Справа № 766/2743/21
Суддя: Булах Є. М.
Дата ухвалення: 2021-04-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 766/2743/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2021 року Херсонський міський суд Херсонської області у складі:

головуючого судді Булах Є.М.,

справа №766/2743/21; провадження №2-а/766/290/21

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку письмового позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Чорноморської митниці Державної митної служби України (, місцезнаходження: 73003, м. Херсон, вул. Гоголя, буд. 13) про визнання незаконною та скасування постанови про порушення митних правил, -

ВСТАНОВИВ:

Виклад позиції позивача

22 лютого 2021 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом до відповідача про визнання незаконною та скасування постанови про порушення митних правил, у якому просив визнати протиправною та скасувати постанову від 03 лютого 2021 року у справі про порушення митних правил №0155/50800/20, якою позивача було визнано винним у вчиненні правопорушення за ст. 485 МК України і накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 2 022, 75 грн.

Позовні вимоги мотивовано тим, що 29 вересня 2020 року Чорноморською митницею Держмитслужби було складено Протокол про порушення митних правил №0155/50800/20. Відповідно до вказаного протоколу, митним органом встановлено, що позивачем заявлено в митній декларації від 20.08.2020 №UА508040/2020/007551 в метою неправомірного звільнення віл сплати митних платежів чи зменшення їх розміру, неправдиві відомості необхідні для визначення коду товару згідно УКТЗЕД.

Так, 20.08.2020 року до Чорноморської митниці Держмитслужби було подано митну декларацію №UА508040/2020/007551 з метою митного оформлення позицій товару, серед яких заявлено посуд керамічний столовий, виготовлений з фаянсу або тонкої кераміки, що має шари покриття глазурування. Загальною кількістю 31 783 шт., вартістю 6 358, 17 дол. США. Заявлений код НОМЕР_2 (ставка мита 5%).

За результатами лабораторних досліджень встановлено, що позиції товару №1 чашка керамічна 380 мл в асортименті, ІМР0719499 660 шт., чашка керамічна 280 мл. в асортименті, ІМР0719501 1 824 шт., ідентифіковано як посуд керамічний столовий, виготовлений з фарфору. Встановлений опис не відповідає характеристикам заявленим у текстовому описі гр. 31 митної декларації, саме у частині «… з фаянсу або тонкої кераміки».

Таким чином встановлено, що позивач заявив у митній декларації від 20.08.2020 року, з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру, неправдиві відомості щодо коду позиції товару №1.

Однак, відповідно до вимог ч. 1 ст. 485 МК України тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів лише ті дії, зокрема заявлення в митній декларації неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, які здійснені «з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру».

Тому означене правопорушення може бути вчинено лише з умисною формою вини, а тому зазначення позивачем як митним брокером в митній декларації найменування товарів «…з фаянсу або тонкої кераміки» (відповідно до умов Контракту та супровідних документів), не може слугувати доказом того, що він вчинив дії направлені на умисну несплату митних платежів у формі прямого умислу.

Крім того, митному органу для встановлення технічних характеристик товару знадобилося звернутися до експертної установи, що свідчить про неможливість особі, яка не володіє спеціальними знаннями встановити матеріал, з якого виготовлено посуд.

Таким чином, доводи відповідача щодо вчинення позивачем порушення митних правил за ознаками, передбаченими ст. 485 МК України, є безпідставними.

Процесуальні дії у справі.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 23.02.2021 року позов було залишено без руху з наданням позивачу строку п`ять днів на усунення вказаних в ухвалі суду недоліків.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 18.03.2021 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі. Судове засідання призначено на 26.03.2021 року.

У зв`язку з неявкою представника відповідача розгляд справи відкладено на 01.04.2021 року.

За клопотанням представника відповідача розгляд справи відкладено на 12.04.2021 року.

09.04.2021 року на адресу суду з Чорноморської митниці Держмитслужби надійшов відзив на адміністративний позов.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 12.04.2021 року відзив Чорноморської митниці Державної митної служби України на адміністративний позов, разом з доданими матеріалами повернуто без розгляду як такий, що не підписано представником відповідача.

У судове засідання позивач не з`явився, Малюк Є.В. діючи в його інтересах подав заяву про розгляд справи без участі сторони позивача в письмовому провадженні, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

У судове засідання представник відповідача не з`явився, Антонова Ж.Ю. діючи в його інтересах подала заяву про розгляд справи без участі сторін в письмовому провадженні за наявними доказами у справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 205 КАС України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Частиною 5 ст. 205 КАС України визначено, що у разі неявки позивача у судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, суд залишає позовну заяву без розгляду, якщо неявка перешкоджає розгляду справи.

Якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомленні про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта(ч.9 ст. 205 КАС України).

З урахуванням положень ст.205 КАС України, належного повідомлення осіб, що приймають участь у розгляді справи, заяви представників позивача та відповідача про розгляд справи без їх участі та відсутності перешкод для розгляду справи у судовому засіданні без сторін, суд постановив розглянути справи у письмовому провадженні без участі сторін.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вирішення питання про поновлення строку на звернення до суду із позовом.

До позовної заяви долучено клопотання про поновлення строку звернення до суду з підстав того, що оскаржувану постанову позивачем отримано 08.02.2021 року, відтак причина пропуску строку звернення до суду з позовом є поважною.

Щодо строку звернення до суду, суд зазначає наступне.

Строки звернення до суду визначенні ст. 122 КАС України. Відповідно до ч. 1 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим кодексом, або іншими Законами.

Частиною 2 ст. 286 КАС України визначено, що позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

З урахуванням положень ст. ст. 122,123 КАС України, обов`язок доказування поважності причин пропуску строку звернення до суду покладений на позивача.

Із матеріалів справи вбачається, що оскаржувану постанову винесено 03.02.2021 року Чорноморською митницею Держметслужби у справі про порушення митних правил №0155/50800/20 від 03.02.2021 року.

Із долучених до позову доказів встановлено, що постанову в справі про порушення митних правил №0155/50800/20 надіслано позивачу 04.02.2021 року за вих. №716-08/1-20/10/764.

За інформацією з офіційного сайту «Укрпошта» поштове повідомлення №188 ОСОБА_1 вручено 08.02.2021 року.

З відмітки на поштовому повідомленні №496 встановлено, що позов з додатками до Херсонського міського суду Херсонської області позивачем надіслано 18.02.2021 року.

Оцінюючи обставини, що перешкоджали реалізації процесуального права на звернення до суду, на які позивач посилається як на поважні, суд виходить з оцінки та аналізу наведених у заяві доводів і з того, чи мав позивач за таких обставин можливість своєчасно реалізувати право на звернення до суду.

Рішенням Європейського Суду з прав людини по справі «Іліан проти Туреччини» встановлено, що правило встановлення обмежень звернення до суду у зв`язку з пропуском строку звернення до суду, повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру; перевіряючи його виконання, слід звернути увагу на обставини справи.

Виходячи із обставин, викладених вище, суд дійшов висновку, що доводи позивача про поважність причин пропуску строку звернення до суду є обґрунтованими, а тому їх слід поновити.

Обставини встановлені судом.

03.02.2021 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 485 МК України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів, тобто у сумі 2 022, 75 грн.

У постанові в справі про порушення митних правил №0155/50800/20 від 03.02.2021 року, що винесена відносно позивача, зазначено, що 20.08.2020 до Чорноморської митниці Держмитслужби, особою уповноваженою на роботу з митницею ТОВ «КФ «Строй Мастер», ОСОБА_1 в електронному вигляді подана митна декларація типу «ІМ 40 ДЕ», №UА508040/2020/007551, з метою проведення митного оформлення товарів:

-Товар №1 Посуд керамічний столовий, виготовлений з фаянсу або тонкої кераміки, що має шари покриття глазурування. Загальною кількістю-31 783 шт.. вартістю 6 358,17 дол. США. Заявлений код згідно з УКТ ЗЕД (ставка мита - 5%);

-Товар №2 Сушарка для білизни підлогова. Загальною кількістю 400 шт., вартістю 795, 60 дол. США. Заявлений код НОМЕР_3 згідно з УКТ ЗЕД (ставка мита - 5%);

-Товар №3 Вироби з пластику, швабра д/підлоги, палубна. Загальною кількістю-650шт, вартістю 202,02 дол. США. Заявлений код НОМЕР_4 згідно з УКТ ЗЕД (ставка мита - 5%);

-Товар №4 Совок і щітка д/сміття. Загальною кількістю-96шт., вартістю 32.67 дол. США. Заявлений код згідно з УКТ ЗЕД (ставка мита - 5%);

-Товар №5 Вироби столові, кухонні. Каструлі з скляною кришкою у асортименті. Друшляки з силіконовими ручками та без, у асортименті. Солонка. Цукорниця з ложкою. Миски у асортименті. Попільнички у асортименті. Загальною кількістю 8806 шт., вартістю 4 684,92дол. США. Заявлений код НОМЕР_5 згідно УКТ ЗЕД (ставка мита 5%);

-Товар №6 Посуд столовий скляний. Чайники для заварювання. Загальною кількістю 1924 шт., вартістю 761, 25 дол. США. Заявлений код НОМЕР_6 згідно з УKT ЗЕД (ставка мита - 10%);

-Товар №7 Вироби з пластмаси. Ланч-бокси пластикові, в асортименті. Загальною кількістю 300шт., вартістю 83,19 дол. США. Заявлений код згідно з УКТ ЗЕД (ставка мита - 6,5%);

-Товар №8 Попільничка у асортименті. Загальною кількістю 780шт., вартістю 81.68 дол. США. Заявлений код НОМЕР_7 згідно з УКТ ЗЕД (ставка мита - 5%);

-Товар №9 Самокати три-колісні, у асортименті, іграшки на колесах-біговел дитячий. Загальною кількістю 235шт., вартістю 974,41 дол. США. Заявлений код згідно з УКТ ЗЕД (славка мила 0%).

Відправником товарів виступало підприємство YIWU OK TRADING CO. LIMITED, а одержувачем товарів TOВ «КФ «Строй Мастер». Декларування вказаних товарів здійснювалося особою уповноваженою на роботу з митницею (декларантом) ТОВ «КФ «Строй Мастер» (код ЄДРПОУ ) ОСОБА_1 .

Разом із зазначеною митною декларацією в електронному вигляді подано наступні документи: Пакувальний лист до інвойсу №512_20200629-1 від 29.06.2020; Інвойс №512_20200629-1 від 29.06.2020; Коносамент №MRFB20070822 від 04.07.2020; -CMR №35369 від 17.08.2020; Специфікація №11 від 29.06.2020 до контракту №CH-UA-20/04/06 від 06.04.2020; - Контракт №CH-UА-20/04/06 від 06.04.2020; - Додаткова угода №5 від 29.06.2020 до Контракту №CH-UА-20/04/06 від 06.04.2020.

З метою перевірки правильності класифікації товару №1 за митною декларацією №UА508040/2020/007551 було прийнято рішення про проведення митного огляду та необхідність взяття проб (зразків) товарів, з метою встановлення характеристик, визначених у пункті 1 частини 1 статті 356 МК України.

За результатами лабораторних досліджень (висновок експерта Одеського управління з питань експертизи та досліджень СЛЕД Держмитслужби від 18.09.2020 №-0737) позиції товару №1 чашка керамічна 380 мл в асортименті, ІМР0719499 660 шт., чашка керамічна 280 мл. в асортименті, ІМР0719501 1 824 шт., ідентифіковано як посуд керамічний столовий, виготовлений з фарфору. Встановлений опис не відповідає характеристикам заявленим у текстовому описі гр. 31 митної декларації, саме у частині «… з фаянсу або тонкої кераміки».

Керуючись частиною 4 статті 69 МК України, з урахуванням отриманої інформації, посадовою особою Чорноморської митниці Держмитслужби було прийнято рішення про визначення коду товару №KT-UA-2020 від 22.09.2020 p., відповідно до якого на позиції товару №1 з описом Чашка керамічна 380 мл. в асорт. ІМР0719499 - 660 шт.; Чашка кераміч. 280 мл в асорт. ІМР0719501 1824 шт. заявлений код товару було змінено з на . При цьому ставка ввізного мита змінилась з 5% на 10%.

Сума несплачених митних платежів за митною декларацією від 20.08.2020 №UА508040/2020/007551 у зв`язку із заявленням в митній декларації неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару за УКТЗЕД, становить 674, 25 грн. (мито - 561, 87 грн., ПДВ - 112, 38 грн).

Копію постанови ОСОБА_1 направлено 04.02.2021 року.

З позиції позивача постанова не відображає дійсних обставин справи, є незаконною та такою, що підлягає скасуванню.

Джерела права й акти їх застосування та оцінка суду.

За змістом частини 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Надаючи оцінку правомірності дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у статті 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, встановлюючи при цьому чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

На підставі статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. Кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким правом користуються й особи, в інтересах яких подано позовну заяву, за винятком тих, які не мають адміністративної процесуальної дієздатності. Суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.

Статтями 72-79 КАС України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

За правилами статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази - не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно роз`яснень, викладених в пункті 7 постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 24.06.1988 року «Про практику розгляду судами скарг на постанови у справах про адміністративні правопорушення» - орган (посадова особа) при розгляді скарги або протесту на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови. Суд повинен перевірити: чи накладено адміністративне стягнення правомочним органом; чи є в діях даної особи ознаки проступку, за який законом передбачена адміністративна відповідальність, і вина у його вчиненні; чи не сплив строк давності для притягнення до адміністративної відповідальності; чи правильні висновки органу (посадової особи), який виніс постанову, про тяжкість вчиненого проступку і обтяжуючі обставини; чи враховані пом`якшуючі обставини, майновий стан винного, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Разом з тим, виходячи із закріпленого в частині 4 статті 129 Конституції України принципу змагальності і рівності сторін у судочинстві, обов`язок доказування законності застосування адміністративного стягнення при розгляді скарги громадянина в суді покладається на орган (посадову особу), яким винесено оскаржувану постанову.

Предметом судового дослідження за даними правовідносинами є правомірність дій суб`єкта владних повноважень щодо встановлення адміністративного правопорушення, законність та обґрунтованість постанови про адміністративне правопорушення.

Отже, досліджуючи питання правомірності застосування адміністративної відповідальності до позивача у вказаних спірних правовідносинах, суд перевіряє, чи були у відповідача по справі підстави для прийняття постанови про адміністративне правопорушення відносно позивача про визнання його винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 485 МК України.

Згідно ст. 458 МК України порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх митним органам для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на митні органи цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Пунктом 4 ч. 1 ст. 4 МК України визначено, що ввезення товарів, транспортних засобів на митну територію України, вивезення товарів, транспортних засобів за межі митної території України - сукупність дій, пов`язаних із переміщенням товарів, транспортних засобів через митний кордон України у будь-який спосіб у відповідному напрямку.

Згідно положень ЗУ «Про митний тариф» від 19.09.2013 товарною номенклатурою Митного тарифу України є Українська класифікація товарів зовнішньоекономічної діяльності (УКТЗЕД), складена на основі Гармонізованої системи опису та кодування товарів, що ведеться Всесвітньою митною організацією.

Класифікація товарів для цілей митного оформлення здійснюється згідно з вимогами УКТЗЕД з урахуванням Основних правил інтерпретації УКТЗЕД на основі характеристик товару, які є визначальними для класифікації.

Відповідно до ч. 1 ст. 248 МК України, митне оформлення розпочинається з моменту подання органу доходів і зборів декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання органом доходів і зборів від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Відповідно до ч. 1, п. 5 ч.8 ст. 257 МК України, декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. Митне оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення здійснюється органами доходів і зборів на підставі митної декларації, до якої декларантом залежно від митних формальностей, установлених цим Кодексом для митних режимів, та заявленої мети переміщення вносяться такі відомості про товари, у тому числі у вигляді кодів: а) найменування; б) звичайний торговельний опис, що дає змогу ідентифікувати та класифікувати товар; в) торговельна марка та виробник товарів (за наявності у товаросупровідних та комерційних документах); г) код товару згідно з УКТ ЗЕД; ґ) найменування країни походження товарів (за наявності); д) опис упаковки (кількість, вид); е) кількість у кілограмах (вага брутто та вага нетто) та інших одиницях виміру; є) фактурна вартість товарів; ж) митна вартість товарів та метод її визначення; з) відомості про уповноважені банки декларанта; и) статистична вартість товарів.

Відповідно до ст. 266 МК України декларант зобов`язаний здійснити декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення відповідно до порядку, встановленого цим Кодексом; надати органу доходів і зборів передбачені законодавством документи і відомості, необхідні для виконання митних формальностей; у випадках, визначених цим Кодексом та Податковим кодексом України, сплатити митні платежі або забезпечити їх сплату відповідно до розділу X цього Кодексу; у випадках, визначених цим Кодексом та іншими законами України, сплатити інші платежі, контроль за справлянням яких покладено на митні органи. Особа, уповноважена на декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення від імені декларанта, має такі самі обов`язки, права і несе таку саму відповідальність, що й декларант.

Відповідно до положень статті 485 МК України заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою органу доходів і зборів документів, що містять такі відомості, або несплата митних платежів у строк, встановлений законом, або інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, а так само використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв`язку з якими було надано такі пільги, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів.

Обов`язковою умовою притягнення особи до відповідальності за статтею 485 МК України є наявність вини у формі умислу.

Диспозиція вказаної правової норми передбачає необхідність спеціальної противної мети у вигляді неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру. При цьому, у статті 485 МК України вказано, що застосування адміністративного стягнення до порушника митних правил можливе тільки за заявлення у митній декларації «неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою органу доходів і зборів документів, що містять такі відомості».

Отже, відповідальність за ст. 485 МК України може наставати лише у випадку, коли правопорушник свідомо, з умислом, спрямованим на зменшення митних платежів, вказав неправдиву інформацію або ж надав органам доходів та зборів документи, в яких містяться відомості, що не відповідають дійсності.

Вказана позиція підтверджена постановою КАС у складі ВС від 20.03.2018 року у справі №640/7258/17.

За приписами ст. 489 МК України посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 495 МК України, доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Такі дані встановлюються: 1) протоколом про порушення митних правил, протоколами процесуальних дій, додатками до зазначених протоколів; 2) поясненнями свідків; 3) поясненнями особи, яка притягується до відповідальності; 4) висновком експерта; 5) іншими документами (належним чином завіреними їх копіями або витягами з них) та інформацією, у тому числі тими, що перебувають в електронному вигляді, а також товарами - безпосередніми предметами порушення митних правил, товарами із спеціально виготовленими сховищами (тайниками), що використовувалися для приховування безпосередніх предметів порушення митних правил від митного контролю, транспортними засобами, що використовувалися для переміщення безпосередніх предметів порушення митних правил через митний кордон України.

У силу вимог ч. 3 ст. 335 МК України, разом з митною декларацією органу доходів і зборів подаються рахунок або інший документ, який визначає вартість товару, та, у випадках, встановлених цим Кодексом, декларація митної вартості. У встановленому цим Кодексом порядку в митній декларації декларантом або уповноваженою ним особою зазначаються відомості про: документи, що підтверджують повноваження особи, яка подає митну декларацію; зовнішньоекономічний договір (контракт) або інші документи, що підтверджують право володіння, користування та/або розпорядження товарами; транспортні (перевізні) документи; комерційні документи, наявні у особи, яка подає декларацію; у разі необхідності - документи, що підтверджують дотримання заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності; документи, що підтверджують дотримання обмежень, які виникають у зв`язку із застосуванням захисних, антидемпінгових та компенсаційних заходів (за наявності таких обмежень); у випадках, передбачених цим Кодексом, - документи, що підтверджують країну походження товару; у разі необхідності - документи, що підтверджують сплату та/або забезпечення сплати митних платежів; у разі необхідності - документи, що підтверджують право на пільги із сплати митних платежів, на застосування повного чи часткового звільнення від сплати митних платежів відповідно до обраного митного режиму; у разі необхідності - документи, що підтверджують зміну термінів сплати митних платежів; у разі необхідності - документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів та обраний метод її визначення відповідно до ст. 53 цього Кодексу.

Згідно положень ст. 52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Відповідно до ч. 8 ст. 264 МК України з моменту прийняття органом доходів і зборів митної декларації вона є документом, що засвідчує факти, які мають юридичне значення, а декларант або уповноважена ним особа несе відповідальність за подання недостовірних відомостей, наведених у цій декларації.

Згідно ч. ч. 2, 3, 4 ст. 69 МК України органи доходів і зборів здійснюють контроль правильності класифікації товарів, поданих до митного оформлення, згідно з УКТ ЗЕД.

На вимогу посадової особи органу доходів і зборів декларант або уповноважена ним особа зобов`язані надати усі наявні відомості, необхідні для підтвердження заявлених ними кодів товарів, поданих до митного оформлення, а також зразки таких товарів та/або техніко-технологічну документацію на них.

У разі виявлення під час митного оформлення товарів або після нього порушення правил класифікації товарів орган доходів і зборів має право самостійно класифікувати такі товари.

Отже, здійснення такого контролю є прямим обов`язком відповідача, в той час як застосування штрафних санкцій за порушення, пов`язані з неправильною класифікацією товарів, можливе лише при поданні декларантом неправдивих відомостей, підроблених документів чи подання документів не в повному обсязі.

Частиною 6 вказаної правової норми встановлено, що штрафи та інші санкції за несплату митних платежів та за інші порушення, виявлені у зв`язку з неправильною класифікацією товарів, застосовуються органами доходів і зборів виключно у разі, якщо прийняте органом доходів і зборів рішення про класифікацію цих товарів у складному випадку було прийнято на підставі поданих заявником недостовірних документів, наданої ним недостовірної інформації та/або внаслідок ненадання заявником всієї наявної у нього інформації, необхідної для прийняття зазначеного рішення, що суттєво вплинуло на характер цього рішення.

Відповідно до ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 531 МК України, підставами для скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил або про припинення провадження у справі про порушення митних правил є: 1) відсутність у діях особи, яка притягується до відповідальності, ознак порушення митних правил; 2) необ`єктивність або неповнота провадження у справі або необ`єктивність її розгляду; 3) невідповідність викладених у постанові висновків фактичним обставинам справи; 4) винесення постанови неправомочною особою, безпідставне недопущення до участі в розгляді справи особи, притягнутої до відповідальності, або її представника, а також інше обмеження прав учасників провадження у справі про порушення митних правил та її розгляду; 5) неправильна або неповна кваліфікація вчиненого правопорушення; 6) накладення стягнення, не передбаченого цим Кодексом.

За приписами статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Процесуальний обов`язок щодо доказування правомірності винесення постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності відповідно до положень діючого процесуального законодавства покладено на відповідача.

У справі, яка розглядається, відповідачем на підтвердження правомірності дій вчинених при притягненні особи до адміністративної відповідальності доказів не надано.

Суд вважає, що обвинувачення не може ґрунтуватися лише на обставинах, викладених суб`єктом владних повноважень в постанові, тобто в своєму рішенні, про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Ст. 62 Конституції України передбачає, що усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Враховуючи, що відповідачами не доведено умислу позивача в ухиленні від сплати митних платежів у митній декларації №UА508040/2020/007551 від 20.08.2020 року, суд вважає, що в діях позивача відсутній склад адміністративного правопорушення.

З огляду на те, що у діях ОСОБА_1 ознак порушення митних правил, передбачених ст. 485 МК України не встановлено наявні підстави для скасування оскаржуваної постанови.

Враховуючи вищевикладене, оскільки в ході вирішення справи встановлено та доведено факт неправомірності дій щодо складання постанови у справі про адміністративне правопорушення, а відповідачем не доведено правомірність складання оскаржуваної постанови, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, а тому адміністративний позов підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 19 Конституції України, ст. ст. 6, 9, 14, 72, 74, 76, 90, 139, 241-246, 255, 268, 271, 286, 295 КАС України, суд,-

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Чорноморської митниці Державної митної служби України (, місцезнаходження: 73003, м. Херсон, вул. Гоголя, буд. 13) про визнання незаконною та скасування постанови про порушення митних правил задовольнити.

Постанову у справі про порушення митних правил №0155/50800/20 від 03.02.2021 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) за ст. 485 МК України та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів, тобто у сумі 2 022, 75 грн. скасувати.

Провадження у справі про порушення митних правил №0155/50800/20 від 03.02.2021 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) за ст. 485 МК України закрити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення відповідно до ч. 4 ст. 286 КАС України.

Відповідно до п.3 розділу VI «Прикінцеві положення» КАС України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення. Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Відповідно до Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через Херсонський міський суд Херсонської області.

Згідно ч. 4ст. 250 КАС України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, ухвалення рішення, винесеного у письмовому провадженні, суд підписує рішення без його проголошення.

Дата складання повного тексту рішення 12.04.2021 року.

Суддя: Є.М. Булах