Справа № 640/8741/20
Суддя: Балась Т.П.
Дата ухвалення: 2021-04-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 квітня 2021 року м. Київ № 640/8741/20

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Балась Т.П., розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся ОСОБА_1 (далі - позивач або ОСОБА_1 ) з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (далі - відповідач), у якому просить суд:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві () щодо відмови ОСОБА_1 (Ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та Закону України «Про пенсійне забезпечення»;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві () зарахувати до пільгового стажу ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ), що надає право на отримання пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та Закону України «Про пенсійне забезпечення», такі періоди роботи на таких посадах: з 15.09.1988 по 19.05.1997 на посаді електрозварника ручного зварювання в управління капітального будівництва в Київському авіаційному виробничому об`єднанні ім. 50 річчя Жовтня, з 01.01.1998 по 01.09.1997 на посаді зварника в ТОВ «Підприємство з іноземними інвестиціями за участю українського капіталу «Компанія Кбурклін-Київ, ЛТД», з 01.12.1998 по 06.08.2017 на посаді зварника в ЗАТ «Інтеркомплектмонтажстрой», з 19.11.2008 по 01.08.2010 на посаді електрогазозварника в ЗАТ «Інтеркомплектмонтажстрой», з 01.02.2012 по 02.11.2015 на посаді електрогазозварника в ТОВ «Будстар Груп», з 03.11.2015 по 08.10.2019 на посаді електрогазозварника у ТОВ «СК СТС-Київ»;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві () призначити ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до приписів п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з дати звернення до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (), а саме, з 08 жовтня 2019 року.

На обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що він має право на призначення пенсії на пільгових умовах відповідно до пункту «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», проте відповідачем протиправно відмовлено йому у призначенні пенсії на пільгових умовах, оскільки пільговий стаж за Списком №2 відсутній.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 28.04.2020 відкрито спрощене провадження у справі, розгляд якої вирішено здійснювати без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами.

Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечував, вказавши, що позивачу правомірно відмовлено в призначенні пенсії на пільгових умовах, з огляду на відсутність правових підстав для зарахування до пільгового стажу періоду роботи на посадах, віднесених до Списку №2.

Частиною 5 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Із заявою про розгляд справи у судовому засіданні учасники справи до суду не звертались.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, що підтверджується паспортом серії НОМЕР_2 , виданим Ленінградським РУ ГУ МВС України в м. Києві 17.09.1998, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 49-50 ).

ОСОБА_1 досяг 55-річного віку, у зв`язку з чим 08.10.2019 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві із заявою про призначення пенсії за віком за Списком №2 відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», до якої долучено довідку від 13.09.2019 № 287 та від 10.09.2020 № 162/10454-19 (а.с.48).

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 20.12.2019 О/р № 99 у призначенні пенсії позивачеві відмовлено. Відмовляючи у призначенні позивачеві пенсії на пільгових умовах, відповідач в оспорюваному рішенні зазначив, що згідно наданих документів загальний страховий стаж становить 34 роки 1 місяць 27 днів, в тому числі на пільгових умовах за Списком №2 можливо зарахувати 6 років 0 місяців 0 днів, що є недостатнім для призначення пенсії (а.с.46).

Листом від 20.02.2020 №2600-0314-8/18947 Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві позивачу повідомлено, що згідно з актом зустрічної перевірки № 2618-2 від 29.11.2019 враховано до пільгового стажу періоди роботи з 05.08.1982 по 28.10.1982 (посада газоелектрозварник), 08.11.1982 по 18.12.1984 (військова служба), з 21.01.1985 по 15.09.1988 (посада газоелектрозварник). Водночас, відповідно до наказу від 15.09.1988 № 68 відсутня інформація посади (професії) за якою зараховано на постійну роботу, наказом від 08.10.1990 № 78 присвоєно 5-й розряд зварювальника, наказом від 16.03.1993 № 16 присвоєно 6-й розряд електрозварювальний та наказом від 16.05.1997 № 14 звільнено з посади зварювальника. Професія «електрозварник ручного зварювання» вперше атестована наказом від 19.08.1997 № 164 та відповідно до наданих документів ще був наказ про результати атестації робочих місць від 17.04.1996 № 22.

Враховуючи зазначене для врахування до пільгового стажу період роботи з 09.10.1990 по 19.05.1997 рекомендовано долучити копії особових рахунків, щоб визначити професію (посаду) за якою нараховувалась заробітна плата (а.с. 16-17).

Вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходив з наступного.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян регулюються Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 19.07.2003 №1058-IV (далі - Закон № 1058-IV) та Законом України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-XII (далі - Закон № 1788-XII).

Згідно з пунктом 2 розділу XV Закону №1058-IV, пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбачених Законом України «Про пенсійне забезпечення».

Відповідно до пункту «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788 (у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин; далі Закон №1788), на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи, працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

За приписами статті 100 Закону №1788, особам, які працювали до введення в дію цього Закону на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, передбачених раніше діючим законодавством, пенсії за віком призначаються на таких умовах: а) особам, які мають на день введення в дію цього Закону повний стаж на зазначених роботах, що давав право на пенсію на пільгових умовах, пенсії в розмірах, передбачених цим Законом, призначаються відповідно до вимог за віком і стажем, встановлених раніше діючим законодавством; б) особам, які не мають повного стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, вік, необхідний для призначення пенсії відповідно до статті 12, знижується пропорційно наявному стажу в порядку, передбаченому статтями 13 - 14 цього Закону, виходячи з вимог цього стажу, встановлених раніше діючим законодавством.

Отже, необхідною умовою для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах відповідно до пункту «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у Списку №2.

Статтею 62 Закону №1788 передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 затверджено порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі Порядок №637, у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Пунктом 1 Порядку №637 передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до пункту 3 Порядку №637, за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи. За відсутності зазначених у цьому пункті документів для підтвердження трудового стажу приймаються членські квитки профспілок. При цьому підтверджуються періоди роботи лише за той час, за який є відмітки про сплату членських внесків.

У тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка. У разі відсутності правонаступника підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремих категорій працівників, здійснюється у порядку, визначеному Пенсійним фондом України за погодженням з Мінпраці та Мінфіном (пункт 20 Порядку №637).

Аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Проте, якщо у трудовій книжці не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Спірним у даній справі є питання стосовно зарахування до пільгового стажу періоду роботи позивача з 15.09.1988 по 19.05.1997, з 01.01.1998 по 01.09.1998, з 01.12.1998 по 06.08.2017, з 19.11.2008 по 01.08.2010, з 01.02.2012 по 02.11.2015, з 03.11.2015 по 08.10.2019.

Відповідно до відомостей про роботу, які містяться у трудовій книжці позивача (а.с. 12-15), ОСОБА_1 , зокрема:

- з 05.08.1982 по 28.10.1982 позивач працював на посаді газоелектрозварника 4 розряду в Київському авіаційному виробничому об`єднанні ім. 50 річчя Жовтня;

- з 08.11.1982 по 20.12.1984 позивач проходив службу в Радянській армії;

- з 21.01.1985 по 14.09.1988 позивач працював на посаді газоелектрозварника 5 розряду в Київському авіаційному виробничому об`єднанні ім. 50 річчя Жовтня;

- з 15.09.1988 по 19.05.1997 позивач працював на посаді газоелектрозварника 6 розряду в Київському авіаційному виробничому об`єднанні ім. 50 річчя Жовтня Управління капітального будівництва;

- з 01.01.1998 по 01.09.1998 позивач працював на посаді зварника на Підприємстві з іноземними інвестиціями за участю українського капіталу ТОВ «Компанія Бруклін-Київ ЛТД»;

- з 01.12.1998 по 06.08.2007 позивач працював на посаді зварника в Закритому акціонерному товаристві «Інтеркомплектмонтажстрой»;

- з 19.11.2008 по 01.08.2010 позивач працював на посаді електрозварника в Закритому акціонерному товаристві «Інтеркомплектмонтажстрой»;

- з 01.02.2012 по 02.11.2015 позивач працював на посаді електрозварника в Товаристві з обмеженою відповідальністю «Будстар Груп»;

- з 03.11.2015 по 08.10.2019 (дата звернення за призначенням пенсії) позивач працював на посаді електрозварника в Товаристві з обмеженою відповідальністю «СК СТС-Київ».

Таким чином, записами у трудовій книжці підтверджується, що у період з 15.09.1988 по 19.05.1997 позивач працював на посаді електрозварника ручного зварювання в управління капітального будівництва в Київському авіаційному виробничому об`єднанні ім. 50 річчя Жовтня, з 01.01.1998 по 01.09.1998 на посаді зварника в ТОВ «Підприємство з іноземними інвестиціями за участю українського капіталу «Компанія Кбурклін-Київ, ЛТД», з 01.12.1998 по 06.08.2017 на посаді зварника в ЗАТ «Інтеркомплектмонтажстрой», з 19.11.2008 по 01.08.2010 на посаді електрогазозварника в ЗАТ «Інтеркомплектмонтажстрой», з 01.02.2012 по 02.11.2015 на посаді електрогазозварника в ТОВ «Будстар Груп», з 03.11.2015 по 08.10.2019 на посаді електрогазозварника у ТОВ «СК СТС-Київ».

Наведеним спростовується твердження пенсійного органу про відсутність відомостей про посади (професії), за якою, згідно з наказом від 15.09.1988 № 68, позивача зараховано на роботу.

Як вбачається з довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 10.09.2019 № 162/10454-19, виданій Державним підприємством «Антонов», ОСОБА_1 працював на Київському авіаційному виробничому об`єднанні ім. 50-річчя Жовтня повний робочий день, зокрема, у період з 05.08.1982 по 28.10.1982, з 21.01.1985 по 15.09.1988 працював електрогазозварником в ремонтних цехах, інших робіт не виконував; з 09.10.1990 по 19.05.1997 ОСОБА_1 працював електрозварником ручного зварювання в управлінні капітального будівництва (УКБ), шовним, контактним та точково-стиковим зварюванням не займався. Підставою для видачі довідки слугували: накази про прийом, переводи, звільнення, атестацію робочих місць за умовами праці, особова справа П-2, особові рахунки за 1982, 1985-1987 роки.

Із наданої довідки про заробітну плату для обчислення пенсії, виданої ДП «Антонов», від 13.09.2019 № 287, заробітна плата ОСОБА_1 за період з січня 1986 року по жовтень 1990 року, що враховується для обчислення пенсії склала 0,17330 коп. Довідка видана на підставі особових рахунків за 1986, 1987, 1988, 1989, 1990 роки.

Відмовляючи позивачу у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2, відповідач також послався на те, що до пільгового стажу неможливо зарахувати спірні періоди, оскільки робота позивача за Списком №2 не підтверджена атестацією робочих місць.

Надаючи оцінку наведеним доводам відповідача, суд зазначає наступне.

Атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 1 серпня 1992 року №442 (далі Порядок, у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) та розробленими на виконання постанови №442 Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України від 01.09.1992 №41 (далі - Методичні рекомендації).

Відповідно до зазначених нормативних актів основна мета атестації полягає в регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу в несприятливих умовах.

Згідно з пунктом 4 Порядку № 442 та підпункту 1.5 пункту 1 Методичних рекомендацій атестація проводиться не рідше одного разу на 5 років. Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства, організації.

За змістом пунктів 8 та 9 Порядку № 442 проведення атестації робочих місць відомості про результати атестації робочих місць заносяться до карти умов праці, форма якої затверджується Мінпраці разом з Міністерством охорони здоров`я України. Перелік робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників, який складається за результатами проведеної атестації робочих місць, після погодження з профспілковим комітетом затверджується наказом по підприємству, організації і зберігається протягом 50 років. Витяги з наказу додаються до трудової книжки працівників, професії та посади яких внесено до переліку.

Аналіз зазначених норм свідчить про те, що своєчасно проведена атестація робочих місць за умовами праці є одним із заходів соціального захисту працівників, який має сприяти реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах, пільгове пенсійне забезпечення тощо.

Разом з тим, особа, яка працює на посаді, віднесеній до Списку № 2, робоче місце по якій підлягає атестації, відповідно до Порядку № 442, не наділена жодними правами (повноваженнями, обов`язками), які б могли вплинути на своєчасність проведення атестації робочих місць.

У даному випадку суд звертає увагу на позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену в постанові від 19.02.2020 у справі № 520/15025/16-а згідно якої особи, які зайняті на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 1, але з вини власника на таких підприємствах не було проведено атестацію робочого місця, мають право на зарахування стажу роботи на таких посадах до спеціального стажу, необхідного для призначення пенсії за віком на пільгових умовах Списком № 1, відповідно до пункту «а» ст. 13 Закону №1788-XII.

При цьому, на працівника, зайнятого на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, не можна покладати відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць за умовами праці. Непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємств або уповноваженим ним органом не може позбавляти громадян їх конституційного права на соціальний захист, у тому числі щодо надання пенсій за віком на пільгових умовах.

Контроль за додержанням підприємствами правил проведення атестації робочих місць за умовами праці покладається на відповідні повноважні державні контролюючі органи, зокрема Держпраці.

Отже, Велика Палата Верховного Суду прийшла до висновку, що непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць покладається на власника підприємства, а не працівника. У даному випадку, контролюючу функцію у відносинах щодо проведення атестації робочих місць на підприємстві виконує держава в особі відповідних контролюючих органів, а не працівник.

З огляду на вказане, суд вважає безпідставними твердження пенсійного органу щодо відсутності підстав для призначення пенсії на пільгових умовах з огляду на відсутність документа про результати атестації робочого місця позивача за умовами праці.

Таким чином, суд вважає, що період роботи позивача з 15.09.1988 по 19.05.1997 на посаді електрозварника ручного зварювання в управління капітального будівництва в Київському авіаційному виробничому об`єднанні ім. 50 річчя Жовтня, з 01.01.1998 по 01.09.1997 на посаді зварника в ТОВ «Підприємство з іноземними інвестиціями за участю українського капіталу «Компанія Кбурклін-Київ, ЛТД», з 01.12.1998 по 06.08.2017 на посаді зварника в ЗАТ «Інтеркомплектмонтажстрой», з 19.11.2008 по 01.08.2010 на посаді електрогазозварника в ЗАТ «Інтеркомплектмонтажстрой», з 01.02.2012 по 02.11.2015 на посаді електрогазозварника в ТОВ «Будстар Груп», з 03.11.2015 по 08.10.2019 на посаді електрогазозварника у ТОВ «СК СТС-Київ» підлягає зарахуванню до пільгового стажу за Списком №2.

Наведене свідчить про те, що відмова відповідача у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах є протиправною.

У позовній заяві позивач просить суд визнати дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Згідно з частиною першою статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема, визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними.

Відповідно до пунктів 2-4 частини другої статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язати утриматися від вчинення певних дій; визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Окрім того, суд звертає увагу на те, що частиною третьою статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено право суду у разі скасування індивідуального акта зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

При здійснення судочинства суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»).

Європейський суд з прав людини у рішенні від 15 листопада 1996 року у справі «Chahal проти Об`єднаного королівства» (заява № 22414/93) зазначив, що ст. 13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, її суть зводиться до вимоги надати людині такі міри правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органу розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції й надавати відповідний судовий захист (параграф 145).

Засіб захисту, що вимагається згаданою статтею повинен бути «ефективним» як у законі, так і на практиці, зокрема у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (параграф 75 рішення Європейського суду з прав людини від 05 квітня 2005 у справі «Афанасьєв проти України»).

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Частиною 2 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Суд зазначає, що відмова позивачу у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та Закону України «Про пенсійне забезпечення» оформлена рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві «Про пенсійне забезпечення гр. ОСОБА_1 » від 20.12.2019 О/р № НОМЕР_3 .

Зважаючи на встановлені обставини, суд вважає за необхідне з метою ефективного захисту прав та інтересів позивача визнати протиправними і скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві «Про пенсійне забезпечення гр. ОСОБА_1 » від 20.12.2019 О/р № 99, яким ОСОБА_1 відмовлено в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Стосовно позовних вимог про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до приписів п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з дати звернення до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, з 08.10.2019, суд враховує наступне.

У випадку, коли закон встановлює повноваження суб`єкта публічної влади в імперативній формі, тобто його діяльність чітко визначена законом, то суд зобов`язує відповідача прийняти конкретне рішення чи вчинити певну дію.

У разі, коли ж суб`єкт наділений дискреційними повноваженнями, то суд може лише вказати на виявлені порушення, допущені при прийнятті оскаржуваного рішення (дій), та зазначити норму закону, яку відповідач повинен застосувати при вчиненні дії (прийнятті рішення), з урахуванням встановлених судом обставин.

Важливо розуміти, що дискреційні повноваження - це, насамперед, сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених проектом нормативно-правового акта.

Під дискреційними повноваженнями суд розуміє сукупність прав та обов`язків, закріплених у встановленому законодавством порядку за органом виконавчої влади, які він застосовує на власний розсуд. Наділивши орган виконавчої влади дискреційними повноваженнями, законодавець надав відповідному органу певну свободу розсуду при прийнятті рішення.

Таким чином, суд не наділений повноваженнями підміняти собою суб`єкт владних повноважень при прийнятті певного рішення та не може втручатись у дискреційні повноваження такого суб`єкта.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що належним способом захисту, який відповідає об`єкту порушеного права в даному випадку є зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 08.10.2019 № 8934 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та додані до неї документи та прийняти відповідне рішення з урахуванням висновків суду.

За загальним правилом, що випливає з принципу змагальності, кожна сторона повинна подати докази на підтвердження обставин, на які вона посилається, або на спростування обставин, про які стверджує інша сторона.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Системно проаналізувавши приписи законодавства України, що були чинними на момент виникнення спірних правовідносин між сторонами, зважаючи на взаємний та достатній зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню частково.

Частиною 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем при зверненні з адміністративним позовом до суду було сплачено судовий збір в розмірі 840,80 грн., згідно з квитанцією від 16.04.2020 № 73510, оригінал якої міститься в матеріалах справи (а.с.26).

На підставі викладеного, керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ВИРІШИВ:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві «Про пенсійне забезпечення гр. ОСОБА_1 » від 20.12.2019 О/р № 99, яким ОСОБА_1 відмовлено в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві () зарахувати до пільгового стажу ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ), що надає право на отримання пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та Закону України «Про пенсійне забезпечення», такі періоди роботи на таких посадах: з 15.09.1988 по 19.05.1997 на посаді електрозварника ручного зварювання в управління капітального будівництва в Київському авіаційному виробничому об`єднанні ім. 50 річчя Жовтня, з 01.01.1998 по 01.09.1997 на посаді зварника в ТОВ «Підприємство з іноземними інвестиціями за участю українського капіталу «Компанія Кбурклін-Київ, ЛТД», з 01.12.1998 по 06.08.2017 на посаді зварника в ЗАТ «Інтеркомплектмонтажстрой», з 19.11.2008 по 01.08.2010 на посаді електрогазозварника в ЗАТ «Інтеркомплектмонтажстрой», з 01.02.2012 по 02.11.2015 на посаді електрогазозварника в ТОВ «Будстар Груп», з 03.11.2015 по 08.10.2019 на посаді електрогазозварника у ТОВ «СК СТС-Київ»;

4. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві розглянути повторно заяву ОСОБА_1 від 08.10.2019 № 8934 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та додані до неї документи та прийняти відповідне рішення з урахуванням висновків суду.

5. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

6. Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (ідентифікаційний код 42098368, місцезнаходження: 04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 16) судовий збір у розмірі 840 (вісімсот сорок) грн. 80 коп.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Окружний адміністративний суд міста Києва.

Повний текст рішення виготовлено та підписано - 13.04.2021.

Суддя Т.П. Балась