Справа № 560/2564/21
Суддя: Ковальчук О.К.
Дата ухвалення: 2021-04-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 560/2564/21
РІШЕННЯ

іменем України

13 квітня 2021 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Ковальчук О.К. розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Малкової Марії Вікторівни про визнання протиправною та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Малкової Марії Вікторівни, в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Маякової Марії Вікторівни, номер посвідчення приватного виконавця №0476, про відкриття виконавчого провадження №64303829 з примусового виконання виконавчого документа, виданого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу ОСОБА_2.

Хмельницький окружний адміністративний суд відкрив провадження у цій справі в порядку спрощеного позовного провадження.

Сторони в судове засідання не з`явились, про розгляд справи повідомлені належним чином. Надіслали до суду клопотання про розгляд справи за їх відсутності в письмову провадженні.

Відповідно до підпункту 1 частини 3 статті 205 КАС України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Частиною 9 статті 205 КАС України визначено, що якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи те, що представник відповідача надав всі докази, що підтверджують його позицію, а потреба щодо виклику та заслуховування свідка чи експерта відсутня, суд вважає, що перешкод для розгляду справи у письмовому провадженні немає.

В поданому до суду відзиві відповідач вказує, що 19 січня 2021 року товариство з обмеженою відповідальністю "Вердикт Капітал" подало заяву про примусове виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу ОСОБА_2 №406 від 12.01.2021 із зазначенням місця проживання боржника - ОСОБА_1 АДРЕСА_1 . Згідно з частиною 2 статті 24 закону України "Про виконавче провадження" приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника. Оскільки боржник проживає у м. Києві дії щодо відкриття виконавчого провадження та постанова від 28.01.2021 року ВП№64303829 про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу №406 від 12.01.2021, є правомірними.

Позивач подав відповідь на відзив, в якій зазначає, що рішенням Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) "Про зупинення приватної нотаріальної діяльності приватного нотаріуса ОСОБА_2 " №768/09 від 20.11.2020 діяльність приватного нотаріуса ОСОБА_2 була зупинена, починаючи з 21.11.2020 року. Відповідне повідомлення було опубліковано на офіційному сайті Міністерства юстиції України. Повідомленням від 25.02.2021 цього ж сайту зазначається, що відповідно до рішення Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату від 18.02.2021 №1, у зв`язку з неодноразовими порушеннями нотаріусом законодавства, грубими порушеннями закону, які завдали шкоди інтересам держави, фізичним та юридичним особам, при вчиненні нотаріальних дій, за умови, що такі порушення встановлені рішеннями судів, а також набранням законної сили рішеннями судів про порушення нотаріусом вимог законодавства при вчиненні ним нотаріальних дій, Міністерством юстиції України анульовано свідоцтво про право на зайняття нотаріальною діяльністю, видане Міністерством юстиції України 26.12.2011 за №8679 на ім`я ОСОБА_2 . Вказує, що виконавчий напис приватного нотаріуса ОСОБА_2 №406 вчинено 12.01.2021 року, в період, коли приватний нотаріус тимчасово не здійснював свою діяльність. Звертає увагу, що 16 січня 2021 року суддя Пологівського районного суду Запорізької області Кацаренко І.О. виніс ухвалу про відкриття провадження у справі №324/1703/20, якою поміж іншого встановив, що згідно із відомостями Єдиного реєстру нотаріусів приватний нотаріус Горай О.С. тимчасово не здійснює свою діяльність. В якості третьої особи у цій справі значиться також і приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Малкова Марія Вікторівна. Заяву про примусове виконання виконавчого напису №406 приватний виконавець отримала 27 січня 2021 року. Таким чином, приватний виконавець володіючи відомостями, що станом на 16.01.2021 року ОСОБА_2 не відновив права здійснення своєї діяльності та не вніс вказані відомості у Єдиний реєстр нотаріусів, не перевірила зміст даного виконавчого документу на предмет його дійсності. Враховуючи викладене, просить позов задовольнити.

Дослідивши зібрані в матеріалах справи докази у їх взаємному зв`язку та сукупності, суд встановив таке.

12 січня 20211 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу ОСОБА_2 вчинений виконавчий напис №406 про стягнення з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Вердикт Капітал" заборгованості в розмірі 15912,51 грн.

27 січня 2021 року ТОВ "Вердикт Капітал" звернулося до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва із заявою про примусове виконання рішення, якою просив відкрити за місцем проживання (перебування) боржника, виконавче провадження з примусового виконання виконавчого напису, виданого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу ОСОБА_2 №604 від 12.01.2021 про стягнення з боржника, ОСОБА_1 , коштів у розмірі 15912,51 грн.

28.01.2021 приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Малкова М.В. винесла постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №64303829 з примусового виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу ОСОБА_2 №604 від 12.01.2021 про стягнення з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Вердикт Капітал" коштів у розмірі 15912,51 грн.

Вважаючи дії відповідача щодо відкриття виконавчого провадження ВП №64303829 протиправними, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує викладене нижче.

Правові та організаційні засади щодо примусового виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) визначає закон України "Про виконавче провадження" від 2 червня 2016 року №1404-VIII (далі - Закон №1404-VIII).

Згідно з пунктом 3 частини 1 статті 3 Закону №1404-VIII примусовому виконанню підлягають рішення на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Відповідно до частини 1 статті 5 Закону №1404-VIII примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Згідно з частиною 2 статті 24 Закону №1404-VIII приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника. Виконавчі дії у виконавчих провадженнях, відкритих приватним виконавцем у виконавчому окрузі, можуть вчинятися ним на всій території України.

Частиною 1 статті 26 Закону №1404-VII встановлено, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, зокрема, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Відповідно до частини 3 статті 26 Закону №1404-VIII у заяві про примусове виконання рішення стягувач має право зазначити відомості, що ідентифікують боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення (рахунок боржника, місце роботи чи отримання ним інших доходів, конкретне майно боржника та його місцезнаходження тощо), рахунки в банківських установах для отримання ним коштів, стягнутих з боржника, а також зазначає суму, яка частково сплачена боржником за виконавчим документом, за наявності часткової сплати.

Згідно з абзацом 1 частини 2 статті 48 Закону №1404-VIII стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.

Отже, примусове виконання рішень здійснюють органи державної виконавчої служби (державні виконавці) та у передбачених Законом №1404-VII випадках приватні виконавці. Останні здійснюють примусове виконання рішень, зокрема, й на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи виключно у двох випадках: або за місцем проживання, перебування боржника-фізичної особи, за місцезнаходженням боржника-юридичної особи, або за місцезнаходженням майна боржника. Однією з підстав для відкриття виконавчого провадження є заява стягувача про примусове виконання рішення. У такій заяві стягувач має право зазначити відомості, що ідентифікують боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення (рахунок боржника, місце роботи чи отримання ним інших доходів, конкретне майно боржника та його місцезнаходження тощо), рахунки в банківських установах для отримання ним коштів, стягнутих з боржника.

Виконавчим округом відповідача є місто Київ. Тому, відповідач має право здійснювати дії щодо примусового виконання виконавчих написів нотаріуса, в тому числі і щодо відкриття виконавчого провадження, при умові що місце знаходження майна боржника або місцем реєстрації боржника є місто Київ.

До заяви про примусове виконання рішення стягувач додав виконавчий напис приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу ОСОБА_2 №604 від 12.01.2021 року, у якому вказано, що місцем проживання боржника - ОСОБА_1 є АДРЕСА_1 , а місцем реєстрації - АДРЕСА_2 .

Відповідно до копії паспорта серії НОМЕР_1 , виданого 21.01.2004 Хмельницьким МВ УМВС України в Хмельницькій області ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 . При цьому, відомості щодо реєстрації чи перебування позивача за адресою АДРЕСА_1 відсутні.

Отже, при відкритті виконавчого провадження інформація про місце реєстрації позивача була відома відповідачу.

Оскільки зареєстроване місце проживання позивача знаходиться поза межами виконавчого округу відповідача, у нього не було повноважень щодо відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого напису №6604 від 12.01.2021 року.

Вказана у виконавчому написі №6048 від 12.01.2021 року інформація про проживання боржника на час його вчинення у місті Києві не може слугувати достатньою підставою для відкриття виконавчого провадження з примусового виконання цього виконавчого напису у місті Києві без перевірки приватним виконавцем інформації щодо проживання (перебування) боржника на час вчинення відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до частини 5 статті 24 Закону №1404-VII, у разі необхідності проведення перевірки інформації про наявність боржника чи його майна або про місце роботи на території, на яку не поширюється компетенція державного виконавця, державний виконавець доручає проведення перевірки або здійснення опису та арешту майна відповідному органу державної виконавчої служби. Порядок надання доручень, підстави та порядок вчинення виконавчих дій на території, на яку поширюється компетенція іншого органу державної виконавчої служби, передачі виконавчих проваджень від одного органу державної виконавчої служби до іншого, від одного державного виконавця до іншого визначаються Міністерством юстиції України. Для проведення перевірки інформації про наявність боржника чи його майна або про місце роботи в іншому виконавчому окрузі приватний виконавець має право вчиняти такі дії самостійно або залучати іншого приватного виконавця на підставі договору про уповноваження на вчинення окремих виконавчих дій, типова форма якого затверджується Міністерством юстиції України.

Під час судового розгляду відповідач не надав суду доказів виконання ним вимог частини 5 статті 24 Закону №1404-VII щодо з`ясування з достовірних джерел інформації про місце проживання та наявність боржника у відповідному виконавчому окрузі.

Посилання відповідача на те, що закон України "Про виконавче провадження" не передбачає проведення виконавчих дій спрямованих на перевірку будь-якої інформації стосовно боржника до відкриття виконавчого провадження, суд вважає необґрунтованими.

Відповідно до пункту 10 частини 4 статті 4 Закону №1404-VIIІ, передбачено, що виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо: виконавчий документ пред`явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю.

Тобто, Законом №1404-VIIІ саме на виконавця покладено обов`язок встановити чи пред`явлено виконавчий документ за належним місцем виконанням, відповідно до частини 1 статті 24 Закону №1404-VIIІ.

Таким чином, питання з`ясування місця проживання боржника та/або місця розташування його майна передує відкриттю виконавчого провадження та має вирішальне значення для вирішення питання про те чи дотримано порядок пред`явлення виконавчого листа до виконання.

Інформація щодо місця проживання може бути встановлена різними шляхами, зокрема і на підставі документів, які подані стягувачем разом із виконавчим документом.

Відповідно до положень закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини.

Статтею 3 закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" визначено документи, до яких вносяться відомості про місце проживання, - паспорт громадянина України, тимчасове посвідчення громадянина України, посвідка на постійне проживання, посвідка на тимчасове проживання, посвідчення біженця, посвідчення особи, яка потребує додаткового захисту, посвідчення особи, якій надано тимчасовий захист.

Матеріали виконавчого провадження не містять жодних доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 на час відкриття виконавчого провадження має зареєстроване місце проживання або проживає у місті Києві.

Крім того, суд враховує, що згідно з наданою позивачем довідкою від 01.03.2021 року №21-053 ТОВ "Проскурів-Агро" позивач з 01.02.2017 року по теперішній час працює на ТОВ "Проскурів-Агро", що знаходиться за адресою м.Хмельницький, вул.Красовського, 6.

Отже, станом на дату відкритті виконавчого провадження місце проживання позивача було м.Хмельницький, що знаходиться поза межами виконавчого округу відповідача.

Відповідно до частини 3 статті 287 КАС України, відповідачем у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби є відповідний орган державної виконавчої служби, а у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності приватного виконавця - приватний виконавець.

Частиною 1 статті 77 КАС України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Під час судового розгляду суб`єкт владних повноважень не довів, що постанова про відкриття виконавчого провадження ВП№64303829 від 28.01.2021 року відповідає вимогам Закону №1404-VII. Тому позовні вимоги про визнання її протиправною та скасування необхідно задовольнити.

У зв`язку із задоволенням позовних вимог відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України сплачений позивачем судовий збір слід стягнути з відповідача.

Щодо стягнення на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу суд враховує таке.

У заяві про відшкодування судових витрат позивач просить стягнути судові витрати в розмірі 4550,00 грн. У відповіді на відзив позивач збільшив розмір судових витрат на 1350,00 грн.

Згідно з частиною першою статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Пунктом 1 частини третьої статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до положень статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Частиною сьомою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Згідно з частиною дев`ятою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, сформованої, зокрема, у рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України», від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України», від 30 березня 2004 року у справі «Меріт проти України», заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

На підтвердження витрат, понесених на надання правової допомоги в розмірі 5900,00 грн позивач надав суду договір про надання правової допомоги від 24 лютого 2021 року №470, опис наданої правової допомоги у справі, акти №13, №1.4 про надання правової допомоги за договором від 24 лютого 2021 року №470, та квитанцію №9226-8639-5253-4249 від 18.03.2021 про оплату за надання правової допомоги за актом №13 від 09.03.2021 року, та квитанцію №9228-8693-2094-4816 від 07.04.2021 про оплату за надання правової допомоги за актом №1.4 від 07.04.2021 року.

Відповідач не надав до суду заяву про зменшення розміру витрат на правничу допомогу в порядку частини 6 статті 134 КАС України.

Надаючи оцінку документам, поданим на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу в сумі 5900,00 грн, суд вважає заявлений представником позивача до відшкодування розмір таким, що підлягає відшкодуванню.

Тому, необхідно стягнути на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу за рахунок приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Малкової Марії Вікторівни в розмірі 5900,00 грн, та судовий збір в розмірі 908,00 грн.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 242-246, 250, 255, 268-272, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Малкової Марії Вікторівни про відкриття виконавчого провадження від 28.01.2021 №64303829.

Стягнути на користь ОСОБА_1 908,00 грн судового збору за рахунок приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Малкової Марії Вікторівни.

Стягнути на користь ОСОБА_1 5900,00 грн витрат на професійну правничу допомогу за рахунок приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Малкової Марії Вікторівни.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене 13 квітня 2021 року

Позивач:ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_2 )
Відповідач:Приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Малкова Марія Вікторівна (вул. Поправки Юрія, 6, офіс 14,Київ 94,02094

Головуючий суддя О.К. Ковальчук