Справа № 200/9349/20-а
Суддя: Аканов О.О.
Дата ухвалення: 2021-04-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 квітня 2021 р. Справа№200/9349/20-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Аканова О.О., розглянувши в порядку загального позовного провадження у письмовому провадженні позовну заяву ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) до Головного управління Національної поліції в Донецькій області (місцезнаходження: 87517, Донецька область, м.Маріуполь, пр.Нахімова, 86, ) про

визнання протиправною бездіяльності щодо ненарахування та невиплати індексації грошового забезпечення за період часу з листопада 2015 по жовтень 2017 включно;

зобов`язання нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення за період часу з листопада 2015 по жовтень 2017 включно;

визнання протиправною бездіяльності щодо невиплати у повному обсязі грошових коштів у якості надбавки за роботу у нічний час протягом 2015-2018 та 2020 років;

зобов`язання нарахувати та виплатити недоплачені кошти у якості надбавки за роботу у нічний час протягом 2015-2018 та 2020 років у сумі 1569,03 грн.;

визнання протиправною бездіяльності щодо невиплати компенсації відповідно до постанови №100 Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 за невикористані дні щорічних основних оплачуваних відпусток за 2015-2019 загальною кількістю 61 доба;

зобов`язання нарахувати та виплатити компенсацію відповідно до постанови №100 Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 за невикористані дні щорічних основних оплачуваних відпусток за 2015-2019 загальною кількістю 61 доби у розмірі 40609,53 грн.;

визнання протиправною бездіяльності щодо невиплати компенсації відповідно до постанови №100 Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 за невикористані дні додаткової щорічної основної оплачуваної відпустки, як учаснику бойових дій за 2017-2020 загальною кількістю 43 доби;

зобов`язання нарахувати та виплатити компенсацію відповідно до постанови №100 Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 за невикористані дні додаткової щорічної основної оплачуваної відпустки, як учаснику бойових дій за 2017-2020 загальною кількістю 43 доби у сумі 28626,39 грн.;

стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні із дня звільнення по день винесення рішення суду у справі, враховуючи середньоденний заробіток на час звільнення для розрахунку вказаної компенсації 810,05 грн. в день,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з вказаним адміністративним позовом.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що позивач з 07.11.2015 проходив службу в Головному управлінні Національної поліції в Донецькій області, з 05.02.2020 звільнений зі служби в поліції за власним бажанням. Відповідачем як роботодавцем порушувалися вимоги законодавства щодо виплати належних йому як особі, яка проходила службу в поліції, під час служби та на час звільнення з неї грошових виплат. Також зазначив, що в зв`язку з несвоєчасною виплатою належним йому сум позивач повинен відшкодувати йому середній заробіток за час затримки розрахунку.

Відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що позивач проходив службу в поліції з 07 листопада 2015 року. У 2017, 2018, 2019, 2020 позивач не скористався своїм правом на додаткову відпустку як учаснику бойових дій. Також у період проходження служби позивачем частково не використано щорічні основні оплачувані відпустки. 05.02.2020 позивача звільнено зі служби в поліції за власним бажанням.

Щодо виплати індексації вказали, що механізм та порядок проведення індексації грошових доходів, в тому числі перелік доходів, які підлягають індексації, визначаються Порядком проведення індексації грошових доходів населення, затвердженим постановою КМУ від 17.07.2003 №1078. Станом на 07.11.2015 у відповідача не було передбачено проведення індексації грошового забезпечення.

Щодо невиплати компенсації за службу у нічний час зазначили, що службою в нічний час вважається виконання поліцейськими службових обов`язків у період з 22.00 по 06.00. Сума доплати розраховується шляхом ділення 35% від посадового окладу поліцейського на кількість робочих годин у конкретному календарному місяці (з урахуванням норми тривалості робочого тижня) та множення результату ділення на кількість годин служби у нічний час. Вказали, що сума доплати за службу в нічний час позивачем обчислено необґрунтовано.

Щодо компенсації за невикористані дні щорічної основної оплачуваної відпустки, вказали, що відповідачем не допущено протиправною бездіяльності щодо нарахування та виплати грошової компенсації за невикористані відпустки за 2015, 2016, 2018, 2019 у зв`язку з відсутністю передбаченого законодавством такого обов`язку. Щодо компенсації за невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій, зазначили, що відомостей про те, що позивач не скористався своїм правом та не використав додаткову відпустку в 2020 за новим місцем служби, не надано.

Щодо стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, сказали, що на їх думку ст.116. 117 КЗпП України, на які посилається позивач, не може застосовувати до правовідносин, які склались між сторонами. Крім того, враховуючи. що дено звільнення є останнім робочим днем та днем, в який здійснюється розрахунок, початок періоду затримки повинен обчислюватись з наступного для звільнення 05.02.2020, тобто з 06.02.2020 року.

Просив в задоволенні позову відмовити.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 04 січня 2021 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження в адміністративній справі; розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні без повідомлення сторін).

Ухвалою суду від 02 лютого 2021 року розгляд справи вирішено здійснювати в порядку загального позовного провадження; призначено підготовче засідання на 02 березня 2021 року о 11:00 год.

Ухвалою суду від 02 березня 2021 року відкладено підготовче судове засідання по адміністративній справі на 25 березня 2021 року о 10:30 год.

Ухвалою суду від 25 березня 2021 року закрито підготовче провадження по адміністративній справі; призначено судовий розгляд по суті на 08:15 год. 14 квітня 2021року.

Судом встановлено наступне.

Позивач є учасником бойових дій, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_2 .

26.06.2020 між Міністерством оборони України в особі командира 300 навчального танкового полку 169 навчального центру Сухопутних військ Збройних Сил України та ОСОБА_1 укладено контракт про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України на посадах осіб рядового складу. Контракт набрав чинності 26.06.2020 року.

Представником відповідача до суду разом з відзивом на позовну заяву надано наступні документи.

Довідка №45 від 19 січня 2021 про розмір грошового забезпечення на нараховану індексацію доходів, з якої вбачається, що позивачу за період з листопада 2015 по жовтень 2017 нараховано грошове забезпечення, з приміткою про те, що індексацію грошового забезпечення поліцейських проводиться з 01.11.2017 відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 18.10.2017 №782, якою були внесені зміни до пункту 2 порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1-78, доповнивши абзац 5 такою категорією осіб як поліцейські. Відомості щодо нарахування індексації з листопада 2015 по жовтень 2017 відсутні.

Довідка №46 від 19 січня 2021 про доплату за роботу в нічний час з 07.11.2015 по 31.12.2016, з якої вбачається, що в період листопад 2015 - жовтень 2015 позивачу не нараховано доплату за роботу в нічний час; нараховано в листопаді 2016 за жовтень (2 години) 10,57 грн., в грудні 2016 за жовтень, листопад (жовтень 8 годин, листопад 24 години) 146,24 грн.

Довідка №47 від 19 січня 2021 про доплату за роботу в нічний час з 01.01.2017 по 31.12.2017, з якої вбачається, що в період січень 2017, травень, вересень - грудень 2017 позивачу не нараховано доплату за роботу в нічний час; нараховано в лютому 2017 за січень (6 годин) 31,70 грн., в березні 2017 за грудень, лютий (грудень 12 годин) 88. 77грн.,в квітні 2017 за березень (30 годин) 144 грн., в червні 2017 за квітень, травень (квітень 14 годин, травень 12 годин) 146,63 грн., в липні 2017 за червень (6 годин) 33,02 грн., в серпні за липень (30 годин) 156,25 грн.

Довідка №48 від 19 січня 2021 про доплату за роботу в нічний час з 01.01.2018 по 31.12.2018, з якої вбачається, що в період січень 2018, березень - травень 2018, липень 2018, листопад 2018 позивачу не нараховано доплату за роботу в нічний час; нараховано в лютому 2017 за січень (12 годин) 62,50 грн., в червні 2017 за травень (12 годин) 63,25 грн., в серпні 2017 за червень, липень (червень 6 годин, липень 6 годин) 62,85 грн., у вересні за серпень (12 годин) 60 грн., в жовтні 2017 за вересень (8 годин) 43,75 грн., в грудні 2017 за жовтень (10 годин) 49,72 грн.

Довідка №49 від 19 січня 2021 про доплату за роботу в нічний час з 01.01.2019 по 05.02.2020, з якої вбачається, що в період лютий-березень 2019, жовтень 2019, січень-лютий 2020 позивачу не нараховано доплату за роботу в нічний час; нараховано в січні 2019 за грудень (6 годин) 32,23 грн., в квітні 2019 за січень, лютий, березень (січень 6 годин, лютий 6 годин, березень 6 годин) 97,08 грн., в травні 2019 за квітень (24 години) 131,25 грн., в червні 2017 за травень (травень 12 годин) 60,34 грн., в липні 2017 за червень (18 годин) 110,14 грн., в серпні за липень (6 годин) 28,53 грн., у вересні 2019 за серпень (36 годин) 188,62 грн.

Довідка №50 від 19.01.2021 щодо виплати грошової компенсації за невикористані дні щорічної відпустки. з якої вбачається, що в наказі про звільнення позивача встановлено невикористану відпустку на день звільнення за 2020 у кількості 3 діб, за 2019 - 32 доби, за 2018 - 16 діб, за 2016 - 10 діб, за 2015 - 3 доби. Законних підстав для нарахування та виплати поліцейським грошової компенсації за невикористані щорічні відпустки на минулі роки немає, позивачу нараховано та виплачено грошову компенсацію за невикористану відпустку за 3 доби 2020, що складає 1117,78 грн.

Довідка №51 від 19.01.2021 про розмір грошового забезпечення позивача встановленого на день звільнення, відповідно до якої середньоденний розмір грошового забезпечення складає 385,44 грн., середньомісячний розмір грошового забезпечення - 11177,93 грн.

Довідка №52 від 19.01.2021 про середній розмір грошового забезпечення позивача, відповідно до якої середньоденний розмір грошового забезпечення складає 517,31 грн. (із розрахунку: (19880,10+12193,21 грн.)/62 доби); середньомісячний розмір грошового забезпечення складає 16036,66 грн. (із розрахунку: ((19880,10+12193,21 грн.)/2).

Довідка №177/12/03-2021 від 18.01.2021, відповідно до якої згідно обліків ВПС УКЗ ГУНП в Донецькій області позивач використував: відпустку у зв`язку з навчанням з 29.08.2016 до 31.08.2016, чергову відпустку за 2016 з 26.09.2016 до 16.10.2016, чергову відпустку за 2017 з 07.08.2017 до 21.08.2017, чергову відпустку за 2017 з 25.01.2018 до 08.02.2018, чергову відпустку за 2018 з 06.08.2018 до 20.08.2018 року.

Довідка №178/12/03-2021 від 18.01.2021, якою відповідач повідомив позивача про те, що додаткова відпустка. як учаснику бойових дій не належить до щорічних відпусток, у зв`язку з чим, відповідно до закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та Закону України «Про відпустки» додаткова відпустка, як учаснику бойових дій не переноситься на інший період (продовжується) у разі хвороби працівника, не переноситься на наступний календарний рік, не ділиться на частини та не замінюється грошовою компенсацією.

Дослідивши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, які правові норми належить застосувати до цих правовідносин, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Проходження служби в поліції регулюється Законом України Про Національну поліцію та іншими нормативно-правовими актами (ст. 60 Закону).

Відповідно до ч. 2 ст. 94 Закону України Про Національну поліцію порядок виплати грошового забезпечення визначає Міністр внутрішніх справ України.

Пунктом 3 розд. І Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантів вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, що затверджений наказом МВС України від 06.04.2016 року № 260, визначено, що грошове забезпечення поліцейських визначається залежно від посади, спеціального звання, стажу служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наукового ступеня або вченого звання.

До складу грошового забезпечення входять: 1) посадовий оклад; 2) оклад за спеціальним званням; 3) щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер); 4) премії; 5) одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Щодо індексації грошового забезпечення

Пунктом 4 ч. 10 ст. 62 Закону України Про Національну поліцію визначено, що поліцейський своєчасно і в повному обсязі отримує грошове забезпечення та інші компенсаційні виплати відповідно до закону та інших нормативно-правових актів України.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 та 5 ст. 94 вказаного Закону, яка регулює питання грошового забезпечення поліцейських, поліцейські отримують грошове забезпечення, розмір якого визначається залежно від посади, спеціального звання, строку служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наявності наукового ступеня або вченого звання.

Порядок виплати грошового забезпечення визначає Міністр внутрішніх справ України.

Грошове забезпечення поліцейських індексується відповідно до закону.

Відповідно до ст. 1 Закону України Про індексацію грошових доходів населення індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг; поріг індексації - це величина індексу споживчих цін, яка надає підстави для проведення індексації грошових доходів населення.

Статтею 2 вказаного Закону визначено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема оплата праці (грошове забезпечення).

У частині 5 ст. 2 вказаного Закону вказано, що індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

Згідно зі ст. 4 цього Закону індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка (до 01 січня 2016 року 101 відсоток).

Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті.

Підвищення грошових доходів населення у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін.

Згідно з ч.ч. 1 та 2 ст. 5 вказаного Закону підприємства, установи та організації підвищують розміри оплати праці у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів.

Підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з Державного бюджету України, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів Державного бюджету України.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 Закону України Про індексацію грошових доходів населення порядок проведення індексації грошових доходів населення визначається Кабінетом Міністрів України.

З метою реалізації цих положень Закону Кабінет Міністрів України постановою від 17 липня 2003 року № 1078 затвердив Порядок проведення індексації грошових доходів населення.

Згідно з п. 11 вказаного Порядку підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін.

Індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 103 відсотка (до 01 січня 2016 року 101 відсоток).

Індекс споживчих цін обчислюється Держстатом і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях.

Обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком починаючи з березня 2003 р. - місяця опублікування Закону України від 6 лютого 2003 р. № 491-IV "Про внесення змін до Закону України "Про індексацію грошових доходів населення".

Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений в абзаці другому цього пункту.

У разі несвоєчасної виплати сум індексації грошових доходів громадян проводиться їх компенсація відповідно до законодавства (абз. 8 п. 4 Порядку).

Відповідно до п. 6 Порядку виплата сум індексації грошових доходів здійснюється за рахунок джерел, з яких провадяться відповідні грошові виплати населенню, а саме: підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з державного бюджету, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів державного бюджету.

Конституційний Суд України в рішенні від 15 жовтня 2013 року у справі № 9-рп/2013 за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_2 щодо офіційного тлумачення положення частини другої статті 233 Кодексу законів про працю України зазначив, що індексація заробітної плати як складова належної працівникові заробітної плати спрямована на забезпечення реальної заробітної плати з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності заробітної плати у зв`язку з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги.

На підставі системного аналізу наведених положень законодавства Конституційний Суд України дійшов висновку, що працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення сум індексації заробітної плати та компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати як складових належної працівнику заробітної плати без обмеження будь-яким строком незалежно від того, чи були такі суми нараховані роботодавцем. Це право працівника відповідає засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим конституційного принципу верховенства права та не порушує балансу прав і законних інтересів працівників і роботодавців.

Отже, індексація грошового забезпечення, як складова грошового забезпечення поліцейських, є однією з основних державних гарантій щодо оплати їх праці, а тому підлягає обов`язковому нарахуванню і виплаті. Звільнення особи із служби в поліції жодним чином не позбавляє її права на отримання виплат, на які вона має право, проте не отримувала їх під час проходження служби за незалежних від неї обставин.

При цьому обмежене фінансування державного органу чи установи, де особа проходила службу, жодним чином не впливає на право особи отримати індексацію грошового забезпечення.

Оскільки право на індексацію грошового забезпечення позивача порушено, тому воно підлягає відновленню в судовому порядку.

З огляду на наведене з метою ефективного захисту та відновлення порушених прав позивача позовні вимоги підлягають задоволенню шляхом визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо ненарахування та невиплати позивачу індексації грошового забезпечення за спірний період та зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення за період з листопада 2015 по жовтень 2017року.

Вирішуючи спір в частині індексації грошового забезпечення судом враховані правові висновки щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, що викладені в постанові Верховного Суду від 31 січня 2019 року в справі №823/2249/18, які відповідно до ч. 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України мають бути враховані судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Щодо доплати за службу в нічний час

Відповідно до п. 20 розд. І Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантів вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, що затверджений наказом МВС України від 06.04.2016 року № 260, за виконання службових обов`язків понад установлений службовий час, у вихідні, святкові та неробочі дні грошове забезпечення поліцейським додатково не виплачується. Поліцейським, які виконували службові обов`язки у вихідні, святкові та неробочі дні, крім поліцейських, які працюють у змінному режимі, відповідний час для відпочинку (у порядку компенсації) надається протягом двох наступних місяців.

Пунктом 11 розд. ІІ Порядку визначено, що поліцейським, які виконують службові обов`язки в нічний час, виплачується доплата за службу в нічний час у розмірі 35 відсотків посадового окладу з розрахунку за кожну годину служби в нічний час.

Годинна ставка обчислюється шляхом ділення місячного посадового окладу на кількість годин фактичного часу служби з урахуванням норми тривалості службового часу за відповідний місяць при 40-годинному робочому тижні.

Службою в нічний час вважається виконання поліцейськими службових обов`язків у період з 22.00. до 06.00.

Поліцейським, які несуть службу в нічний час, надається перерва для відпочинку та харчування тривалістю не більше двох годин. Перерва для відпочинку і харчування не включається в службовий час.

Поліцейським добового наряду під час чергування почергово надаються перерви для вживання їжі та короткочасного відпочинку. Загальна тривалість такої перерви становить 4 години (2 години вдень і 2 години вночі) та не включається в службовий час.

Підставами для виконання службових обов`язків у нічний час є графіки нарядів та чергувань, затверджені наказами керівників підрозділів органів поліції.

Облік фактичного часу служби в нічний час для нарахування доплати здійснюється шляхом оформлення довідки обліку несення поліцейськими служби в нічний час за формою, визначеною у додатку 1 до цих Порядку та умов.

Поліцейським, що залучалися до служби в нічний час, виплата доплати за службу в нічний час за минулий місяць здійснюється одночасно з виплатою грошового забезпечення за поточний місяць.

Відповідачем надано довідки про нарахування доплати за службу в нічний час, відомостей про виплату такої доплати немає.

Оскільки право позивача на таку доплату порушено, тому воно підлягає відновленню в судовому порядку.

Разом з тим, нарахування такої доплати належить до безпосередніх повноважень відповідача як роботодавця. І оскільки така доплата позивачу нараховувалась та не сплачувалась за всі періоди, тому суд позбавлений можливості стягнути на користь позивача її суму.

З огляду на наведене з метою ефективного захисту та відновлення порушених прав позивача позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню шляхом визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо ненарахування та невиплати позивачу доплати за службу в нічний час за 2015-2018, 2020 роки із зобов`язанням відповідача нарахувати та виплатити позивачу таку доплату.

Щодо компенсації відповідно за невикористані дні щорічних основних оплачуваних відпусток за 2015-2019 роки.

Відповідно до ст. 92 Закону України Про Національну поліцію поліцейським надаються щорічні чергові оплачувані відпустки в порядку та тривалістю, визначених цим Законом.

Поліцейському надаються також додаткові відпустки у зв`язку з навчанням, творчі відпустки, соціальні відпустки, відпустки без збереження заробітної плати (грошового забезпечення) та інші види відпусток відповідно до законодавства про відпустки.

Статтею 93 вказаного Закону встановлено обчислення тривалості відпусток поліцейських. Так, поліцейським дозволяється, за бажанням, використовувати відпустку частинами. Чергова відпустка надається поліцейському, як правило, до кінця календарного року. Поліцейським у рік звільнення за власним бажанням, за віком, через хворобу чи скорочення штату в році звільнення, за їх бажанням, надається чергова відпустка, тривалість якої обчислюється пропорційно з розрахунку однієї дванадцятої частини відпустки за кожний повний місяць служби в році звільнення.

Відповідно до ч. 10 ст. 93 Закону за невикористану в році звільнення відпустку поліцейським, які звільняються з поліції, виплачується грошова компенсація відповідно до закону.

Згідно з ч. 2 ст. 94 вказаного Закону порядок виплати грошового забезпечення визначає Міністр внутрішніх справ України.

Відповідно до п. 8 розд. III Порядку та умови виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантів вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, що затверджений наказом МВС України від 06.04.2016 року № 260, за невикористану в році звільнення відпустку поліцейським, які звільняються з поліції, виплачується грошова компенсація відповідно до чинного законодавства.

Виплата грошової компенсації за невикористану в році звільнення відпустку проводиться, виходячи з розміру місячного грошового забезпечення, право на отримання якого поліцейський має відповідно до чинного законодавства, на день звільнення із служби. При цьому одноденний розмір грошового забезпечення визначається шляхом ділення розміру грошового забезпечення на 30 календарних днів. Кількість днів для виплати грошової компенсації за невикористану відпустку вказується в наказі про звільнення.

Таким чином, відповідно до вимог Закону України Про Національну поліцію та вказаного Порядку, які є спеціальним законодавством та підлягають застосуванню при вирішенні спорів з приводу порядку та умов грошового забезпечення поліцейських та надання їм відпустки, грошова компенсація за невикористану відпустку виплачується у випадку її невикористання у році звільнення. Грошова компенсація за невикористані відпустки за попередні роки не передбачена, а встановлено правило надання чергової відпустки поліцейському до кінця календарного року.

При цьому положення Кодексу законів про працю України та Закону України Про відпустки до спірних правовідносин застосуванню не підлягають, оскільки вони врегульовані спеціальними нормами права.

З огляду на наведене з боку відповідача відсутня протиправна бездіяльність щодо невиплати грошової компенсації за невикористану позивачем щорічних основних оплачуваних відпусток за 2015-2019 роки у зв`язку з відсутністю у нього такого законодавчо встановленого обов`язку, у зв`язку з чим позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 06.02.2020 року в справі № 520/692/19, від 06.02.2020 року в справі № 818/1276/17, від 16.04.2020 року в справі № 2а-5178/12/1470.

Щодо компенсації за невикористані дні додаткової щорічної основної оплачуваної відпустки, як учаснику бойових дій за 2017-2020 роки.

Проходження служби в поліції регулюється Законом України Про Національну поліцію та іншими нормативно-правовими актами (ст. 60 Закону).

Відповідно до ст. 92 Закону України Про Національну поліцію поліцейським надаються щорічні чергові оплачувані відпустки в порядку та тривалістю, визначених цим Законом.

Поліцейському надаються також додаткові відпустки у зв`язку з навчанням, творчі відпустки, соціальні відпустки, відпустки без збереження заробітної плати (грошового забезпечення) та інші види відпусток відповідно до законодавства про відпустки.

Статтею 4 Закону України Про відпустки передбачені такі види щорічних відпусток, як: основна відпустка (стаття 6 цього Закону); додаткова відпустка за роботу зі шкідливими та важкими умовами праці (стаття 7 цього Закону); додаткова відпустка за особливий характер праці (стаття 8 цього Закону); інші додаткові відпустки, передбачені законодавством (п. 1 ст. 4 Закону).

Відповідно до ст. 162 вказаного Закону, зокрема, учасникам бойових дій, статус яких визначений Законом України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту, надається додаткова відпустка зі збереженням заробітної плати тривалістю 14 календарних днів на рік.

Згідно з п. 12 ч. 1 ст. 12 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту учасникам бойових дій надаються такі пільги, як використання чергової щорічної відпустки у зручний для них час, а також одержання додаткової відпустки із збереженням заробітної плати строком 14 календарних днів на рік.

Відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст. 93 Закону України Про Національну поліцію, яка регулює питання обчислення тривалості відпусток, тривалість відпусток поліцейського обчислюється подобово. Святкові та неробочі дні до тривалості відпусток не включаються.

Тривалість щорічної основної оплачуваної відпустки поліцейського становить тридцять календарних днів, якщо законом не визначено більшої тривалості відпустки.

Згідно з ч. 8 ст. 93 Закону поліцейським, які захворіли під час чергової відпустки, після одужання відпустка продовжується на кількість невикористаних днів. Продовження відпустки здійснюється керівником, який надав її, на підставі відповідного документа, засвідченого у визначеному законом чи іншим нормативно-правовим актом порядку.

Частиною 11 ст. 93 Закону визначено, що за бажанням поліцейського невикористана частина відпустки може бути приєднана до чергової відпустки на наступний рік.

Отже, законом не виключаються випадки, коли поліцейським відпустка не буде використана протягом календарного року. При цьому не передбачено позбавлення такої особи права на відпустку, яке вона вже отримала в попередньому календарного році.

Відповідно до ч. 10 ст. 93 Закону за невикористану в році звільнення відпустку поліцейським, які звільняються з поліції, виплачується грошова компенсація відповідно до закону.

Відповідно до п. 8 розд. III Порядку та умови виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантів вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, що затверджений наказом МВС України від 06 квітня 2016 року № 260, за невикористану в році звільнення відпустку поліцейським, які звільняються з поліції, виплачується грошова компенсація відповідно до чинного законодавства.

Виплата грошової компенсації за невикористану в році звільнення відпустку проводиться, виходячи з розміру місячного грошового забезпечення, право на отримання якого поліцейський має відповідно до чинного законодавства, на день звільнення із служби. При цьому одноденний розмір грошового забезпечення визначається шляхом ділення розміру грошового забезпечення на 30 календарних днів. Кількість днів для виплати грошової компенсації за невикористану відпустку вказується в наказі про звільнення.

За загальним правилом пріоритетними є норми спеціального законодавства, а трудове законодавство підлягає застосуванню у випадках, якщо нормами спеціального законодавства не врегульовані спірні правовідносини або коли про це йдеться в спеціальному законі.

Аналогічна правова позиція неодноразово висловлювалася Верховним Судом, зокрема у постановах від 11 жовтня 2018 року у справі №806/829/17, від 24 жовтня 2018 року у справі №806/277/16.

З огляду на не врегулювання положеннями Закону України Про Національну поліцію та Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантів вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, що затверджений наказом МВС України від 06 квітня 2016 року № 260, питання компенсації невідбутої частини відпустки поліцейському за минулі роки, при вирішенні вказаного питання підлягають застосуванню положення Кодексу законів про працю України, Закону України Про відпустки, Порядку обчислення середньої заробітної плати, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року №100.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом в постанові від 23 жовтня 2019 року в справі №826/8185/18.

Відповідно до ч. 1 ст. 83 Кодексу законів про працю України у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи.

Аналогічні положення містяться в ч. 1 ст. 24 Закону України Про відпустки.

Як вже зазначалося, до щорічних відпусток належать додаткові відпустки, передбачені законодавством (п. 1 ст. 4 Закону України Про відпустки), зокрема додаткова відпустка учасникам бойових дій із збереженням заробітної плати строком 14 календарних днів на рік. В разі невикористання такої відпустки особою, яка має право на таку відпустку, їй повинна виплачуватися грошова компенсація.

Відповідно до абз. 3 п. 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року №100, обчислення середньої заробітної плати для оплати часу щорічної відпустки, додаткових відпусток у зв`язку з навчанням, творчої відпустки, додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, або для виплати компенсації за невикористані відпустки провадиться виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю надання відпустки або виплаті компенсації за невикористані відпустки.

Працівникові, який пропрацював на підприємстві, в установі, організації менше року, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактичний час роботи, тобто з першого числа місяця після оформлення на роботу до першого числа місяця, в якому надається відпустка або виплачується компенсація за невикористану відпустку.

Крім того, Верховний Суд в постанові від 07 травня 2020 в справі №360/4127/19 за результатами аналізу норм, що регулюють питання компенсації поліцейським за невикористану відпустку учасника бойових дій, зазначив, що положення Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту не обмежують та не припиняють право учасника бойових дій на отримання у рік звільнення виплати грошової компенсації за всі невикористані дні додаткової відпустки. Суд погодився з тим, що у випадку звільнення поліцейського - учасника бойових дій йому виплачується компенсація за всі невикористані ними дні додаткової відпустки учасника бойових дій.

Оскільки право позивача на компенсацію за невикористану додаткову відпустку як учаснику бойових дій порушено, тому воно підлягає відновленню в судовому порядку.

Разом з тим, нарахування такої компенсації належить до безпосередніх повноважень відповідача як роботодавця. І оскільки така компенсація позивачу не нараховуваласята не визначалось її кількість днів, а тому суд позбавлений можливості стягнути на користь позивача її суму.

З огляду на наведене з метою ефективного захисту та відновлення порушених прав позивача основні позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню шляхом визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо ненарахування та невиплати позивачу грошової компенсації за невикористану додаткову відпустку як учаснику бойових дій за період служби з 17 січня 2017 року (дня отримання статусу учасника бойових дій) по 05 лютого 2020 року (день звільнення зі служби); зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу компенсацію за невикористану додаткову відпустку як учаснику бойових дій за період з 17 січня 2017 року по 05 лютого 2020 року.

Вирішуючи спір в частині компенсації за невикористану додаткову відпустку особі, яка проходила службу в поліції, судом враховані правові висновки, що викладені у постанові Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року в справі №826/8185/18, від 07 травня 2020 в справі №360/4127/19, які відповідно до ч. 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України мають бути враховані судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Щодо позовних вимог про стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні із дня звільнення по день винесення рішення суду у справі, враховуючи середньоденний заробіток на час звільнення для розрахунку вказаної компенсації 810,05 грн. в день.

Відповідно до статті 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Цією ж статтею передбачено, що право особи на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Згідно зі статтею 1 Конвенції Міжнародної організації праці від 1 липня 1949 року № 95 Про захист заробітної плати, ратифікованої Україною 30 червня 1961 року, незалежно від назви оплати праці і методу її обчислення, будь-яку винагороду або заробіток, які можуть бути обчислені в грошах, і встановлені угодою або національним законодавством, що їх роботодавець повинен заплатити працівникові за працю, яку виконано чи має бути виконано, або за послуги, котрі надано чи має бути надано.

Нормами статті 12 Конвенції встановлено, що коли минає термін трудового договору, остаточний розрахунок заробітної плати, належної працівнику, має бути проведено відповідно до національного законодавства, колективного договору чи рішення арбітражного органу, або - коли немає такого законодавства, угоди чи рішення - в розумний термін з урахуванням умов контракту.

Згідно з частиною першою статті 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Нормами статті 116 Кодексу законів про працю України встановлено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

В разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку (частина 1 статті 117 Кодексу законів про працю України).

При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Проте, аналіз наведених положень свідчить про те, що невиплата звільненому працівникові всіх сум, що належать йому від власника або уповноваженого ним органу, є триваючим правопорушенням, а отже, працівник може визначити остаточний обсяг своїх вимог лише на момент припинення такого правопорушення, яким є день фактичного розрахунку.

Отже, для встановлення початку перебігу строку звернення працівника до суду з вимогою про стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні із дня звільнення по день винесення рішення суду у справі визначальними є такі юридично значимі обставини, як невиплата належних працівникові сум при звільненні та факт проведення з ним остаточного розрахунку, який було встановлено лише під час розгляду даної справи.

Аналогічні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 12 квітня 2018 року по справі № 817/925/14 (провадження № К/9901/16797/18), від 19 вересня 2018 року по справі № 822/181/16 (провадження № К/9901/12582/18).

З урахуванням викладеного, суд доходить висновку про передчасність заявлених позивачем вимог про стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні із дня звільнення по день винесення рішення суду у справі, враховуючи середньоденний заробіток на час звільнення для розрахунку вказаної компенсації 810,05 грн. в день. При цьому, суд зауважує, що позивач не позбавлений права звернутися до суду за стягненням середнього заробітку після проведення з ним остаточного розрахунку (виплати індексації грошового забезпечення, коштів у якості надбавки за роботу у нічний час; компенсації за невикористані дні щорічних основних оплачуваних відпусток; компенсації за невикористані дні додаткової щорічної основної оплачуваної відпустки, як учаснику бойових дій.

З огляду на наведене позов підлягає задоволенню частково.

Позивач звільнений від сплати судового збору відповідно до закону, а тому питання щодо розподілу судових витрат судом не вирішується.

Керуючись статтями 2-17, 19-20, 42-47, 55-60, 72-77, 90, 94-99, 122, 124-125, 132, 139, 143, 159-165, 168, 171, 173, 192-196, 224, 225-228, 229-230, 241, 243, 245, 246, 250, 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) до Головного управління Національної поліції в Донецькій області (місцезнаходження: 87517, Донецька область, м.Маріуполь, пр.Нахімова, 86, ) про визнання протиправною бездіяльності щодо ненарахування та невиплати індексації грошового забезпечення за період часу з листопада 2015 по жовтень 2017 включно; зобов`язання нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення за період часу з листопада 2015 по жовтень 2017 включно; визнання протиправною бездіяльності щодо невиплати у повному обсязі грошових коштів у якості надбавки за роботу у нічний час протягом 2015-2018 та 2020 років; зобов`язання нарахувати та виплатити недоплачені кошти у якості надбавки за роботу у нічний час протягом 2015-2018 та 2020 років у сумі 1569,03 грн.;визнання протиправною бездіяльності щодо невиплати компенсації відповідно до постанови №100 Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 за невикористані дні щорічних основних оплачуваних відпусток за 2015-2019 загальною кількістю 61 доба; зобов`язання нарахувати та виплатити компенсацію відповідно до постанови №100 Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 за невикористані дні щорічних основних оплачуваних відпусток за 2015-2019 загальною кількістю 61 доби у розмірі 40609,53 грн.; визнання протиправною бездіяльності щодо невиплати компенсації відповідно до постанови №100 Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 за невикористані дні додаткової щорічної основної оплачуваної відпустки, як учаснику бойових дій за 2017-2020 загальною кількістю 43 доби; зобов`язання нарахувати та виплатити компенсацію відповідно до постанови №100 Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 за невикористані дні додаткової щорічної основної оплачуваної відпустки, як учаснику бойових дій за 2017-2020 загальною кількістю 43 доби у сумі 28626,39 грн.; стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні із дня звільнення по день винесення рішення суду у справі, враховуючи середньоденний заробіток на час звільнення для розрахунку вказаної компенсації 810,05 грн. в день - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Донецькій області (місцезнаходження: 87517, Донецька область, м.Маріуполь, пр.Нахімова, 86, ) щодо ненарахування та невиплати індексації грошового забезпечення за період часу з листопада 2015 по жовтень 2017 включно ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ).

Зобов`язати Головне управління Національної поліції в Донецькій області (місцезнаходження: 87517, Донецька область, м.Маріуполь, пр.Нахімова, 86, ) нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення за період часу з листопада 2015 по жовтень 2017 включно ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ).

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Донецькій області (місцезнаходження: 87517, Донецька область, м.Маріуполь, пр.Нахімова, 86, ) щодо невиплати у повному обсязі грошових коштів у якості надбавки за роботу у нічний час протягом 2015-2018, 2020 років ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ).

Зобов`язати Головне управління Національної поліції в Донецькій області (місцезнаходження: 87517, Донецька область, м.Маріуполь, пр.Нахімова, 86, ) нарахувати та виплатити недоплачені кошти у якості надбавки за роботу у нічний час протягом 2015-2018, 2020 років ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ).

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Донецькій області (місцезнаходження: 87517, Донецька область, м.Маріуполь, пр.Нахімова, 86, ) щодо невиплати компенсації відповідно до постанови №100 Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 за невикористані дні додаткової щорічної основної оплачуваної відпустки, як учаснику бойових дій за період служби з 17 січня 2017 року по 05 лютого 2020 року ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ).

Зобов`язати Головне управління Національної поліції в Донецькій області (місцезнаходження: 87517, Донецька область, м.Маріуполь, пр.Нахімова, 86, ) нарахувати та виплатити компенсацію відповідно до постанови №100 Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 за невикористані дні додаткової щорічної основної оплачуваної відпустки, як учаснику бойових дій за період служби з 17 січня 2017 року по 05 лютого 2020 року ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ).

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.О. Аканов