Справа № 752/16160/19
Суддя: Плахотнюк К. Г.
Дата ухвалення: 2021-03-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/752/35/21
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

09 березня 2021 року Голосіївський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Плахотнюк К.Г.,

за участі секретаря судового засідання Шрамко А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в приміщенні суду в м. Києві справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до поліцейського капрала поліції Управління патрульної поліції у місті Києві Філіппова Владислава Володимировича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

в с т а н о в и в:

05.08.2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення до поліцейського капрала поліції УПП у місті Києві Філіппова В.В.

06.08.2019 року ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва Плахотнюк К.Г. відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання, встановлено строк для подання відзиву.

12.12.2019 року Голосіївським районним судом м. Києва постановлено ухвалу про закриття підготовчого судового провадження, призначено справу до судового розгляду.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачем зазначено, що постановою серії ЕАВ № 1380883 від 31.07.2019 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі складеною поліцейським капралом поліції УПП у місті Києві Філіпповим В.В. на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1 700, 00 грн.

З зазначеною постановою не згоден, оскільки постанову складено з порушенням вимог чинного законодавства щодо її змісту та процедури винесення.

Так, 31.07.2019 року приблизно об 11 год. 00 хв. він, керуючи автомобілем «AUDI A3» д.н.з. НОМЕР_1 , рухався вулицею Антоновича в сторону вулиці Ділова в крайній лівій, дозволеній для руху смузі, з метою знайти вільне для паркування місце. Помітивши припаркований на проїзній частині автомобіль патрульної поліції д.н.з. 4837, намагався об`їхати, неправильно припаркований, на його думку, автомобіль поліцейських. Об`їхавши зазначений автомобіль, помітив вільне місце для паркування, яке не було позначено забороненою для паркування розміткою. Одразу після зупинки автомобіля, до нього підійшли поліцейські і повідомили, що він припаркувався в зоні дії знаку 5.39 і почали складати постанову про накладення адміністративного стягнення. Він вибачився і пояснив, що, здійснюючи об`їзд їх автомобіля, та через листя дерев, якими було прикрито знак, не помітив його. Однак, поліцейські на його пояснення не відреагували, не дали можливості надати письмові пояснення та не дочекалися його адвоката, хоча він повідомив, що викликав останнього на місце події. Письмові пояснення ним були надані та прийняті іншим працівником поліції після складання постанови про накладення адміністративного стягнення, тільки на вимогу його адвоката.

Вважає, що оскаржувана постанова серії ЕАВ № 1380883 від 31.07.2019 року не містить посилань на докази вчинення ним адміністративного правопорушення, а ґрунтується лише на припущенням відповідача.

Крім того, в постанові серії ЕАВ № 1380883 від 31.07.2019 року зазначено, що він здійснив стоянку. Однак поняття «стоянка» в ПДР України визначається як навмисне припинення руху терміном понад 5 хв., а зупинка не перевищує 5 хв. З моменту зупинення автомобіля, яким він керував до приходу поліцейських не минуло 5 хв., а тому застосування терміну «стоянка» не відповідає дійсності.

В постанові не зазначено даних про свідків правопорушення, а саму постанову винесено на місці зупинки транспортного засобу, що суперечить положенням ст. 268 КУпАП. Посилався також на рішення Конституційного Суду України від 26.05.2015 року у справі № 5-рп/2015 щодо роз`яснення змісту словосполучень «на місці вчинення правопорушення» та «за місцем вчинення правопорушення» в контексті аналізу положень гл. 22 КУпАП.

Просив скасувати постанову серії ЕАВ № 1380883 від 31.07.2019 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.

07.10.2019 року до суду надійшов відзив на адміністративний позов, відповідно до змісту якого відповідач поліцейський капрал поліції УПП у місті Києві Філіппов В.В. заперечував проти заявлених до нього вимог у повному обсязі з огляду на наступне.

Відповідно до винесеної постанови серії ЕАВ № 1380883 від 31.07.2019 року, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «AUDI A3» д.н.з. НОМЕР_1 , 31.07.2019 року об 11 год. 16 хв. за адресою: м. Київ, вул. Антоновича, 47, здійснив стоянку в зоні дії знаку 5.39 «Зона стоянки» з додатковою табличкою 7.17 «Особи з інвалідністю», порушивши при цьому п. 8.4 ПДР України, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 122 КУпАП.

Дорожній знак 5.39 «Зона стоянки» застосовується для позначення початку зони, де дозволена стоянка транспортних засобів на проїзній частині разом із способом постановлення транспортного засобу табличкою 7.6.1 і додатком 7.17 «Інваліди». Тобто, дорожній знак 5.39 з табличкою 7.6.1 та 7.17 означає, що зона стоянки дорожнього знаку поширюється на мотоколяски і автомобілі, на яких установлено розпізнавальний знак «Інвалід» відповідно до вимог ПДР України.

Щодо місця розгляду справи про адміністративне правопорушення, після винесення Конституційним Судом України 26.05.2015 року рішення у справі № 5-рп/2015 щодо роз`яснення змісту словосполучень «на місці вчинення правопорушення» та «за місцем вчинення правопорушення» в контексті аналізу положень гл. 22 КУпАП, до ч. 4 ст. 258 КУпАП внесено зміни, а саме - постанова у справі про адміністративне правопорушення виноситься на місці вчинення правопорушення.

Таким чином посилання позивача на неналежне місце розгляду справи про адміністративне правопорушення є безпідставними.

Так, під час патрулювання Голосіївського району м. Києва у складі екіпажу Рубін-111 ( ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ), останні припиняли порушення ПДР України у зв`язку зі здійсненням стоянки на місцях для інвалідів по вулиці Антоновича, буд. № 47 біля Українського товариства глухих. За даними відеозапису нагрудної камери інспектора, автомобіль «AUDI A3» д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 здійснив стоянку з порушенням, в зоні дії знаку 5.39 «Зона стоянки» з додатком 7.17 «Інваліди». Підійшовши до автомобіля, інспектор представився, пояснив причину порушення та відповідно до п. 2.4 (а) ПДР України попросив водія пред`явити документи, визначені п. 2.1 ПДР України. За результатами вчиненого адміністративного правопорушення, за своїм внутрішнім переконанням оцінивши докази, що свідчать про вчинення водієм адміністративного правопорушення, ґрунтуючись на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи, інспектором розглянуто справу про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 122 КУпАП за результатами розгляду якої винесено постанову, оформлену відповідно до правил ст. 283 КУпАП.

Підготовка та розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснені інспектором у відповідності до ст. ст. 278, 279 КУпАП, враховуючи характер вчиненого адміністративного правопорушення, постанову було винесено у присутності позивача, роз`яснено його права відповідно до ст. 268 КУпАП, надано її ж для ознайомлення та підпису. Зазначене, а також факт отримання її копії підтверджується підписом позивача на оскаржуваній постанові.

Спростовуючи твердження позивача про те, що місце паркування не було позначено будь-якими забороненим знаками, а також те, що він намагався об`їхати неправильно припаркований автомобіль патрульної поліції та неможливість побачити необхідний знак через зелені насадження, відповідачем до відзиву додаються фото світлини з місця вчинення адміністративного правопорушення на яких чітко видно дорожній знак 5.39 та додатки до нього.

Щодо неправильного паркування автомобіля патрульної поліції - відповідно до п. 3.1 ПДР України, оперативні транспортні засоби за умови ввімкнення проблискового маячка синього або червоного кольору, виконуючи службові завдання, можуть відступати від вимог розділу 15 ПДР України.

З приводу відсутності дорожньої розмітки 1.30 (розпізнавальний знак «Інвалід»), як підстави для обґрунтування позовних вимог - табличка 7.17., яка використовується зі знаком 5.38 може позначатися додатковою розміткою відповідно до ДСТУ 2587:2010. Однак, зазначена вимога не є обов`язковою, а п. 8.2 ПДР України передбачено, що дорожні знаки мають перевагу перед дорожньою розміткою.

Також слід зазначити, що позивач згадує розмежування понять «зупинка» та «стоянка». Однак, останнього притягнуто до відповідальності за порушення вимог знаку 5.39 з додатковою табличкою 7.17, що передбачено ч. 5 ст. 122 КУпАП - зупинка чи стоянка транспортних засобів на місцях, що позначені відповідними дорожніми знаками або дорожньою розміткою, на яких дозволено зупинку чи стоянку лише транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю.

Просив відмовити у задоволенні адміністративного позову.

Будучи присутнім у судовому засіданні, позивач ОСОБА_1 визнав, що дійсно припаркувався у недозволеному місці і спочатку вибачився перед поліцейськими, однак останні вже почали складати постанову про накладення адміністративного стягнення. Позивач також, зазначив, що автомобіль поліцейських заважав йому побачити знак 5.39, об`їжджаючи автомобіль справа, який стояв у другому ряду, не міг бачити, що відбувається зліва і, як наслідок, зупинився у недозволеному місці. Вважає дії поліцейських при винесенні відносно нього постанови про накладення адміністративного стягнення незаконними, оскільки останні не дочекалися його адвоката, не надали можливості написати письмові пояснення та розглянути справу на місці вчинення правопорушення.

Відповідач поліцейський капрал поліції УПП у місті Києві Філіппов В.В. у судовому засіданні відсутній, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

З огляду на викладене, суд ухвалив розглянути адміністративний позов за відсутності відповідача з урахуванням поданого останнім до суду відзиву на адміністративний позов.

Заслухавши позивача ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлений адміністративний позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

У судовому засіданні встановлено, що поліцейським капралом поліції 1 УПП у місті Києві Філіпповим В.В. 31.07.2019 року прийнято постанову серії ЕАВ № 1380883 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі відносно ОСОБА_1 та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1 700, 00 грн. (а.с. 13).

Відповідно до змісту зазначеної вище постанови, ОСОБА_1 31.07.2019 року об 11 год. 16 хв. в м. Києві по вул. Антоновича, буд. № 74, керуючи транспортним засобом «AUDI A3» д.н.з. НОМЕР_1 , здійснив стоянку в зоні дії знаку 5.39 «Зона стоянки» з додатковою табличкою 7.17 «Особи з інвалідністю» у зв`язку з чим порушив п. 8.4 ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч. 5 ст. 122 КУпАП.

Так, звертаючись в суд з позовом, позивач стверджує, що із зазначеною вище постановою не згоден з тих підстав, що він вибачився перед поліцейськими і пояснив, що, здійснюючи об`їзд їх автомобіля, та через листя дерев, якими було прикрито знак, не помітив його. Однак, поліцейські на його пояснення не відреагували, не дали можливості надати письмові пояснення та не дочекалися його адвоката, хоча він повідомив, що викликав останнього на місце події. Письмові пояснення ним були надані та прийняті іншим працівником поліції після складання постанови про накладення адміністративного стягнення, тільки на вимогу його адвоката. Вважає, що оскаржувана постанова серії ЕАВ № 1380883 від 31.07.2019 року не містить посилань на докази вчинення ним адміністративного правопорушення, а ґрунтується лише на припущенням відповідача. Крім того, в постанові серії ЕАВ № 1380883 від 31.07.2019 року зазначено, що він здійснив стоянку. Однак поняття «стоянка» в ПДР України визначається як навмисне припинення руху терміном понад 5 хв., а зупинка не перевищує 5 хв. З моменту зупинення автомобіля, яким він керував до приходу поліцейських не минуло 5 хв., а тому застосування терміну «стоянка» не відповідає дійсності. В постанові не зазначено даних про свідків правопорушення, а саму постанову винесено на місці зупинки транспортного засобу, що суперечить положенням ст. 268 КУпАП. Посилався також на рішення Конституційного Суду України від 26.05.2015 року у справі № 5-рп/2015 щодо роз`яснення змісту словосполучень «на місці вчинення правопорушення» та «за місцем вчинення правопорушення» в контексті аналізу положень гл. 22 КУпАП.

За правилами ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до вимог ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 КУпАП.

Заперечуючи проти позову, відповідач подав до суду відзив та копію відео з нагрудної камери поліцейського. Зазначені докази містять інформацію про те, що, дорожній знак 5.39 «Зона стоянки» застосовується для позначення початку зони, де дозволена стоянка транспортних засобів на проїзній частині разом із способом постановлення транспортного засобу табличкою 7.6.1 і додатком 7.17 «Інваліди». Тобто, дорожній знак 5.39 з табличкою 7.6.1 та 7.17 означає, що зона стоянки дорожнього знаку поширюється на мотоколяски і автомобілі, на яких установлено розпізнавальний знак «Інвалід» відповідно до вимог ПДР України.

Щодо місця розгляду справи про адміністративне правопорушення, після винесення Конституційним Судом України 26.05.2015 року рішення у справі № 5-рп/2015 щодо роз`яснення змісту словосполучень «на місці вчинення правопорушення» та «за місцем вчинення правопорушення» в контексті аналізу положень гл. 22 КУпАП, до ч. 4 ст. 258 КУпАП внесено зміни, а саме - постанова у справі про адміністративне правопорушення виноситься на місці вчинення правопорушення.

Так, за правилами ч. ст. 258 КУпАП, у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу або залишається повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності за порушення правил зупинки, стоянки або паркування транспортних засобів у разі їх фіксації у режимі фотозйомки (відеозапису), крім випадків фіксації в автоматичному режимі правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

З огляду на викладене вище, суд приходить до висновку, що посилання позивача на неналежне місце розгляду справи про адміністративне правопорушення є безпідставними.

Відповідно до ст. ст. 251, 252 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами; орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідачем також зазначено, що під час патрулювання Голосіївського району м. Києва у складі екіпажу Рубін-111 ( ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ), останні припиняли порушення ПДР України у зв`язку зі здійсненням стоянки на місцях для інвалідів по вулиці Антоновича, буд. № 47 біля Українського товариства глухих. За даними відеозапису нагрудної камери інспектора, автомобіль «AUDI A3» д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 здійснив стоянку з порушенням, в зоні дії знаку 5.39 «Зона стоянки» з додатком 7.17 «Інваліди». Підійшовши до автомобіля, інспектор представився, пояснив причину порушення та відповідно до п. 2.4 (а) ПДР України попросив водія пред`явити документи, визначені п. 2.1 ПДР України. За результатами вчиненого адміністративного правопорушення, за своїм внутрішнім переконанням оцінивши докази, що свідчать про вчинення водієм адміністративного правопорушення, ґрунтуючись на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи, інспектором розглянуто справу про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 122 КУпАП за результатами розгляду якої винесено постанову, оформлену відповідно до правил ст. 283 КУпАП. Підготовка та розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснені інспектором у відповідності до ст. ст. 278, 279 КУпАП, враховуючи характер вчиненого адміністративного правопорушення, постанову було винесено у присутності позивача, роз`яснено його права відповідно до ст. 268 КУпАП, надано її ж для ознайомлення та підпису. Зазначене, а також факт отримання її копії підтверджується підписом позивача на оскаржуваній постанові.

Спростовуючи твердження позивача про те, що місце паркування не було позначено будь-якими забороненим знаками, а також те, що він намагався об`їхати неправильно припаркований автомобіль патрульної поліції та неможливість побачити необхідний знак через зелені насадження, відповідачем до відзиву додаються фото світлини з місця вчинення адміністративного правопорушення на яких чітко видно дорожній знак 5.39 та додатки до нього. Зазначені фото світлини приймаються судом до уваги, як належні докази.

Щодо неправильного паркування автомобіля патрульної поліції - відповідно до п. 3.1 ПДР України, оперативні транспортні засоби за умови ввімкнення проблискового маячка синього або червоного кольору, виконуючи службові завдання, можуть відступати від вимог розділу 15 ПДР України.

З приводу відсутності дорожньої розмітки 1.30 (розпізнавальний знак «Інвалід»), як підстави для обґрунтування позовних вимог - табличка 7.17., яка використовується зі знаком 5.38 може позначатися додатковою розміткою відповідно до ДСТУ 2587:2010. Однак, зазначена вимога не є обов`язковою, а п. 8.2 ПДР України передбачено, що дорожні знаки мають перевагу перед дорожньою розміткою.

Також слід зазначити, що позивач згадує розмежування понять «зупинка» та «стоянка». Однак, останнього притягнуто до відповідальності за порушення вимог знаку 5.39 з додатковою табличкою 7.17, що передбачено ч. 5 ст. 122 КУпАП - зупинка чи стоянка транспортних засобів на місцях, що позначені відповідними дорожніми знаками або дорожньою розміткою, на яких дозволено зупинку чи стоянку лише транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю.

Крім того, позивачем, будучи присутнім у судовому засіданні, самостійно визнано факт порушення ПДР України за що передбачено адміністративну відповідальність за ч. 5 ст. 122 КУпАП.

Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку, що відповідач у справі - поліцейський капрал поліції УПП у місті Києві Філіппов В.В. при винесенні 31.07.2019 року постанови серії ЕАВ № 1380883 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі відносно ОСОБА_1 та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1 700, 00 грн. діяв у межах своїх повноважень та у встановлений законом спосіб, з огляду на що, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні заявленого адміністративного позову у повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 77, 251, 252, 255, 258, 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст. ст. 5, 6, 8, 9, 10, 14, 73-77, 79, 168, 171, 257, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

в и р і ш и в:

адміністративний позов ОСОБА_1 до поліцейського капрала поліції Управління патрульної поліції у місті Києві Філіппова Владислава Володимировича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, залишити без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів до Шостого апеляційного адміністративного суду через Голосіївський районний суд м. Києва. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Суддя К.Г. Плахотнюк