коштів у вигляді збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна.

Що стосується посилання відповідача на п.15-3 Порядку сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій, згідно яким нотаріальне посвідчення договорів купівлі-продажу нерухомого майна здійснюється без документального підтвердження сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна за наявності зазначених у пп."в" і "г" п.15-2 цього Порядку інформації та документів, що підтверджують звільнення від сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, то суд відзначає, що п.15-3 доповнено абзацом такого змісту постановою Кабінету Міністрів України від 23.09.2020 року №866.

Закріплений у ст.58 Конституції України принцип заборони зворотної дії нормативно-правових актів у часі є однією з важливих складових принципу правової визначеності. На думку Конституційного Суду України, " закріплення названого принципу на конституційному рівні є гарантією стабільності суспільних відносин, у тому числі відносин між державою і громадянами, породжуючи у громадян впевненість у тому, що їхнє існуюче становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього закону чи іншого нормативно-правового акту" (рішення Конституційного Суду України від 13.05.1997 року №1-зп).

Тобто дія постанови Кабінету Міністрів України від 23.09.2020 року №866, яка прийнята пізніше сплатити 30.01.2020 року позивачем збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна, на спірні відносини не розповсюджується.

Що стосується твердження відповідача про пропуск строку звернення до суду, що має наслідком, залишення позовної заяви без розгляду, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Приписами ч.3 ст.123 КАС України визначено, що якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Відповідно до ч.1, 2 ст.122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Як слідує з матеріалів справи, Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області повідомило ОСОБА_1 про відсутність підстав для повернення збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухомого майна листом №1900-0504-8/6704 від 04.03.2021 року та 16.03.2021 року позивач звернувся до суду з даним позовом.

Оскільки позивачем не пропущено шестимісячний строк звернення до суду за захистом своїх прав, то посилання відповідача на застосування судом строків звернення до суду та, як наслідок, залишення позовної заяви без розгляду, не заслуговують на увагу.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позивач дійсно 30.01.2020 року вперше придбав житло за договором купівлі-продажу номер АДРЕСА_1 та при оформленні документів безпідставно сплатив збір на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна в розмірі 2637,30 грн., який підлягає поверненню.

Механізм здійснення органами Пенсійного фонду України обліку надходження сум внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування визначений Порядком ведення органами Пенсійного фонду України обліку надходження сум платежів, затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 27.09.2010 року №21-2, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 27.10.2010 року за № 988/18283.

Згідно з додатком до постанови Кабінету міністрів України № 106 "Деякі питання ведення обліку податків, зборів, платежів та інших доходів бюджету" від 16.02.2011 року контроль за справлянням надходжень бюджету, що обліковуються за кодом доходів бюджету 24140500 "Збір з операцій придбання (купівлі-продажу) нерухомого майна" покладено на Пенсійний фонд.

Відповідно до пп.7 п.4 Положення про Державну казначейську службу України, затвердженого Указом Президента України № 460/2011 від 13.04.2011 року, Казначейство України відповідно до покладених завдань здійснює повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету, за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету.

Оскільки, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, сплачений позивачем при купівлі квартири, підлягає поверненню згідно положень Порядку повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 03.09.2013 року №787, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 25.09.2013 року за №1650/24182, яким передбачено, що повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету податків, зборів, пені, платежів та інших доходів бюджетів здійснюється за поданням (висновком) органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, вказані позовні вимоги підлягають до задоволення.

Згідно із ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, оскільки позов підлягає до задоволення, то до відшкодування за рахунок бюджетних асигнувань відповідача підлягає сплачена позивачем сума судового збору у розмірі 908,00 грн. згідно квитанції №0.0..1 від 16.03.2021 року (а.с.5).

Керуючись ст.139, 241-246, 250 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області сформувати та подати до управління Державної казначейської служби України у місті Тернополі Тернопільської подання про повернення ОСОБА_1 збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна у розмірі 2637 (дві тисячі шістсот тридцять сім) гривень 30 (тридцять) копійок, сплаченого згідно квитанції №ПН2330750 від 30.01.2020 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області в користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) гривень 00 (нуль) копійок згідно квитанції №0.0..1 від 16.03.2021 року.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (46001, Тернопільська область, місто Тернопіль, майдан Волі, будинок 3, ).

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: управління Державної казначейської служби України у місті Тернополі Тернопільської області (46001, Тернопільська область, місто Тернопіль, вулиця Листопадова, будинок 3, код в ).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Тернопільський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 15 квітня 2021 року.

Головуючий суддя Мандзій О.П.