Справа № 820/5019/16
Суддя: Зоркіна Ю.В.
Дата ухвалення: 2021-04-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

06 квітня 2021 року № 820/5019/16

Харківський окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді Зоркіна Ю.В.

при секретарі судового засідання Пройдак С.М.

у присутності

представника позивача Глядковської Д.О.

представника відповідача Бирки Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Товариство з обмеженою відповідальністю "АГРО-УСПІХ" (вул. Залютинська, буд. 59, м. Харків, 61177, ) до Головного управління ДПС у Харківській області, утворене на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України (м.Харків, вул. Пушкінська,46, ЄДРПОУ ВП 43983495) про скасування податкових повідомлень-рішень,

У С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю "АГРО-УСПІХ", звернулось до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДФС у Харківській області, в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просило: скасувати податкове повідомлення - рішення № від 22.06.2016; скасувати податкове повідомлення - рішення № від 22.06.2016; скасувати податкове повідомлення - рішення № від 01.09.2016.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 06.12.2016 позов було задоволено повністю. Скасовані податкові повідомлення-рішення № від 22.06.2016, податкове повідомлення - рішення № від 22.06.2016 року та податкове повідомлення - рішення № від 01.09.2016.

Суд апеляційної інстанції, постановою від 23.02.2017 рішення суду першої інстанції скасував в частині задоволення позовних вимог ТОВ «АГРО-УСПІХ» про скасування податкового повідомлення - рішення Головного управління ДФС у Харківській області № від 01.09.2016. Прийняв в цій частині нову постанову, якою відмовлено у задоволенні позову ТОВ «АГРО-УСПІХ» про скасування податкового повідомлення - рішення Головного управління ДФС у Харківській області № від 01.09.2016. В іншій частині постанову Харківського окружного адміністративного суду від 06.12.2016 по справі № 820/5019/16 залишив без змін.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 26.11.2020 касаційна скарга Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області задоволена частково. Постанова Харківського окружного адміністративного суду від 06.12.2016 та постанова Харківського апеляційного адміністративного суду від 23.02.2017 скасовані в частині задоволення позовних вимог про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 22.06.2016 №, №, та справу в цій частині направлено на новий розгляд до Харківського окружного адміністративного суду.

Протокольною ухвалою суду від 24.02.201 замінено відповідача по справі на Головне управління ДПС у Харківській області, утворене на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України

В судовому засіданні представник позивача заявлений позов підтримала, просила позовні вимоги задовольнити, пославшись на те, що підприємство мало достатню кількість землі для вирощування сільськогосподарської продукції , тоді як правовідносини з контрагентами підтверджені належними первинними бухгалтерськими документами.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечувала , просила позов залишити без задоволення з тих підстав, що на момент проведення перевірки позивачем не доведено наявності достатньої площу земельних ділянок для вирощування сільськогосподарської продукції; до перевірки не надано належні первинні бухгалтерські документи, які б підтверджували взаємовідносини з контрагентом, тоді як надані документи містять недоліки в оформленні, що стало підставою для висновку про нереальність господарських операцій.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши долучені до матеріалів справи документи, судом встановлено наступні обставини.

Фахівцями Головного управління ДФС у Харківській області проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ Агро-успіх з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства України за період з 01.01.2013 р. по 31.12.2015 р.

За результатами перевірки складено акт від 25.05.2016 р. №253/20-40-14-06-10/32867317, яким в тому числі встановлено порушення:

пп. 301.1, 301.6 ст. 301, п. 302.1 ст. 302, п. 308.4, ст. 306, п. 308.6 ст. 308, Податкового кодексу України (в редакції до 2015 року), п. 291.4 ст. 291, ст. 292, пп. 293.9.1 п. 293.9 ст. 293 Податкового кодексу України (в редакції з 2015 року), що призвело до завищення фіксованого сільськогосподарського податку та єдиного податку на загальну суму 48914,07 грн.;

- п. 44.1, 44.6 ст. 44, п. 185.1. ст. 185, п. 187.1. ст. 187 п. 188.1, ст. Ш, п. 209.6 п.209.7, пп. 209.15.5, п. 209.17статті 209 Податкового кодексу України, завищено податкові зобов`язання по декларації з ПДВ на суму 7 814 622 грн..

Порушення встановлені актом перевірки стали підставою для винесення податкових повідомлень-рішень від 22.06.2016 № , яким підприємству зменшено суму податкового зобов`язання для цілей р.5 Податкового кодексу України на 7814622.00 грн, та зменшено суму податкового кредиту на 638574.00 грн. та податкове повідомлення-рішення від 22.06.2016 №, яким збільшено суму грошового зобов`язання з єдиного податку з сільськогосподарських товаровиробників, у яких частка сільськогосподарського товаровиробництва за попередній податковий (звітний) рік дорівнює або перевищує 75 відсотків на 48914.07 грн.

Як вбачається із матеріалів справи, підставою для винесення податкових повідомлень-рішень, слугували висновки про удаваність господарських операцій позивача ГСП «Коммунар» (ДП «Слобожанське»), на підставі договору з виконання робіт з вирощування сільськогосподарської продукції з давальницької сировини № 01/2011 від 01.11.2011.

Такі висновки встановлені під час перевірки в зв`язку з не підтвердженням наявності та розміру земельних ділянок, що перебувають у користуванні позивача та ГСП «Коммунар» (ДП «Слобожанське») в розрізі задекларованих платником посівів та збору врожаю, а саме 900 га в 2013-2014 роках і 1020 га в 2015 роках, з фактичних 39,5 га, що перебували у користуванні у позивача і 699,7 га що перебували у користуванні ГСП «Комунар» (ДП «Слобожанське»).

Відповідні висновки відповідачем встановлені з наданих під час перевірки актів на право постійного користування ДСП «Комунар» земельними ділянками від 10.10.1994 №№ХР-25-07-000343 та ХР-25-07-000344, дані щодо наявності у користуванні яких останнім в перевіряємий період не декларувались. Згідно із статистичною звітністю (форма 6-зем) станом на 01.01.2010 в користуванні вказаного суб`єкта господарювання обліковується лише 699,7831 га.

Перевіряючи оскаржувані рішення відповідача на відповідність положенням ч.2 ст.2 КАС України, суд зазначає наступне.

Відповідно до приписів статті 209 ПК України резидент, який провадить підприємницьку діяльність у сфері сільського і лісового господарства та рибальства та відповідає критеріям, встановленим у пункті 209.6 цієї статті (далі - сільськогосподарське підприємство), може обрати спеціальний режим оподаткування. Згідно із спеціальним режимом оподаткування сума податку на додану вартість, нарахована сільськогосподарським підприємством на вартість поставлених ним сільськогосподарських товарів/послуг, не підлягає сплаті до бюджету та повністю залишається в розпорядженні такого сільськогосподарського підприємства для відшкодування суми податку, сплаченої (нарахованої) постачальнику на вартість виробничих факторів, за рахунок яких сформовано податковий кредит, а за наявності залишку такої суми податку - для інших виробничих цілей. Зазначені суми податку на додану вартість акумулюються сільськогосподарськими підприємствами на спеціальних рахунках, відкритих в установах банків та/або в органах, які здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів у порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України.

Сільськогосподарським вважається підприємство, основною діяльністю якого є постачання вироблених (наданих) ним сільськогосподарських товарів (послуг) на власних або орендованих основних фондах, а також на давальницьких умовах, в якій питома вага вартості сільськогосподарських товарів/послуг становить не менш як 75 відсотків вартості всіх товарів/послуг, поставлених протягом попередніх 12 послідовних звітних податкових періодів сукупно (п.209.6 ст.209 ПК України )

Сільськогосподарськими вважаються товари, зазначені у товарних групах 1-24, товарних позиціях 4101, 4102, 4103, 4301 згідно з УКТ ЗЕД, та послуги, які отримані в результаті здійснення діяльності, на яку відповідно до пункту 209.17 цієї статті поширюється дія спеціального режиму оподаткування у сфері сільського та лісового господарства, а також рибальства, якщо такі товари вирощуються, відгодовуються, виловлюються або збираються (заготовляються), а послуги надаються, безпосередньо платником податку - суб`єктом спеціального режиму оподаткування (крім придбання таких товарів/послуг у інших осіб), які поставляються зазначеним платником податку - їх виробником (п.209.7 ст.209 ПКУ країни)

Згідно приписів п.301.1, 301.16 ст.301 ПК України платниками фіксованого сільськогосподарського податку з урахуванням обмежень, встановлених пунктом 301.6 цієї статті, можуть бути сільськогосподарські товаровиробники, у яких частка сільськогосподарського товаровиробництва за попередній податковий (звітний) рік дорівнює або перевищує 75 відсотків.

Об`єктом оподаткування податком для сільськогосподарських товаровиробників є площа сільськогосподарських угідь (ріллі, сіножатей, пасовищ і багаторічних насаджень) та/або земель водного фонду (внутрішніх водойм, озер, ставків, водосховищ), що перебуває у власності сільськогосподарського товаровиробника або надана йому у користування, у тому числі на умовах оренди (п.302.1 ст.302 ПК України).

Відповідно до п.308.4, 308.6 ст.308 ПК України дохід сільськогосподарського товаровиробника, отриманий від реалізації сільськогосподарської продукції власного виробництва та продуктів її переробки (крім підакцизних товарів, за винятком виноматеріалів виноградних (коди згідно з УКТ ЗЕД 30), вироблених на підприємствах первинного виноробства для підприємств вторинного виноробства, які використовують такі виноматеріали для виробництва готової продукції, включає доходи, отримані від: реалізації продукції рослинництва, що вироблена (вирощена) на угіддях, які належать сільськогосподарському товаровиробнику на праві власності або надані йому в користування, а також продукції рибництва, виловленої (зібраної), розведеної, вирощеної у внутрішніх водоймах (озерах, ставках і водосховищах), та продуктів її переробки на власних підприємствах або орендованих виробничих потужностях; реалізації продукції рослинництва на закритому ґрунті та продуктів її переробки на власних підприємствах або орендованих виробничих потужностях; реалізації продукції тваринництва і птахівництва та продуктів її переробки на власних підприємствах або орендованих виробничих потужностях; реалізації сільськогосподарської продукції, що вироблена із сировини власного виробництва на давальницьких умовах, незалежно від територіального розміщення переробного підприємства.

Реєстрація сільськогосподарського товаровиробника платником податку скасовується: у разі подання платником податку письмової заяви щодо добровільного зняття з такої реєстрації; за рішенням контролюючого органу: а) якщо такий платник податку ліквідується, у тому числі шляхом злиття, приєднання або перетворення; б) у разі встановлення за результатами документальної перевірки недотримання платником податку положень статті 301 цієї глави. При цьому такий платник податку зобов`язаний перейти до сплати податків за загальною системою оподаткування починаючи з наступного місяця після місяця, у якому було встановлено таке порушення. (п.308.6 ст.308 ПК України)

З 01.01.2015 року відповідно до п.291.4 ст.291 ПК України платниками єдиного податку четвертої групи є сільськогосподарські товаровиробники, у яких частка сільськогосподарського товаровиробництва за попередній податковий (звітний) рік дорівнює або перевищує 75 відсотків.

Згідно п.2921.1 ст.292, ст.302 ПК України об`єктом оподаткування для платників єдиного податку четвертої групи є площа сільськогосподарських угідь (ріллі, сіножатей, пасовищ і багаторічних насаджень) та/або земель водного фонду (внутрішніх водойм, озер, ставків, водосховищ), що перебуває у власності сільськогосподарського товаровиробника або надана йому у користування, у тому числі на умовах оренди.

Приписами п.293.9.1 ст.293 ПК України визначено, що для платників єдиного податку четвертої групи розмір ставок податку з одного гектара сільськогосподарських угідь та/або земель водного фонду залежить від категорії (типу) земель, їх розташування та становить (у відсотках бази оподаткування): для ріллі, сіножатей і пасовищ (крім ріллі, сіножатей і пасовищ, розташованих у гірських зонах та на поліських територіях, а також ріллі, сіножатей і пасовищ, що перебувають у власності сільськогосподарських товаровиробників, які спеціалізуються на виробництві (вирощуванні) та переробці продукції рослинництва на закритому ґрунті, або надані їм у користування, у тому числі на умовах оренди) - 0,45.

У відповідності до підпункту 209.15.5 пункту 209.15 ПК України для цілей цієї статті застосовуються такі терміни: виробництво продукції на давальницьких умовах із сировини, яка вирощується, відгодовується, виловлюється або збирається (заготовлюється) безпосередньо платником податку, - це операція з постачання сільськогосподарської сировини замовником (власником) - суб`єктом спецрежиму виробникові (переробникові) та прийняття останнім для переробки (обробки, збагачення чи використання) на готову продукцію на виробничих потужностях такого виробника (переробника) за відповідну плату без отримання права власності на таку продукцію.

Згідно п. 185.1 ст. 185, п. 187.1 ст. 187, п. 188.1 ст. 188 ПК України, об`єктом оподаткування податком на додану вартість є операції платників податку, окрім іншого, з постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України. Датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: або дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, або дата відвантаження товарів. База оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної (контрактної) вартості, але не нижче звичайних цін, з урахуванням загальнодержавних податків та зборів.

Згідно п.198.1 -198.3. ст. 198 ПК України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг. Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається: дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною. Податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку. Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Пунктом 198.6 ст.198 ПК України визначено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу).

У разі якщо на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, які попередньо віднесені до податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до закону.

Так судом встановлено, що між ТОВ Агро-Успіх (Замовник) та ДСП Комунар (Виконавець) укладено договір з виконання робіт з вирощування сільськогосподарської продукції з давальницької сировини № 01/2011 від 01.11.2011 року (т.1, а.с.117-119).

Згідно умов вказаного договору виконавець - ДСП Комунар (правонаступник - ДП Слобожанське) зобов`язується виконати роботи з вирощування сільськогосподарської продукції (готової продукції), а Замовник ТОВ Агро-Успіх зобов`язується прийняти та сплатити виконані роботи.

Вирощування готової продукції виконавцем здійснюється з використанням власних та залучених технічних засобів (тракторів, комбайнів, автомобілів, сіялок, культиваторів та іншого навісного обладнання) на земельній ділянці площею 324.9 га, яка знаходиться у використанні Виконавця згідно акту на право постійного користування землею серія ХР-25-07-000343 від 10.10.1994, виданого ДГ Комунар, правонаступником якого, згідно статуту є ДСП Комунар. Роботи з вирощування готової продукції виконуються з матеріалів Замовника, а саме: посівного матеріалу, добрив, ЗЗР.

Згідно з умовами договору виконавець зобов`язується по акту прийому-передачі передати готову продукцію, в строки обумовленими додатково.

Відповідно до додатку № 15 від 24.03.2014 року до договору № 01/2011 від 01.11.2011 року збільшується площа земельної ділянки до 1030.90 га (т.1, а.с.136).

Наявність у виконавця за договором ДСП Комунар (правонаступник - ДП Слобожанське) земельних ділянок для проведення науково-дослідних робіт та ведення сільськогосподарського виробництва підтверджується державними актами на право постійного користування ДСП Комунар земельними ділянками серія ХР-25-07-000343 та ХР-25-07-000344 від 10.10.1994 (т.1, а.с.120-123).

Відповідно до зазначених актів земельні ділянки розташовані в селищі Комунар Харківського району Коротичанської селищної ради (ХР-25-07-000344)- площа 380.3 га. та в селищі Комунар Харківського району Люботинської селищної ради (ХР-25-07-000343) -782.7 га.

Контролюючий орган у акті перевірки посилався на те, що в мережі Інтернет на сайті Харківської облдержадміністрації (http://www.kharkivoda.gov.ua) розміщена аналітична довідка Головного управління Держкомзему у Харківській області про стан дотримання законодавства у сфері земельних відносин, з якої встановлено, що згідно з Державними актами на право постійного користування землею №59 серія ХР -25-07-000344 та № 60 серія ХР -25-07-000343 від 10.10.94 в користуванні Дослідного господарства Комунар знаходилось на території: - Коротичанської селищної ради 782,7 га; - Люботинської міської ради - 1820,9 га., зокрема, за певний період часу припинено право постійного користування на землі Дослідного сільськогосподарського підприємства (в подальшому державного сільськогосподарського підприємства) Комунар площею понад 1903,8 га.

Згідно зі статистичною звітністю по формі 6-зем станом на 01.01.10 року в користуванні ДСП Комунар обліковується 699,7831 га (залишилось із наданої в користування земельної ділянки загальною площею 2603,6га на підставі акту постійного користування землею від 10.10.1994). Відповідно до ст. 126 Земельного кодексу України право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державним актом на право постійного користування земельною ділянкою. Державний акт на право постійного користування землею за ДСП Комунар в Управлінні Держкомзему у Харківському районі Харківської області не обліковується".

В акті перевірки зазначено, що вказана інформація отримана з мережі Інтернет на сайті Харківської облдержадміністрації (http://www.kharkivoda.gov.ua), а саме аналітичної довідки Головного управління Держкомзему у Харківській області про стан дотримання законодавства у сфері земельних відносин. Зазначено, що на адресу ГУ Держгеокадастру у Харківській області направлено запит № 2493/9/20-4-14-06-18 від 17.05.2016 про надання інформації щодо наявності у власності або користуванні у ДП « Слобожанське» за період з 01.01.2013 по 30.11.2015 земельних ділянок, аналогічний запит направлений на адресу реєстраційної служби ХРУЮ у Харківській області № 2613/9/20-4-174-06-19 від 24.05.2016. На момент складання акту інформація відсутня (а.с.49, т.1)

В матеріалах справи наявна довідка № 114 від 14.12.2012 про кількісні характеристики земельної ділянки, розподілення земель між власниками і користувача ( за даними форми 6-зем) підтверджено, що в користування ДСП «Комунар» на території Люботинської міської ради та Коротичанської селищної ради перебуває загальна площа земельних ділянок 699.7831 га з цільовим призначенням «проведення науково-дослідних робіт та ведення сільськогосподарського виробництва» (а.с.124, т.1).

Отже, невідповідність розміру земельних ділянок, які перебували у користуванні позивача розміру задекларованих посівів, визначена відповідачем шляхом арифметичних дій 2603.6 га (загальна площа земельних ділянок належних Дослідного господарству Комунар на підставі актів ХР -25-07-000344 та № 60 серія ХР -25-07-000343 від 10.10.94 ) мінус 1903,8 га.( аналітична довідка Головного управління Держкомзему у Харківській області про стан дотримання законодавства у сфері земельних відносин) , що дорівнює 699,7831 га (відомості згідно зі статистичною звітністю по формі 6-зем станом на 01.01.10 року)

Суд зазначає, що інформація, що розміщена в мережі Інтернет на сайті Харківської облдержадміністрації (http://www.kharkivoda.gov.ua), а саме аналітична довідка Головного управління Держкомзему у Харківській області про стан дотримання законодавства у сфері земельних відносин, не може слугувати належним і допустимим доказом по справі, тоді як звіти про кількісні характеристики земельної ділянки, розподілення земель між власниками і користувача ( за даними форми 6-зем), на які містяться посилання в акті перевірки сформовані станом на 01.01.2010, за умови проведення перевірки господарської діяльності позивача за період з 2013 по 2015 роки.

Крім того згідно даних аналітичної довідка Головного управління Держкомзему у Харківській області про стан дотримання законодавства у сфері земельних відносин, на яку міститься посилання в акті перевірки (а.с.48-49, т.1) за певний період часу припинено право постійного користування на землі Дослідного сільськогосподарського підприємства (в подальшому державного сільськогосподарського підприємства) Комунар площею понад 1801.3481 га, а не 1903,8 га.

Згідно листа ГУ Держгеокадастру у Харківській області від 23.02.201 № 29-20-9-1399/0/19-21 за ДСП «Комунар» обліковується: акт на право постійного користування землею, виданий Люботинською міською радою (серії ХР-25-07-000343, зареєстрований за № 60 від 10.10.1994) площею 1820.9000 га; розпорядженням Харківської РДА від 29.09.2005 № 764 «Про надання земельної ділянки ТОВ «Люботинський комплекс» із землекористування зазначеного господарства вилучено земельні ділянки загальною площею 461.6233 га; акт на право постійного користування землею, виданий ДГ « Комунар» Коротичанською селищною радою (серії ХР-25-07-000344, зареєстрований за № 59 від 10.10.1994) площею 782.7000 га; рішення Коротичанської селищної ради від 14.08.2001 № 228 із землекористування зазначеного господарства вилучено земельні ділянки площею 309.3000 га; розпорядженням Харківської РДА від 06.08.2008 №2550 «Про припинення права постійного користування на частину земельної ділянки ДСП «Комунар» із землекористування зазначеного господарства вилучено земельні ділянки площею 80.0000 га.

Враховуючи викладене вище, суд приходить до висновку, що висновок податкового органу під час проведення перевірки про невідповідність наявності та розміру земельних ділянок, що перебувають у користуванні позивача та ГСП «Коммунар» (ДП «Слобожанське») в розрізі задекларованих платником посівів та збору врожаю, а саме 900 га в 2013-2014 роках і 1020 га в 2015 роках, з фактичних 39,5 га, що перебували у користуванні у позивача і 699,7 га що перебували у користуванні ГСП «Комунар» (ДП «Слобожанське») є передчасним, таким, що зроблений без урахування усіх обставин у справі.

Продовжуючи розгляд справи, суд зазначає, що згідно з підпунктом 14.1.235 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України сільськогосподарський товаровиробник для цілей глави 2 розділу XIV цього Кодексу це юридична особа незалежно від організаційно-правової форми, яка займається виробництвом сільськогосподарської продукції та/або розведенням, вирощуванням та виловом риби у внутрішніх водоймах (озерах, ставках та водосховищах) та її переробкою на власних чи орендованих потужностях, у тому числі власновиробленої сировини на давальницьких умовах, та здійснює операції з її постачання.

Давальницькі умови - будь-які умови, визначені в договорах між суб`єктом підприємницької діяльності (замовником) і суб`єктом підприємницької діяльності виробником), за яких виготовляється підакцизна продукція, яка є власністю замовника.

Договір на переробку давальницької сировини належить до цивільно-правових договорів, оскільки містить у собі ознаки договору підряду (стаття 332 Цивільного Кодексу України). Предметом договору на переробку давальницької сировини є надання послуг і обробки, збагачення або переробки давальницької сировини в готову продукцію.

За давальницькими умовами розрахунки за переробку, обробку, збагачення чи використання давальницької сировини можуть здійснюватися у грошовій формі, шляхом виділення частини давальницької сировини чи готової продукції або з використанням трьох форм одночасно за згодою замовника і виконавця.

Судом встановлено, що між ДСП Комунар та ТОВ Агро-успіх укладено договір з виконання робіт з вирощування сільськогосподарської продукції з давальницької сировини № 01/2011 від 01.11.2011 року, згідно якого ДСП Комунар (ДП Слобожанське) зобов`язується виконати роботи з вирощування сільськогосподарської продукції (готової продукції), а Замовник ТОВ Агро-Успіх зобов`язується прийняти та сплатити виконані роботи.

Вирощування готової продукції виконавцем здійснюється з використанням власних та залучених технічних засобів на земельній ділянці площею 324.9 га, як знаходиться у використанні виконавця у відповідності до акту на право постійного користування землею серія ХР-25-07-000343 від 10.10.1994 (п.1.2 Договору). Відповідно до п.2.1 Договору замовник зобов`язаний забезпечити виконавця давальницькою сировиною належної якості, прийняти роботи та продукцію за відповідними актами та підписати останні протягом 3 календарних днів, своєчасно здійснити оплату наданих послуг, своєчасно забезпечити транспортування та передачу давальницької сировини та готової продукції

На підтвердження реальності господарської операції за вказаним договором, позивачем надано суду (т.1, а.с.125-245): копії додатків до договору із визначенням кошторисів; актів прийому-передачі давальницької сировини, в яких зазначено про передачу добрив, насіння, палива; актів здачі-прийомки виконаних робіт; актів приймання-передачі майна за договором на виконання робіт з вирощування сільськогосподарської продукції з давальницької сировини, складені на виконання пп.3 п.4.2 Договору, із зазначенням виду та кількості вирощеної та переданої замовнику продукції.

На підтвердження факту зберігання вирощеної продукції позивачем надано суду договір зберігання № 29-з від 21.07.2015 року укладений між позивачем та ТОВ «Богодухівське хлібоприймальне підприємство» , акти приймання-передачі робіт послуг за вказаним договором (а.с.70-72, 102-106,т.3); факт придбання паливо-мастильних матеріалів підтверджується договором поставки від 26.11.2014 № КІ-60-Мо, укладеним з ТОВ « Торговий Дім « Капітал -інвест» , ТТН на відпуск нафтопродуктів (а.с.121-125, т.3); обставини придбання засобів захисту рослин в тому числі Зоря М 900, дисулам (каністра 5л) підтверджується договором купівлі продажу № 04-12-01-П від 04.12.2015 , укладеного між позивачем та ТОВ «Поділляагрозахист» від 04.12.2015 , видатковою накладною, ТТН ( ас.126-130, т.3).

Придбання давальницької сировини (соняшника) підтверджується договором поставки, укладеним позивачем з ТОВ « Науково-технічний центр «Сервіс та Технології» від 21.05.2014 № 2105 специфікацією від № 1 до договору, видатковою накладною рахунком на оплату та ТТН (а.с.186-195, т.2)

Також позивачем придбано у ПП «Аграр технік» кабель електричний та анкерний сошник внесення добрив (а.с.194-195, т.2)

Також в матеріалах справи наявні копії документів, що підтверджують подальшу реалізацію продукції, вирощеної із давальницької сировини, а також її транспортування, зокрема: договори купівлі-продажу та поставки, специфікації, довіреності, товарно-транспортні накладні, видаткові накладні, акти прийому-передачі, тощо (т.2, а.с.56-250, т.3, 1-130).

Суд також зазначає, що згідно пп. 3.3 п. 3 Положення щодо ведення касових операцій у національній валюті в Україні від 15 грудня 2004 року № 637 приймання готівки в касу підприємства проводиться за прибутковими касовими ордерами, підписаними головним бухгалтером або особою, уповноваженою керівником підприємства. Про приймання підприємствами готівки в касу за прибутковими касовими ордерами видається засвідчена відбитком печатки цього підприємства квитанція (що є відривною частиною прибуткового касового ордера) за підписами головного бухгалтера або працівника підприємства, який на це уповноважений керівником.

На підтвердження здійснення оплати за договором виконання робіт з вирощування сільськогосподарської продукції з давальницької сировини № 01/2011 від 01.11.2011 позивачем надано прибуткові ордери та квитанції до прибуткових касових ордерів (а.с. 204-245, т.1), згідно яких до каси ДСП « Комунар» внесені кошти від ТОВ « Агро-Успіх». Вказані документи містять підпис одержувача касира та скріплені печаткою підприємства.

Крім того згідно п.3.4 Договору виконання робіт з вирощування сільськогосподарської продукції з давальницької сировини № 01/2011 від 01.11.2011 розрахунки між сторонами можуть бути здійснені будь-яким іншим способом, який не протирічить діючому законодавству, що оформлюється додатковою угодою до Договору.

Так, на виконання вказаного пункту між позивачем та ДСП « Комунар» укладено відповідні додаткові угоди, копії яких містяться у матеріалах справи, у яких зазначено про те, що ДСП « Комунар» (виконавець) пропонує, а ТОВ « Агро-успіх» надає згоду на передачу права вимоги боргу за надані послуги ТОВ « Братениця» та приймає до виконання договір відступлення права вимоги, від відповідної дати на відповідну суму.

З приводу доводів представника позивача про те, що акти прийому -передачі (а.с. 161-169, 184-190, т.1), складені з порушенням приписів ч. 2 ст. 9 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні, колегія суддів зазначає наступне.

Правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні визначено Законом України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні.

Відповідно до статті 1 цього Закону бухгалтерський облік це процес виявлення, вимірювання, реєстрації, накопичення, узагальнення, зберігання та передачі інформації про діяльність підприємства зовнішнім та внутрішнім користувачам для прийняття рішень.

Бухгалтерський облік на підприємстві ведеться безперервно з дня реєстрації підприємства до його ліквідації (частина 1 статті 8 Закону Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні).

У бухгалтерському обліку відображаються окремі господарські операції, з яких складається господарська діяльність.

Господарська операція це дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства (стаття 1 Закону Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні).

За змістом частин 1 та 2 статті 9 наведеного Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Тобто для бухгалтерського обліку мають значення лише ті документи, які підтверджують фактичне здійснення господарських операцій.

Відповідно до наведеного вище визначення господарська операція пов`язане з фактом руху активів платника податків та руху його капіталу.

Надаючи оцінку копіям актів приймання наданих послуг, як доказам реальності виконання послуг, суд зазначає, що у вказаних актах містяться всі обов`язкові реквізити первинних документів, передбачені п. 2 ст. 9 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні, а саме: назву документа (форми), дату і місце складання, найменування підприємства, від імені якого складено документ, підписи сторін договори, які засвідчені печатками підприємств.

Тоді як відповідно до підпункту 2.5 пункту 2 «Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 1995 р. N 88, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 5 червня 1995 р. за N 168/704, документ має бути підписаний особисто, а підпис може бути скріплений печаткою. Електронний підпис накладається відповідно до законодавства про електронні документи та електронний документообіг. Використання при оформленні первинних документів факсимільного відтворення підпису допускається у порядку, встановленому законом, іншими актами цивільного законодавства. Повноваження на здійснення господарської операції особи, яка в інтересах юридичної особи або фізичної особи - підприємця одержує основні засоби, запаси, нематеріальні активи, грошові документи, цінні папери та інші товарно-матеріальні цінності згідно з договором, підтверджуються відповідно до законодавства. Такі повноваження можуть бути підтверджені, зокрема, письмовим договором, довіреністю, актом органу юридичної особи тощо.

Окрім того, суд зазначає, що додатково зміст і обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції, сторони погодили окремо у кошторисах до договору.

З огляду на встановлені у справі обставини та приписи п.п. 14.1.235 пункту 14.1 статті 14, враховуючи факт, що частка сільськогосподарського товаровиробництва ТОВ Агро-успіх за попередній податковий (звітний) рік перевищує 75 відсотків, судом встановлено, що позивач є платником єдиного податку 4 групи, відносить його до загальновизнаних понять сільськогосподарського товаровиробника.

Доводи відповідача щодо припинення користування земельними ділянками, яке надано у користування на підставі державних актів №59 серія ХР -25-07-000344 та № 60 серія ХР -25-07-000343 від 10.10.94, спростовуються наявними в матеріалах справи доказами.

При цьому, суд зазначає, що наявність або відсутність матеріально-технічної бази у контрагента господарюючого суб`єкта не є передумовою для визначення господарської компетенції останнього і не має правового значення для вирішення питання про наявність наміри сторін про реальне настання правових наслідків, обумовлених угодами, або порушення позивачем правил оподаткування.

Продовжуючи розгляд справи суд зауважує, що господарські операції для визначення податкового кредиту та витрат мають бути фактично здійсненими та підтвердженими належним чином оформленими первинними бухгалтерськими документами, які відображають реальність таких операцій, та спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Відповідно до частини другої статті 73 КАС України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Зважаючи на зміст наведеної норми процесуального права та враховуючи, що вимоги заявленого позову полягають у визнанні протиправними та скасуванні податкового повідомлення-рішення, предметом доказування у даній справі мають бути саме обставини, які свідчать про обґрунтованість чи безпідставність їх винесення та наявність чи відсутність порушень позивачем законодавчих приписів, у тому числі, реальність господарської операції; добросовісність дій платника податку, яка полягає у відповідності вчинених ним дій, а також реальність усіх даних, наведених у документах.

При цьому, дослідженню підлягають усі первинні документи, які належить складати залежно від певного виду господарської операції. Документи та інші дані, що спростовують реальність здійснення господарської операції, яка відображена в податковому обліку, повинні оцінюватися з урахуванням специфіки кожної господарської операції - умов перевезення, зберігання товарів, змісту послуг, що надаються, тощо.

Крім того, згідно з вимогами статті 4 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" одним із принципів бухгалтерського обліку є превалювання сутності над формою - операції обліковуються відповідно до їх сутності, а не лише виходячи з юридичної форми.

Перевіряючи факт здійснення господарської операції, на підставі якої платником податків сформовано дані податкового обліку, суд досліджує товарність такої операції в сукупності чинників, що впливають на її реальний зміст.

Зокрема, суд оцінює документи та інші дані, що відображені платником податків в податковому та бухгалтерському обліку, з урахуванням специфіки спірної господарської операції. При цьому, сама собою наявність або відсутність окремих документів чи допущення помилок в їх оформленні не може слугувати підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо іншими даними буде підтверджено фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов`язаннях платника податку у зв`язку з його господарською діяльністю.

Таким чином, окремі недоліки у оформленні первинних документів не є беззаперечним свідченням фіктивності господарської операції.

Стаття 19 Конституції України встановлює, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За приписами частин 1, 2 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

При розв`язанні спору, суд зважає на практику Європейського суду з прав людини щодо застосування ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (рішення від 21.01.1999р. у справі Гарсія Руїз проти Іспанії, від 22.02.2007р. у справі Красуля проти Росі) і тому надав оцінку усім обставинам справи, котрі мають юридичне значення для правильного вирішення спору, та дослухався до усіх аргументів сторін, які ясно і чітко сформульовані та здатні вплинути на результат вирішення спору.

Оцінивши добуті по справі докази в їх сукупності за правилами ст. 72-78, 90 КАС України, суд приходить до висновку, що відповідач як суб`єкт владних повноважень не надав до суду достатніх беззаперечних доказів в підтвердження обставин, на яких ґрунтуються його твердження щодо порушення позивачем вимог податкового законодавства, внаслідок яких винесено податкові повідомлення-рішення № та № від 22.06.2016 року.

Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

На підставі викладеного, керуючись ст. 19 Конституції України, ст.ст. 6-9, 139, 242246, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 22.06.2016 № , № .

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

У повному обсязі рішення виготовлено 15.04.2021

Суддя Зоркіна Ю.В.