Справа № 947/35589/20
Суддя: Димерлій О.О.
Дата ухвалення: 2021-04-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 квітня 2021 р.м.ОдесаСправа № 947/35589/20
Головуючий в 1 інстанції: Маломуж А.І.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача: Димерлія О.О.

суддів: Єщенка О.В. , Танасогло Т.М.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції на рішення Київського районного суду м. Одеси від 04.02.2021 року по справі №947/35589/20 за позовом ОСОБА_1 до сержанта поліції Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції Козик Олександра Сергійовича, Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови,-

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2020 року ОСОБА_1 звернулась до Київського районного суду м. Одеси з позовом, у якому просила:

- скасувати постанову від 16.11.2020 року серії ДП18 №593788 Про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі сержантом поліції Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції Козик Олександром Сергійовичем стосовно ОСОБА_1 ;

- закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за вчинення правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Позовні вимоги обґрунтовано протиправністю оскаржуваної постанови, оскільки факт зупинки ближче 10 метрів від пішохідного переходу не підтверджений належними та допустимими доказами.

За наслідками розгляду зазначеної справи Київським районним судом м. Одеси 04.02.2021 року прийнято рішення, яким адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено повністю.

Скасовано постанову серії ДП18 №593788 від 16.11.2020 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, якою притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.3 ст.122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510 грн.

Провадження по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.3 ст.122 КУпАП - закрито.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, Управлінням патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції подано апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, не повне з`ясування обставин справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що оскарженою постановою позивачку притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення пп. «г» п. 15.9 Правил дорожнього руху, оскільки останньою здійснено зупинку транспортного засобу «VOLVO XC60», номерний знак НОМЕР_1 , ближче 10 метрів від пішохідного переходу. Вказані обставини підтверджені належними доказами, що долучались до матеріалів справи та які у повній мірі підтверджують вину правопорушника, утім суд першої інстанції не надав їм належної оцінки, чим допустив порушення норм матеріального права.

В силу приписів пункту 1 частини 1 статті 311 КАС України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Суд апеляційної інстанції заслухав суддю-доповідача, розглянув та обговорив доводи апеляційної скарги, перевірив матеріали справи та вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що зі змісту оскаржуваної постанови убачається, що позивачкою, 15 листопада 2020 року о 12 год. 43 хв. у м. Одесі, вул. Академіка Корольова, 14/4, здійснено зупинку транспортного засобу «VOLVO XC60», номерний знак НОМЕР_1 , ближче 10 метрів від пішохідного переходу, чим порушено вимоги пп. «г» п. 15.9 Правил дорожнього руху.

На підставі акту огляду та тимчасового затримання транспортного засобу від 15.11.2020 року, фото фіксації з місця правопорушення, пояснень свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , пояснення гр. ОСОБА_1 поліцейським взводу № 2 роти № 8 батальйону № 2 полку УПП в Одеській області ДПП Козиком О.С., було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДП18 №593788 від 16.11.2020 року, якою позивачку притягнуто до відповідальності, передбаченої ч. 3 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн.

Вважаючи оскаржувану постанову протиправною, позивачка звернулася до суду із цим позовом.

Скасовуючи спірну постанову та задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції суд виходив із недоведеності відповідачем обставин того, що позивачкою здійснено зупинку транспортного засобу «VOLVO XC60», номерний знак НОМЕР_1 , ближче 10 метрів від пішохідного переходу, яке у свою чергу суттєво перешкоджає дорожньому руху або створює перешкоди дорожньому руху.

З таким висновком суду не погоджується колегія суддів апеляційного адміністративного суду та з цього приводу зазначає про таке.

Положеннями статті 14 Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року № 3353-XII передбачено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306.

Відповідно до п. 1.9. Правил дорожнього руху, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно із вимогами п. 15.1, п. 15.2 п. 15.9 «г», Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306, зупинка і стоянка транспортних засобів на дорозі повинні здійснюватись у спеціально відведених місцях чи на узбіччі. За відсутності спеціально відведених місць чи узбіччя або коли зупинка чи стоянка там неможливі, вони дозволяються біля правого краю проїзної частини (якомога правіше, щоб не перешкоджати іншим учасникам дорожнього руху). Зупинка забороняється: на пішохідних переходах і ближче 10 м від них з обох боків, крім випадків надання переваги в русі.

Пунктом 1.10 вищевказаних Правил передбачено, пішохідний перехід - ділянка проїзної частини або інженерна споруда, призначена для руху пішоходів через дорогу. Пішохідні переходи позначаються дорожніми знаками 5.35.1-5.37.2, дорожньою розміткою 1.14.1-1.14.3, пішохідними світлофорами. За відсутності дорожньої розмітки межі пішохідного переходу визначаються відстанню між дорожніми знаками або пішохідними світлофорами, а на перехресті за відсутності пішохідних світлофорів, дорожніх знаків та розмітки - шириною тротуарів чи узбіч. Регульованим вважається пішохідний перехід, рух по якому регулюється світлофором чи регулювальником, нерегульованим - пішохідний перехід, на якому немає регулювальника, світлофори відсутні або вимкнені чи працюють у режимі миготіння жовтого сигналу.

Відповідно до ч. 3 ст. 122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на п`ятдесят кілометрів на годину, ненадання переваги в русі транспортним засобам аварійно-рятувальних служб, швидкої медичної допомоги, пожежної охорони, поліції, що рухаються з увімкненими спеціальними світловими або звуковими сигнальними пристроями, ненадання переваги маршрутним транспортним засобам, у тому числі порушення правил руху і зупинки на смузі для маршрутних транспортних засобів, а так само порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Колегія суддів зазначає, що для притягнення особи до адміністративної відповідальності і встановлення її вини, необхідна наявність відповідних доказів.

Приписами ст. 251, ст. 280 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

При застосуванні скороченого порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення, постанова у справі про адміністративне правопорушення виноситься за наслідками розгляду справи, при виконанні вимог та дотриманні гарантій, які закріплені КУпАП, а також за умови зібрання належних доказів вчинення адміністративного правопорушення.

Частиною 2 статті 283 КУпАП визначено, що постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис.

Поліцейський в своїй діяльності керується «Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2015 року № 1395 (далі - Інструкція).

Відповідно п. 4 розділу І Інструкції, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

За приписами пункту 5 розділу IV Інструкції, постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі (додаток 5), складається у письмовій формі (заповнюється відповідно до вимог пункту 8 розділу XIII цієї Інструкції) або за наявності технічної можливості в електронній формі у вигляді стрічки, яка роздруковується за допомогою спеціальних технічних пристроїв, із зазначенням відомостей, що відповідають пунктам постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, наведеної у додатку 5 до цієї Інструкції.

Зразок постанови про накладення адміністративного стягнення, наведений у додатку 5 до Інструкції, не передбачає внесення до нього відомостей про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис.

Наведене дає підстави для висновку, що такі відомості зазначаються у постанові, що виноситься у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване саме в автоматичному режимі.

Вказане узгоджується з позицією, викладеною в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 14 лютого 2018 року у справі 536/583/17.

Оскаржуване рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що матеріали справи не містять відомостей щодо здійснення інспектором патрульної поліції замірів відстані на місці вчинення правопорушення під час його вчинення. Доказів того, що зупинка створювала загрозу безпеці руху (підпункт «г» пункту 2 ч. 3 статті 265-4 КУпАП), як на те, посилається відповідач у відзиві, не надано.

Положеннями ч.ч. 1-2 ст. 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На підтвердження факту вчинення адміністративного правопорушення інспектором патрульної поліції здійснено фото фіксацію обставин порушення правил зупинки.

З наявної на компакт-диску фото фіксації (а.с. 40) убачається, що ОСОБА_1 здійснила зупинку транспортного засобу «VOLVO XC60», номерний знак НОМЕР_1 майже перед самим пішоходним переходом (відстань до 1 м). На зазначеній фото фіксації транспортний засіб позивачки є фактично продовженням пішохідного переходу, тим самим суттєво перешкоджає дорожньому руху, загороджує видимість руху транспортних засобів для пішоходів при переході дороги в зазначеному місці та створює загрозу безпеці руху.

Зазначене, на думку колегії суддів апеляційного суду, вказує на відсутність необхідності в замірюванні відстані для того, щоб встановити факт зупинки транспортного засобу ближче 10 метрів від пішохідного переходу.

Даний висновок узгоджується з позицією Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду, викладеною у постанові від 17 травня 2018 року у справі №670/346/17.

Разом з цим, колегія суддів зауважує, що порушення пп. «г» п. 15.9 Правил дорожнього руху не покладає на відповідну посадову особу обов`язку впевнитись у тому, чи призвели такі дії до перешкоди дорожнього руху або створенню загрози безпеці руху.

За приписами підпункту «г» пункту 2 частини 3 статті 265-4 КУпАП, розміщення транспортного засобу є таким, що суттєво перешкоджає дорожньому руху або створює загрозу безпеці руху, якщо транспортний засіб: розташовано у заборонених Правилами дорожнього руху місцях зупинки або стоянки, а саме: на пішохідних переходах і ближче 10 метрів до них з обох боків, крім випадків зупинки для надання переваги в русі.

Отже, судова колегія вважає, що наявна на компакт-диску фото фіксації з місця події, підтверджує висновки інспектора щодо обставин справи, тому є належними та допустимими доказами в розумінні КУпАП, які доводять наявність адміністративного правопорушення.

Таким чином, відповідачем доведено правомірність своїх дій щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності. В той час, позивачкою не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про обґрунтованість заявлених позовних вимог. Сама незгода ОСОБА_1 щодо притягнення її до адміністративної відповідальності за ч.3 ст. 122 КУпАП не є підставою для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення та звільнення від адміністративної відповідальності.

За викладених обставин, колегія суддів дійшла висновку, що під час прийняття оскаржуваної постанови відповідач порушень вимог законодавства не допустив, вина позивачки у вчиненні адміністративного правопорушення доведена наявними в матеріалах справи доказами. З фотознімку можливо ідентифікувати навколишню вулицю, а також переконатися, що позивачкою здійснено зупинку транспортного засобу поряд з пішохідним переходом, відстань між якими безумовно є меншою ніж 10 метрів.

При цьому, під час вирішення справи судом першої інстанції помилково застосовані висновки, які викладені у постанові Верховного Суду від 08.02.2018 року у справі 760/3696/16-а та від 18.07.2019 року по справі №216/5226/16-а (2-а/216/33/17), оскільки правовідносини у даній справі не є подібними із вказаними у справах суду касаційної інстанції.

Відповідно до п.4 ч.1 ст. 317 КАС України передбачено, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення неповно з`ясовано обставини, які мають значення для справи, що призвело до неправильного застосування норм матеріального права, а відтак, відповідно до ст.ст. 315,317 КАС України, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 311, 315, 317, 321, 322, 325 КАС України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції задовольнити повністю.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 04.02.2021 року по справі №947/35589/20 скасувати та прийняти нове судове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до сержанта поліції Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції Козик Олександра Сергійовича, Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови відмовити повністю.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її підписання суддями, є остаточною та оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач: Димерлій О.О.
Судді Єщенко О.В. Танасогло Т.М.