Справа № 461/1679/21
Суддя: Радченко В. Є.
Дата ухвалення: 2021-04-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №461/1679/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 квітня 2021 року м.Львів

Галицький районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді Радченка В.Є.,

при секретарі Степанюк Ю.

з участю:

представника позива Мироненка Д.В.

представника відповідача Лубоцького Б.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ) до Галицької митниці Держмитслужби Державної митної служби України (, адреса: м.Львів, вул.Костюшка,1) про визнання протиправною та скасування постанови в справі про порушення митних правил,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до Галицької митниці Держмитслужби про визнання протиправною та скасування постанови в справі про порушення митних правил.

Свої вимоги мотивує тим, що 27.05.2020 подала до відділу митного оформлення «Малехів» митного поста «Львів-Північний» Галицької митниці Держмитслужби електронну митну декларацію ІМ40ДЕ №UA209140/2020/044964 разом з товаросупровідними документами для митного оформлення товарів «одяг, сумки, взуття»: інвойс та пакувальний лист (специфікація) №000074 від 21.05.2020, міжнародна товарно-транспортна накладна (CMR) №1089392 від 22.05.2020. книжка МДЕІ (CARNET TIR) №SX82881383 від 21.05.2020, контракт купівлі-продажу №Ct-0120/03 від 21.03.2020. МД тип 1М40ЕЕ №UА209140/2020/43835 від 23.05.2020. В подальшому 02.06.2020 після проведення митним органом митного огляду товару за описаною поставкою, щодо позивача було складено протокол про порушення митних правил №1081/20900/20 за ст.485 Митного кодексу України. Однак, останній не було вручено, в тому числі за адресою її місця реєстрації та проживання, листи, повідомлення від відповідача стосовно заведеної справи про порушення митних правил за протоколом №1081/20900/20 від 02.06.2020 року. 16.02.2021 року на запит отримала матеріали вищевказаної справи. Жодних листів про виклик її до Управління запобігання та протидії контрабанді та порушенням митних правил Галицької митниці Держмитслужби не отримувала. Зазначає, що спірна постанова відповідача є протиправною та підлягає скасуванню, оскільки відповідач жодним чином не довів, що заповнюючи та подаючи митну декларацію №UA209140/2020/044964 позивач мав на миті заявити в ній неправдиві відомоості про опис товару, необхідні для визначення коду УКТ ЗЕД та його митної вартості, що позивачем подані недостовірні документи, надана недостовірна інформація та не надана вся наявна у нього інформація. Крім цього, опис товару в названій вище митній декларації було складено на підставі відомостей товаросупровідних документів, які є автентичними, дійсними та відповідачем не оспорювалися. Відповідачем не приймалися жодні класифікаційні рішення по такому товару, а заявлений при митному оформленні код УКТ ЗЕД не оспорювався, так само як не було проведено експертиз щодо фізичного стану та властивостей товару. З боку позивача було виконано всі необхідні встанолені ч.1 ст.266 МК України обов`язки.

Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 03.03.2021 року відкрито провадження у справі.

23.03.2021 року представником відповідача надано суду відзив на позов, в якому просив відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог у зв`язку з їх безпідставністю та необґрунтованістю.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав, просив його задовольнити та надав пояснення, аналогічні викладеними у позовній заяві.

Представник відповідача Лубоцький Л.І. в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні даного позову, оскільки ОСОБА_1 належним чином було надіслано постанову у справі про порушення митних правил №1081/20900/20. Як вбачається з повідомлення «Укрпошти» про вручення вказаного листа із підписом одержувача Уманської О.Л.

Заслухавши думку представника позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, керуючись принципами верховенства права та законності, оцінюючи за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні доказів в їх сукупності, які є у справі, суд дійшов висновку, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади і їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень і в спосіб, передбачений Конституцієюі законами України.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною 1 статті 9 КАС України передбачено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч.1 ст.6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначеніКонституцієюта законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Як вбачається із оскаржуваної постанови, 27.05.2020 у відділ митного оформлення «Малехів» митного поста «Львів-Північний» Галицької митниці Держмитслужби директором фірми «ВАМІЛЕНТ» ОСОБА_1 для здійснення митного оформлення товарів «одяг, сумки та взуття» в митному режимі «імпорт», які переміщувала транспортним засобом з р.н. НОМЕР_2 / НОМЕР_3 , було подано електронну митну декларацію ІМ40ДЕ №UA209140/2020/044964 разом з товаросупровідними документами: рахунок-фактура №000074 від 22.05.2020; CARNET TIR № SX.82881383 від 21.05.2020; контракт купівлі-продажу №Ct-0120/03 від 21.03.2020; пакувальний лист №000074 від 21.05.2020; митна декларація типу ІМ40ЕЕ №UA209140/2020/43835 від 23.05.202. Згідно поданих документів, вказаним транспортним засобом переміщуються товари: сумки жіночі - складські залишки (сток): позиція УКТЗЕД - 4202 у кількості 4 132шт. Загальна вага брутто 3 889 кг., вага нетто 3 305 кг. Заявлена вартість - 10 015,00 доларів США; одяг в асортименті без індивідуальної упаковки, поставляються у мішках та коробках: у кількості 33 178 шт. Загальна вага брутто 9 069 кг., вага нетто 7 705кг: заявлена вартість 49 022,28 доларів США; взуття - без індивідуальної упаковки, поставляються у коробках та мішках: у кількості 870 шт. Загальна вага брутто 469,3кг., вага нетто 394кг. Заявлена вартість 2 803,5 доларів США. У ході здійснення митного контролю вказаних товарів було проведено їх повний митний огляд із вивантаженням, за результатами якого було складено Акт про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу № UA209140/2020/044964 від 01.06.2020. В ході проведення митного огляду встановлено, що у вантажному відсіку автомобіля наявний наступний асортимент товару:

-одяг жіночий та чоловічий новий (штани, сукні, блузи, куртки, футболки, тощо - складські залишки (сток) в асортименті;

-взуття чоловіче та жіноче, нове (складські залишки (сток);

-гумове взуття з верхом із ремінців, які кріпляться до підошви штифтами в кількості 1 455шт., що розміщені у 97 коробок, загальною вагою брутто 390кг., вага нетто 350 кг. Країна виробництва - Китай, торгова марка - Supergear; .

-сумки з текстильних матеріалів в спортивному стилі в кількості 75 шт.; загальною вагою брутто 69 кг. та вага нетто 60кг.

У товаросупровідних документах заявлено: кількість 4 132шт., вага брутто

3889 кг., вага нетто 3 305 кг. Товар запаковано в пластикові мішки: - штани джинсові в кількості 6 330 шт., загальною вага брутто 3 856 кг., вага нетто 3 374 кг., при заявленій кількості 242 шт., загальною вагою 152 кг., брутто і 129 кг., нетто. Товар запаковано частково в пластикові мішки, а також в картонні коробки.

Стоковий товар являє собою одяг та взуття різних артикулів, різних розмірів у тому числі не повних розмірних лінійок одного і того ж артикулу товару, товар несортований, упакований навалом в транспортну тару - мішки: частина товару з індивідуальним упакуванням - поліетиленові пакети.

Відповідно до ч.8 ст. 257 МК України, митне оформлення товарів здійснюється митними органами на підставі митної декларації, до якої декларантом залежно від митних формальностей, установлених МК України для митних режимів, та заявленої мети переміщення вносяться такі відомості:

1)заявлений митний режим, тип декларації та відомості про особливості переміщення;

2)відомості про декларанта, уповноважену особу, яка склала декларацію, відправника, одержувача, перевізника товарів і сторони зовнішньоекономічного договору (контракту) або іншого документа, що використовується в міжнародній практиці замість договору (контракту), а в разі якщо зовнішньоекономічний договір (контракт) укладено на підставі посередницького договору, - також про іншу, крім сторони зовнішньоекономічного договору (контракту), сторону такого посередницького договору;

3) відомості про найменування країн відправлення та призначення;

4)відомості про транспортні засоби комерційного призначення, що використовуються для міжнародного перевезення товарів та/або їх перевезення митною територією України під митним контролем, та контейнери;

5) відомості про товари:

а) найменування;

б)звичайний торговельний опис, що дає змогу ідентифікувати та класифікувати товар;

в)торговельна марка та виробник товарів (за наявності у товаросупровідних та комерційних документах);

г) код товару згідно з УКТ ЗЕД;

ґ) найменування країни походження товарів (за наявності);

д) опис упаковки (кількість, вид);

е) кількість у кілограмах (вага брутто та вага нетто) та інших одиницях виміру;

є) фактурна вартість товарів;

ж) митна вартість товарів та метод її визначення;

з) відомості про уповноважені банки декларанта;

и) статистична вартість товарів;

6) відомості про нарахування митних та інших платежів, а також про застосування заходів гарантування їх сплати:

а) ставки митних платежів;

б) застосування пільг зі сплати митних платежів;

в) суми митних платежів;

г) офіційний курс валюти України до іноземної валюти, у якій складені рахунки, визначений відповідно до статті 3-1 цього Кодексу;

ґ) спосіб і особливості нарахування та сплати митних платежів;

д) спосіб забезпечення сплати митних платежів (у разі застосування заходів гарантування їх сплати);

7) відомості про зовнішньоекономічний договір (контракт) або інший документ, що використовується в міжнародній практиці замість договору (контракту), та його основні умови;

8) відомості, що підтверджують дотримання встановлених законодавством заборон та обмежень щодо переміщення товарів через митний кордон України;

9) відомості про документи, передбачені частиною третьою статті 335 цього Кодексу;

10) довідковий номер декларації (за бажанням декларанта).

Декларант може здійснювати декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення самостійно або уповноважувати інших осіб на здійснення декларування від свого імені.

Відповідно до частин 1 та 4 ст.266 Митного кодексу України, декларант (зобов`язаний надати митному органу передбачені законодавством документи і відомості, необхідні для виконання митних формальностей та у випадках, визначених цим Кодексом та Податковим кодексом України, сплатити митні платежі. У разі самостійного декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення декларантом передбачену цим Кодексом відповідальність за вчинення порушення митних правил у повному обсязі несе декларант.

Частиною 8 ст.264 МК України встановлено, що з моменту прийняття митним органом митної декларації вона є документом, що засвідчує факти, які мають юридичне значення, а декларант або уповноважена ним особа несе відповідальність за подання недостовірних відомостей, наведених у цій декларації.

В постанові зазначено, що декларантом директором ТОВ «ВЕМІЛЕНТ» Уманською О.Л. вчинено дії, спрямовані на неправомірне зменшення розміру митних платежів на суму 153 499,55 грн. шляхом заявлення в митній декларації ІМ40ДЕ №UA209140/2020/044964 з цією метою неправдивих відомостей щодо ваги та кількості товарів, а також відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості та надання з цією ж метою митному органу документів, що містить такі відомості.

Постановою Галицької митниці Держмитслужби від 30.06.2020 року у справі пропорушення митних правил №1081/20900/20 громадянинку України ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ст.485 Митного кодексу України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів, на суму 460 498,65 грн. На підставі статті 285 Кодексу України про адміністративні правопорушення копію постанови надіслано громадянці України ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 .

Диспозиція ст.485 МК України передбачає декілька варіантів об`єктивної сторони передбаченого нею правопорушення, зокрема: - заявления в митній в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару; - неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості; - надання з цією ж метою органу доходів і зборів документів, що містять такі відомості; - несплата митних платежів у строк, встановлений законом; - інші протиправні дії. спрямовані на ухилення від сплати митних платежів; - використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо

Суб`єктивна сторона правопорушення, що кваліфікується за ст.485 Митного кодексу України, дії, спрямовані на неправомірне звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру, а також інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, характеризується умисною або необережною формою вини. Ставлення винного до наслідків у вигляді недоборів податків і зборів, за відсутності ознак злочину, може характеризуватися непрямим умислом або необережністю. В даному випадку правопорушення вчинено з необережності у формі недбалості, тобто особа, яка його вчинила, не передбачала настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, хоча повинна була і могла їх передбачити (ст. 11 КУпАП України).

Відповідно до вимог ч.1 ст.458 Митного кодексу України (надалі за текстом МК України), порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Тобто, Митним кодексом України визначено, що порушення митних правил є правопорушення, яке вчинено як умисно так і з необережності.

Згідно ст.11 КУпАП, адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити.

Окрім того, відповідно до п.8 ч.1 ст.4 МК України, декларант - особа, яка самостійно здійснює декларування або від імені якої здійснюється декларування.

Частиною 3 ст.265 МК України передбачено, що підприємства можуть бути декларантами, за умови перебування їх на обліку в митних органах України.

Окрім того, згідно із ч.2 ст.459 МК України, суб`єктами адміністративної відповідальності за порушення митних правил можуть бути громадяни, які на момент вчинення такого правопорушення досягли 16-річного віку, а при вчиненні порушень митних правил підприємствами - посадові особи цих підприємств.

Пунктом 43 ч.1 ст.4 МК України передбачено, що посадові особи підприємств - керівники та інші працівники підприємств (резиденти та нерезиденти), які в силу постійно або тимчасово виконуваних ними трудових (службових) обов`язків відповідають за додержання вимог, встановлених цим Кодексом, законами та іншими нормативно-правовими актами України, а також міжнародними договорами України, укладеними у встановленому законом порядку.

Тобто посадовими особами підприємств згідно із МК України є їхні керівники, а інші особи є такими лише якщо в силу постійно або тимчасово виконуваних ними трудових (службових) обов`язків відповідають за додержання вимог, встановлених цим Кодексом, законами та іншими нормативно-правовими актами України, а також міжнародними договорами України, укладеними у встановленому законом порядку.

Керівник підприємства без доручення діє від імені підприємства, представляє його інтереси в органах державної влади і органах місцевого самоврядування, інших організаціях, у відносинах з юридичними особами та фомадянами, формує адміністрацію підприємства і вирішує питання діяльності підприємства в межах та порядку, визначених установчими документами.

Однією із складових порушення митних правил, передбачено ст. 485 МК України є мета заявлення неправдивих відомостей, а саме, - неправомірне звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру.

Відповідно до п. 2 ч.2 ст.52 МК України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Згідно ч.1 ст. 257 МК України, декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії.

Відповідно до ч.8 ст.264 Митного кодексу України, з моменту прийняття митним органом митної декларації вона є документом, що засвідчує факти, які мають юридичне значення, а декларант або уповноважена ним особа несе відповідальність за подання недостовірних відомостей, наведених у цій декларації.

Відповідно до службової записки управління контролю митної вартості класифікації, походження товарів та прогнозування надходжень Галицької митниці, Держмитслужби від 02.06.2020 № 1566/7.4-15/44, сума митних платежів, які б мали бути сплачені при ввезенні на митну територію України вказаних товарів, із урахуванням даних, встановлених за результатами митного огляду товарів, становить 256 791,18 гривень.

Частинами 1 та 5 ст.265 Митного кодексу України визначено, що при переміщенні товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України на підставі зовнішньоекономічного договору, укладеного резидентом, декларантом, має право виступати - резидент, яким або від імені якого укладено цей договір. Декларант може здійснювати, декларування товарів транспортних засобів комерційного призначення самостійно або уповноважувати інших осіб на здійснення декларування від свого імені. Відповідно до частин 1 та 4 ст. 266 Митного кодексу України, декларант зобов`язаний надати митному органу передбачені законодавством документи і відомості, необхідні для виконання митних формальностей та у випадках, визначених цим Кодексом та Податковим кодексом України, сплатити митні платежі. У разі самостійного декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення декларантом передбачену цим Кодексом відповідальність за вчинення порушення митних правил у повному обсязі несе декларант.

Таким чином, директор фірми TOB «ВЕМІЛЕНТ» ОСОБА_1 вчинила дії, спрямовані на неправомірне зменшення розміру митних платежів на суму 153 499,55 гривень, шляхом заявлення в митній декларації ІМ40ДЕ № UA209140/2020/044964 з цією метою неправдивих відомостей щодо ваги та кількості товарів, а також відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, та надання з цією ж метою митному органу документів, що містять такі відомості.

Так як працівниками митниці встановлено, що в діях директора фірми TOB «ВЕМІЛЕНТ» ОСОБА_1 наявні ознаки правопорушення, 04.06.2020, на неї було складено протокол про порушення митних правил № 1081/20900/20, за ознаками правопорушення, передбаченого ст.485 Митного кодексу України та притягнуто її до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ч.4 ст.526 МК України справа про порушення митних правил може бути розглянута за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за це правопорушення, лише у випадках, якщо є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про перенесення розгляду справи.

З листа Галицької митниці Держмитслужби від 01.06.2020 року №7.4/20-01/14/14613 вбачається, що директора ТОВ «ВЕМІЛЕНТ» ОСОБА_1 викликано до митниці для надання пояснень за фактом виявлених розбіжностей між заявленими і виявленими товарами.

З листа директора ТзОВ «Вемілент» Уманської О.Л. від 01.06.2020 року вбачається, що остання отримала вищевказаний лист та була належним чином повідомлена про те, що здійснюється перевірка законності ввезення на митну територію України товару, а саме: «одяг, взуття, сумки…», який переміщувався через митний кордон України транспортним засобом реєстраційний номер НОМЕР_2 / НОМЕР_3 за митною декларацією типу ІМ40ДЕ №UA209140/2020/044964. Крім цього остання не заперечували про здійснення митних формальностей за її відсутності.

З супровідного листа №7.4-08-20-01/12/14825 Галицької митниці Держмитслужби вбачається, що на адресу ОСОБА_1 було надіслано другий примірник протоколу про порушення митних правил №1081/20900/20.

Як вбачається з листа заступника начальника Управління запобігання та протидії контрабанді та порушенням митних правил митниці начальника відділу ОАР Скакуна А. за №7.4/20-04/10/16877 від 01.07.2020 на адресу ОСОБА_1 було надіслано другий примірник постанови у справі про порушення митних правил №1081/20900/20 від 30.06.2020 для ознайомлення та виконання, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

За таких обставин відповідачем не порушено вимог закону щодо належного надіслання ОСОБА_1 копію постанови про порушення митних правил №1081/20900/20 від 30.06.2020.

Також в судовому засіданні не знайшли свого підтвердження доводи позивача щодо відсутності умислу в діях ОСОБА_1 , так як згідно грави 4 митної ІМ40ДЕ №UA209140/2020/044964 одержувачем товару є TOB «ВЕМІЛЕНТ» директором якого є ОСОБА_1 . В графі 8 митної декларації «Особа, відповідальна за фінансове врегулювання» - TOB «ВЕМІЛЕНТ» (). В той же час, згідно графи 54 вказаної декларації ОСОБА_1 є декларантом, особою яка подала вказану митну декларацію митному органу для митного оформлення за нею товару.

Нормами ч.4-5 ст.266 МК України визначено, що у разі самостійного декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення декларантом передбачену цим Кодексом відповідальність за вчинення порушення митних правил у повному обсязі несе декларант.

У свою чергу, особа, уповноважена на декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення від імені декларанта, має такі самі обов`язки;- права і несе таку саму відповідальність, що й декларант.

З аналізу вищевивкладено вбачається, що в діях ОСОБА_1 є наявний склад порушення митних правил, передбачених ст.485 МК України.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову слід відмовити у повному обсязі.

Крім цього, з позовної заяви вбачається, що представник позивача 16.02.2021 року отримав матеріали справи про порушення митних правил відносно ОСОБА_1 за ст.485 МК України.

Відтак, суд вважає за необхідне поновити представнику позивача Штинді О.В. строк на подання адміністративного позову про оскарження постанови Галицької митниці Держмитслужби в справі про порушення митних правил №1081/20900/20.

Керуючись ст.ст.192,460,458,481 МК України, ст.ст.2,6,73,77,90,139,205,241-246,255,286 КАС України, суд,

В И Р І Ш И В:

Відмовити в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ) до Галицької митниці Держмитслужби Державної митної служби України (, адреса: м.Львів, вул.Костюшка,1) про визнання протиправною та скасування постанови в справі про порушення митних правил.

Судові витрати залишити за позивачем.

Повний текст рішення суду виготовлений 13.04.2021 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Галицький районний суд м. Львова протягом десяти днів з дня складення судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя В.Є.Радченко