Справа № 420/4964/21
Суддя: Бжассо Н.В.
Дата ухвалення: 2021-04-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/4964/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2021 року Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Бжассо Н.В.,

розглянув в порядку письмового провадження в м. Одеса за правилами спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей встановлених ст.ст.268-272, 287 Кодексу адміністративного судочинства України клопотання представника відповідача про закриття провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Другого Київського відділу державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Головне управління Державної казначейської служби України в Одеській області про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Другого Київського відділу державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Головне управління Державної казначейської служби України в Одеській області, за результатом розгляду якого позивач просить суд:

Визнати протиправною бездіяльність Другого Київського відділу Державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), щодо не вирішення питання про повернення ОСОБА_1 безпідставно стягнутого виконавчого збору у сумі 5907,07 грн.;

Зобов`язати Другий Київський відділ Державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) сформувати та подати до Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області подання щодо повернення ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , паспорт серії НОМЕР_2 , виданий Роздільнянським РВ УМВС України в Одеській області 21.01.1999 року, р/р НОМЕР_3 в ТВБВ № 10015/0549 Одеське РУ АТ «Ощадбанк», код банку 328845) грошових коштів у сумі 5907,07 грн., як безпідставно стягнутого виконавчого збору на підставі постанови про стягнення виконавчого збору ВП № 57424837 від 25 червня 2019 року, виданої Другим Київським відділом державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області.

В обґрунтування адміністративного позову представник позивача зазначає, що в рамках виконавчого провадження ВП № 59414548 по примусовому виконанню постанови про стягнення виконавчого збору № 57244837 від 25.06.2019 року, стягнуто з ОСОБА_1 частково виконавчий збір у сумі 5907,07 грн. Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 20.01.2020 року у справі № 420/4571/19 скасовано постанову № 57244837 від 25.06.2019 року. 22.06.2020 року державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження ВП № 59414548. 19.03.2021 року представник позивача звернувся до відповідача із заявою по підготовку та направлення до ГУ ДКСУ в Одеській області подання щодо повернення ОСОБА_1 грошових коштів у сумі 5907,07 грн., як безпідставно стягнутого виконавчого збору на підставі постанови про стягнення виконавчого збору ВП № 57424837 від 25 червня 2019 року, виданої Другим Київським відділом державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області. Проте, відповідач не надав відповіді на вказану вимогу.

Ухвалою суду від 05.04.2021 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, з урахуванням особливостей встановлених ст. ст.268-272, 287 КАС України та призначено справу до судового розгляду на 14.04.2021 року.

14.04.2021 року від представника відповідача засобами електронного зв`язку надійшов відзив на адміністративний позов, в якому представник відповідача просить суд закрити провадження у справі на підставі п. 8 ч. 1 ст. 238 КАС України.

14.04.2021 року від представника позивача електронним засобом зв`язку надійшли пояснення щодо позову, в яких представник позивача вказав, що відповідачем здійснено заходи передбачені ч. 7 ст. 27 ЗУ «Про виконавче провадження» тільки після отримання позову, що підтверджується поштовою квитанцією про направлення подання до УДКСУ у м. Одесі Одеської області від 06.04.2021 року, у зв`язку із чим представник позивача наполягає на позові та просить провести судове засідання без участі представника позивача.

Відповідач до судового засідання не з`явився, належним чином та своєчасно повідомлявся про дату, час і місце судового розгляду, про причини неявки суд не повідомив.

Клопотання про закриття провадження у справі розглянуто в порядку письмового провадження у відповідності до положень ч. 9 ст. 205 КАС України.

Суд розглянув матеріали справи, всебічно і повно з`ясував всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінив надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності та робить наступні висновки.

Постановою державного виконавця ВП 57424837 від 25 червня 2019 року, стягнуто з боржника - ОСОБА_1 виконавчий збір у розмірі 98111, 90 грн..

25.06.2019 року державним виконавцем Другого Київського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області Мазур Вікторією Володимирівною винесено постанову ВП № 59414548 про відкриття виконавчого провадження з виконання постанови Другого Київського ВДВС м.Одеси № 57424837 від 25 червня 2019 року про стягнення виконавчого збору з ОСОБА_1 на користь держави - 98111, 90 грн.

22.06.2020 року державним виконавцем Другого Київського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області Хоменко Єлизаветою Володимирівною винесено постанову ВП № 59414548 про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання постанови Другого Київського ВДВС м.Одеси № 57424837 від 25 червня 2019 року про стягнення виконавчого збору з ОСОБА_1 на користь держави 98111, 90 грн.

Відповідно до рішення Одеського окружного адміністративного суду від 20 січня 2020 року у справі № 420/4571/19, яке набрало законної сили 26.03.2020 року, задоволено частково позовну заяву ОСОБА_1 до Другого Київського відділу ДВС м. Одеси ГТУЮ Одеської області про визнання протиправною та скасування постанови старшого державного виконавця Другого Київського відділу ДВС м.Одеса ГТУЮ Одеської області Золотаря Олександра Віталійовича від 25.06.2019 року у виконавчому провадженні ВП №57424837 про стягнення виконавчого збору.

Скасовано постанову Другого Київського відділу ДВС м.Одеса ГТУЮ Одеської області від 25.06.2019 року у виконавчому провадженні ВП №57424837 про стягнення виконавчого збору.

17.02.2021 року та 19.03.2021 року представник позивачки звертався до відповідача із вимогами про повернення необґрунтовано стягнутих коштів по сплаті виконавчого збору у розмірі 5907,07 грн. на підставі постанови про стягнення виконавчого збору ВП № 57424837 від 25.06.2019 року.

Відповідно до п. 5 Порядку повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, та перерахування компенсації частини суми штрафних (фінансових) санкцій, визначених за даними системи обліку даних реєстраторів розрахункових операцій, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України 03.09.2013 № 787, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 25 вересня 2013 р. за № 1650/24182, повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету або на єдиний рахунок (у разі його використання) податків, зборів, пені, платежів та інших доходів бюджетів, перерахування компенсації здійснюється за поданням (висновком) органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, а при поверненні судового збору (крім помилково зарахованого) - за судовим рішенням, яке набрало законної сили.

У разі повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету зборів, платежів та інших доходів бюджетів (крім зборів та платежів, контроль за справлянням яких покладено на органи Державної податкової служби України (далі - органи ДПС) та органи Державної митної служби України (далі - органи Держмитслужби)) подання подається до відповідного органу Казначейства за формою згідно з додатком 1 до цього Порядку.

Подання подається платником разом з його заявою про повернення коштів з бюджету та оригіналом або копією документа на переказ, або паперовою копією електронного розрахункового документа, які підтверджують перерахування коштів до бюджету.

Суд встановив, що 01.04.2021 року Другий Київський відділ державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) склав та 06.04.2021 року направив до Управління Державної казначейської служби України у м. Одесі Одеської області подання за № 16450 та заяву за № 16453 про повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету зборів, платежів та інших доходів щодо повернення з державного бюджету коштів у сумі 5907,07 грн., як помилково сплаченого виконавчого збору, згідно з платіжними дорученнями від 02.04.2020 року № 2102, № 2382 від 10.04.2020 року.

Згідно з п. 8 ч. 1, ч. 2 ст. 238 КАС України, суд закриває провадження у справі: щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності суб`єкта владних повноважень, якщо оскаржувані порушення були виправлені суб`єктом владних повноважень і при цьому відсутні підстави вважати, що повне відновлення законних прав та інтересів позивача неможливе без визнання рішень, дій або бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправними після такого виправлення.

Про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету. Ухвала суду про закриття провадження у справі може бути оскаржена.

Суд зазначає, що з огляду на наявні в матеріалах справи докази, відповідач після подання позовної заяви до суду самостійно вчинив дії, направлені на відновлення прав позивачки ОСОБА_1 та станом на час розгляду справи судом відсутні підстави вважати, що повне відновлення законних прав та інтересів позивача неможливе без визнання рішень, дій або бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправними після такого виправлення.

Представник позивача наполягає на визнанні противною бездіяльності відповідача щодо несвоєчасного розгляду його вимог від 17.02.2021 року та від 19.03.2021 року, проте, суд зазначає, що бездіяльність суб`єкта владних повноважень - це пасивна поведінка, яка може мати вплив на реалізацію прав, свобод, інтересів фізичної чи юридичної особи, або нездійснення суб`єктом владних повноважень дій, які випливають із його повноважень на виконання вимог чинного законодавства та впливають на права, свободи та інтереси фізичної чи юридичної особи.

Бездіяльність суб`єкта владних повноважень, яка не впливає на реалізацію прав, свобод та інтересів фізичної особи не породжує для такої фізичної особи жодних правових наслідків.

Отже, у випадку протиправної бездіяльності суб`єкта владних повноважень, належним способом захисту порушеного права фізичної особи є зобов`язання такого суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено має право на ефективний засіб правового захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

У рішенні від 15 листопада 1996 року у справі «Чахал проти Об`єднаного Королівства» ЄСПЛ вказав, що норма статті 13 Конвенції гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни. Сутність цієї статті зводиться до вимоги надати людині такі міри правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органу розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції й надавати відповідний судовий захист, хоча держави-учасники Конвенції мають деяку свободу розсуду щодо того, яким чином вони забезпечать при цьому виконання своїх зобов`язань. Суд визнав, що вимоги статті 13 Конвенції можуть забезпечуватися всією сукупністю засобів, що передбачені національним законодавством (пункт 145 рішення).

У пункті 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі "Чахал проти Об`єднаного Королівства" (Chahal v. the United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

Стаття 13 Конвенції, крім іншого визначає те, що засіб захисту, що вимагається згаданою статтею повинен бути "ефективним" як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Афанасьєв проти України" від 5 квітня 2005 року (заява № 38722/02)).

Отже, "ефективний засіб правого захисту" у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату; винесення рішень, які не призводять безпосередньо до змін в обсязі прав та забезпечення їх примусової реалізації, не відповідає розглядуваній міжнародній нормі.

Констатація порушення прав фізичної особи внаслідок бездіяльності суб`єкта владних повноважень без зобов`язання суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії, не призводить до захисту порушених прав, оскільки не передбачає способу чи механізму їх відновлення, що суперечить меті адміністративного судочинства, а саме ефективному захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

При цьому, суд зазначає, що представник позивача не спростовує той факт, що відповідачем вже виконано вимогу щодо направлення до органу казначейського обслуговування подання щодо повернення коштів, тоді як в межах позовних вимог жодний із засобів правого захисту не буде ефективним, у зв`язку з тим, що правовідносини позивача з відповідачем з приводу не надіслання відповідного подання вичерпані діями відповідача щодо оформлення подання та його направлення до органу казначейського обслуговування.

Зазначені висновки суду відповідають висновкам Верховного Суду, що наведені у постанові від 09.11.2018 року у справі № 263/15749/16-а.

Як вказав вище суд, частиною 2 ст. 238 КАС України передбачено, що про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету. Ухвала суду про закриття провадження у справі може бути оскаржена.

Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 7 ЗУ «Про судовий збір», сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі: закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Відповідно до п.5 Розділу І «Порядку повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів», затвердженого 03.09.2013 наказом Міністерства фінансів України №787, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 25.09.2013 за №1650/24182, повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету податків, зборів, пені, платежів та інших доходів бюджетів здійснюється за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, а при поверненні судового збору (крім помилково зарахованого) - за ухвалою суду, яка набрала законної сили.

Відповідно до абз. 6, абз. 7 п.5 Розділу І «Порядку повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів», у разі повернення судового збору (крім помилково зарахованого) до органу Казначейства подається оригінал або належним чином засвідчена копія ухвали суду.

Ухвала суду подається платником до органу Казначейства разом з його заявою про повернення коштів з бюджету та оригіналом або копією документа на переказ або паперовою копією електронного розрахункового документа, які підтверджують перерахування коштів до бюджету (у разі знаходження оригіналу документа на переказ, який підтверджує зарахування судового збору до бюджету, в матеріалах судової справи та зазначення про це в ухвалі суду).

Заява та подання або ухвала суду подається до відповідного органу Казначейства за місцем зарахування платежу до бюджету (абз.1 п.10 Розділу І «Порядку повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів»).

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для повернення ОСОБА_1 судового збору у розмірі 908,00 грн., сплачених нею на підставі квитанції № 1170 від 26.03.2021 року, оригінал якої знаходиться в матеріалах адміністративної справи № 420/4964/21, за подання зазначеного позову, у зв`язку із закриттям провадження у справі.

Керуючись п.8 ч.1 ст.238, ст.ст. 248, 295 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Задовольнити клопотання представника відповідача.

Закрити провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Другого Київського відділу державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Головне управління Державної казначейської служби України в Одеській області про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії.

Роз`яснити позивачу, що повторне звернення до суду зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається

Повернути з Державного бюджету України через Управління Державної казначейської служби України у м. Одесі Одеській області (, місцезнаходження: м.Одеса, вул. Черняховського, 6) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , паспорт серії НОМЕР_2 , виданий Роздільнянським РВ УМВС України в Одеській області 21.01.1999 року) судовий збір у розмірі 908,00 грн. (дев`ятсот вісім гривень 00 копійок), сплачений згідно з квитанцією № 1170 від 26.03.2021року, оригінал якої знаходиться в матеріалах адміністративної справи № 420/4964/21.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження:

на ухвалу суду якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала суду може бути оскаржена до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги до Одеського окружного адміністративного суду.

Повний текст ухвали виготовлений та підписаний судом 15.04.2021 року.

Суддя Н.В. Бжассо

.