Справа № 140/6285/20
Суддя: Каленюк Жанна Василівна
Дата ухвалення: 2021-04-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2021 року ЛуцькСправа № 140/6285/20

Волинський окружний адміністративний суд у складі судді Каленюк Ж.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (позивач) звернувся з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (далі - ГУ ПФУ у Волинській області, відповідач) про визнання протиправним та скасування рішення, оформленого листом від 10 квітня 2020 року №2467-2394/П-02/8-0300/20, про відмову у здійсненні перерахунку пенсії відповідно до статті 50-1 Закону України "Про прокуратуру" (у редакції станом на липень 2002 року) на підставі довідки Прокуратури Волинської області від 03 березня 2020 року №18-65 вих-20 про заробітну плату (грошове забезпечення) з розрахунку 90 відсотків від суми заробітної плати (грошового забезпечення); зобов`язання здійснити з 01 жовтня 2017 року перерахунок та виплату пенсії у розмірі 90 відсотків від суми місячної заробітної плати на підставі вказаної довідки Прокуратури Волинської області без обмеження граничного розміру (з урахуванням раніше проведених виплат), разово та однією сумою, без застосування положень постанови Кабінету Міністрів України від 22 серпня 2018 року №649 "Питання погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду" (далі - Постанова №649).

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що з 31 липня 2002 року отримує пенсію за вислугу років, призначену на підставі статті 50-1 Закону №1789-ХІІ у розмірі 90 відсотків середнього місячного заробітку.

На виконання Рішення Конституційного Суду України від 13 грудня 2019 року №7-р (ІІ)/2019 та у зв`язку з підвищенням у вересні 2017 року заробітної плати працюючих працівників органів прокуратури згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року №657 "Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України щодо оплати праці працівників прокуратури" (далі - Постанова №657) Прокуратура Волинської області 03 березня 2020 року видала довідку №18-65 вих-20 про розмір заробітної плати (грошового забезпечення), що враховується для перерахунку пенсій, за відповідною посадою. На звернення до відповідача із заявою про проведення перерахунку пенсії за вислугу років у розмірі 90 відсотків від розміру заробітної плати, зазначеного у довідці, ГУ ПФУ у Волинській області листом від 10 квітня 2020 року №2467-2394/П-02/8-0300/20 повідомило про відмову у проведенні перерахунку пенсії посилаючись на те, що нормативно-правового акту після 13 грудня 2019 року про підвищення заробітної плати працівникам органів прокуратури не прийнято.

Відмову відповідача у перерахунку пенсії позивач вважає протиправною. На думку позивача, безумовною обставиною для перерахунку пенсії є підвищення заробітної плати працюючих працівників прокуратури та зміна чинного законодавства відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 13 грудня 2019 року №7-р (ІІ)/2019, при цьому Постанова №657 є нормою тривалої дії, вона є чинною і на час звернення із позовом.

Позивач зауважив, що зміни, які були внесені до Закону України "Про прокуратуру" в частині визначення відсоткового розміру пенсії та встановлення обмеження максимальним розміром пенсії не підлягають застосуванню при перерахунку пенсії, призначеної до набрання чинності цими змінами.

З урахуванням наведеного позивач просив позов задовольнити та встановити судовий контроль за виконанням судового рішення.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 21 травня 2020 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, її судовий розгляд призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

У відзиві на позов відповідач вимоги позову заперечив та у їх задоволенні просив відмовити (а.с.32-36). В обґрунтування цієї позиції вказав, що на час підвищення посадових окладів працівникам прокуратури Постановою №657, з прийняттям якої позивач пов`язує виникнення у нього права на перерахунок пенсії, та на час звернення із відповідною заявою про перерахунок пенсії частини тринадцята та вісімнадцята статті 50-1 Закону №1789-ХІІ, які визначали умови та порядок перерахунку пенсії працівникам прокуратури у зв`язку з підвищенням заробітної плати, не чинні (втратили чинність 15 липня 2015 року - з набранням чинності Законом №1697-VII). З 13 грудня 2019 року відновлено дію частини двадцятої статті 86 Закону №1697-VII щодо перерахунку пенсії працівникам прокуратури, а тому підстави для проведення такого перерахунку з 01 жовтня 2017 року відсутні. Відповідач також вважає, що умовою для проведення перерахунку пенсії за цією нормою є підвищення заробітної плати працівникам органів прокуратури після 13 грудня 2019 року. Таких нормативно-правових актів про підвищення заробітної плати працівникам органам прокуратури після ухвалення Конституційним Судом України Рішення №7-р(ІІ)/2019 Кабінетом Міністрів України прийнято не було.

Також відповідач зауважив, що частиною п`ятнадцятою статті 86 Закону №1697-VII встановлено обмеження максимального розміру пенсії та неконституційною ця норма не визнавалася.

Відповідач наголосив, що вимоги про виплату заборгованості разово та однією сумою є безпідставними, оскільки Постановою №649 передбачено, що для виконання судових рішень, якими на органи Пенсійного фонду покладені зобов`язання з нарахування (перерахунку) пенсійних виплат, що фінансуються з державного бюджету, виплата коштів, нарахованих за період до набрання судовим рішенням законної сили, здійснюється відповідно до Порядку погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду, затвердженого вказаною постановою. Крім того відповідач зазначив, що позивачем не надано доказів того, що прийняте рішення суду не буде виконуватись, а тому вимога про встановлення судового контролю також є безпідставною.

Інші заяви по суті справи від сторін не надходили.

Ухвалою суду від 01 червня 2020 року провадження у справі було зупинене до набрання чинності рішенням Верховного Суду у зразковій справі №560/2120/20 за позовом ОСОБА 1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії.

Ухвалою суду від 15 березня 2021 року провадження у справі поновлено та прийнято до розгляду заяву позивача про уточнення позовних вимог; одночасно продовжено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін у межах строку розгляду справи, визначеного статтею 258 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Дослідивши письмові докази, а також пояснення, викладені учасниками справи у заявах по суті справи, суд встановив такі обставини.

Не є спірною та обставина, що позивач ОСОБА_1 з 31 липня 2002 року отримує пенсію за вислугу років, яка йому була призначена відповідно до статті 50-1 Закону №1789-ХІІ; на обліку як отримувач пенсії перебуває в ГУ ПФУ у Волинській області.

23 березня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до ГУ ПФУ у Волинській області із заявою про перерахунок пенсії у зв`язку із зміною з 06 вересня 2017 року оплати праці працівників органів прокуратури на підставі Постанови №657 (а.с.16). До заяви позивач додав довідку Прокуратури Волинської області від 03 березня 2020 року №18-65 вих-20 про розмір заробітної плати (грошового забезпечення), що враховується для перерахунку пенсій, станом на 06 вересня 2017 року за відповідною (прирівняною) посадою "начальник відділу" (а.с.17). Довідка видана з посиланням на Рішення Конституційного Суду України від 13 грудня 2019 року №7-р(ІІ)/2019 та Постанову №657.

Листом від 10 квітня 2020 року №2467-2394 /П-02/8-0300/20 ГУ ПФУ у Волинській області повідомило позивача про відсутність підстав для вчинення дій, про які йдеться у заяві позивача (а.с.18). При цьому відповідач вказав, що довідка видана про розмір заробітної плати станом на 06 вересня 2017 року, проте підставою для перерахунку пенсії з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 13 грудня 2019 року №7-р(ІІ)/2019 проводиться у разі зміни розмірів посадових окладів для працівників прокуратури не раніше 13 грудня 2019 року.

Вважаючи порушеним право на перерахунок пенсії, позивач звернувся до суду з цим позовом.

При вирішенні спору суд керується такими нормативно-правовими актами.

На час призначення позивачу пенсії (2002 рік) особливості пенсійного забезпечення прокурорів і слідчих визначалися статтею 50-1 Закону №1789-ХІІ. Прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку. Така пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до котрої включаються всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії. За кожен повний рік роботи понад 10 років на цих посадах пенсія збільшується на 2 відсотки, але не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку (частина перша статті 50-1); обчислення (перерахунок) пенсій провадиться за документами пенсійної справи та документами, додатково поданими пенсіонерами, виходячи з розміру місячного заробітку за відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію, станом на час звернення за призначенням або перерахунком (частина дванадцята статті 50-1); призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв`язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Перерахунок пенсій провадиться з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи (частина сімнадцята статті 50-1).

До статті 50-1 Закону №1789-ХІІ внесено зміни Законом України від 08 липня 2011 року №3668-VI "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" (далі - Закон №3668-VI), унаслідок яких наведена вище частина сімнадцята статті 50-1 Закону №3668-VI з 01 жовтня 2011 року стала вісімнадцятою, - тобто відбулась зміна порядкового номеру частини статті, що регламентувала порядок та підстави перерахунку пенсії, проте її текст залишився незмінним.

14 жовтня 2014 року ухвалено новий Закон України "Про прокуратуру" (Закон №1697-VІІ). Частина двадцята статті 86 Закону №1697-VІІ у первинній редакції мала такий текст: "Призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв`язку з підвищенням заробітної плати прокурорським працівникам на рівні умов та складових заробітної плати відповідних категорій працівників, які проходять службу в органах і установах прокуратури на момент виникнення права на перерахунок. Перерахунок призначених пенсій проводиться з першого числа місяця, наступного за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув право на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Пенсія працюючим пенсіонерам перераховується також у зв`язку з призначенням на вищу посаду, збільшенням вислуги років, присвоєнням почесного звання або наукового ступеня та збільшенням розміру складових його заробітної плати в порядку, передбаченому частинами другою, третьою та четвертою цієї статті, при звільненні з роботи або за кожні два відпрацьовані роки".

Отже, первинна редакція частини двадцятої статті 86 Закону №1697-VІІ та частина сімнадцята (з 01 жовтня 2011 року - вісімнадцята) статті 50-1 Закону №1789-ХІІ містили аналогічні за змістом положення щодо підстав та порядку перерахунку пенсій за вислугу років, призначених працівникам прокуратури.

Розділ XII "Прикінцеві положення" Закону №1697-VІІ щодо набрання ним чинності (в розрізі конкретних статей закону) неодноразово змінювався, переважна більшість статей (у тому числі стаття 86) цього Закону набрали чинності з 15 липня 2015 року. Водночас з 15 липня 2015 року втратив чинність Закон №1789-XII (крім пункту 8 частини першої статті 15, частини четвертої статті 16, абзацу першого частини другої статті 46-2, статті 47, частини першої статті 49, частини п`ятої статті 50, частин третьої, четвертої, шостої та одинадцятої статті 50-1, частини третьої статті 51-2, статті 53 щодо класних чинів).

01 січня 2015 року набрав чинності Закон України від 28 грудня 2014 року №76-VIII "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" (далі - Закон №76-VIII), яким, з-поміж іншого, внесено такі зміни: частину вісімнадцяту статті 50-1 Закону №1789-ХІІ (діяла до 15 липня 2015 року) викладено в такій редакції: "Умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України"; частину двадцяту статті 86 Закону №1697-VІІ (набрала чинності 15 липня 2015 року) викладено у такій редакції: "20. Умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України".

Тобто, починаючи з 1 січня 2015 року в Україні, жоден закон не визначав ані умов (підстав), ані порядку перерахунку пенсій за вислугу років, призначених на підставі Закону України "Про прокуратуру". Законодавець делегував повноваження щодо встановлення умов та порядку перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури Кабінету Міністрів України. Проте Кабінет Міністрів України впродовж 2015-2019 років не визначив умов та порядку перерахунку пенсій працівникам прокуратури.

13 грудня 2019 року Конституційний Суд України за результатами розгляду справи №3-209/2018 (2413/18, 2807/19) ухвалив рішення від №7-р(II)/2019 та визнав таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним) положення частини двадцятої статті 86 Закону №1697-VII зі змінами, яким передбачено, що умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 2 Рішення положення частини двадцятої статті 86 Закону №1697-VII зі змінами, визнане неконституційним, втрачає чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Також у пункті 3 Рішення №7-р(II)/2019 Конституційний Суд України встановив такий порядок його виконання: частина двадцята статті 86 Закону №1697-VII зі змінами не підлягає застосуванню з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення; частина двадцята статті 86 Закону №1697-VII підлягає застосуванню в первинній редакції: "20. Призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв`язку з підвищенням заробітної плати прокурорським працівникам на рівні умов та складових заробітної плати відповідних категорій працівників, які проходять службу в органах і установах прокуратури на момент виникнення права на перерахунок. Перерахунок призначених пенсій проводиться з першого числа місяця, наступного за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув право на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Пенсія працюючим пенсіонерам перераховується також у зв`язку з призначенням на вищу посаду, збільшенням вислуги років, присвоєнням почесного звання або наукового ступеня та збільшенням розміру складових його заробітної плати в порядку, передбаченому частинами другою, третьою та четвертою цієї статті, при звільненні з роботи або за кожні два відпрацьовані роки".

Зазначене Рішення Конституційного Суду України стало підставою для звернення позивача, який отримує пенсію відповідно до Закону України "Про прокуратуру", за отриманням довідки про заробітну плату та згодом до органу Пенсійного фонду України із заявою про перерахунок пенсії.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач відмовив позивачу у задоволенні заяви про перерахунок пенсії з мотивів відсутності нормативно-правових актів про підвищення заробітної плати працівникам органів прокуратури. У відзиві на позовну заяву відповідач зазначив, що позивач набуде права на перерахунок пенсії виключно у разі прийняття після 13 грудня 2019 року відповідного рішення про підвищення заробітку працюючих прокурорів. Тобто фактично пенсійний орган погоджується з наявністю у заявника права на перерахунок пенсії, проте відмовив позивачу у такому перерахунку з підстав відсутності нормативно-правових актів про підвищення заробітної плати працівникам органів прокуратури.

Разом з тим, доводи відповідача про те, що після набрання чинності Рішенням Конституційного Суду України №7-(ІІ)/2019 (після 13 грудня 2019 року) нормативно-правового акту про підвищення заробітної плати працівникам органів прокуратури не ухвалено, а тому відсутні підстави для перерахунку пенсії, є помилковими та не доводять правомірності його дій, оскільки чинна з 13 грудня 2019 року норма частини двадцятої статті 86 Закону №1697-VІІ визначає умовою перерахунку пенсії за вислугу років підвищення заробітної плати прокурорським працівникам. Також хибним є твердження відповідача, що для реалізації права на перерахунок пенсії, визначеного статтею 86 Закону №1697-VІІ (у редакції, що діє з 13 грудня 2019 року), обов`язковою умовою є прийняття урядом нової постанови про підвищення заробітної плати працівникам органів прокуратури.

Суд зауважує, що на момент прийняття Конституційним Судом України Рішення №7-р(II)/2019 вже існувала суттєва різниця в оплаті праці працюючих працівників прокуратури та розмірі заробітних плат, з яких розраховані пенсії прокурорських пенсіонерів. Така нерівність має усуватись шляхом беззастережного (відносно дати ухвалення рішення про збільшення заробітку діючих працівників прокуратури) задоволення заяв пенсіонерів про перерахунок пенсії, поданих після 13 грудня 2019 року.

Позивач просив здійснити перерахунок його пенсії з урахуванням норм Постанови №657, яка і є рішенням про "підвищення заробітної плати прокурорським працівникам", є чинною та будь-яких обмежень щодо застосування не містить.

Крім того, первинна редакція частини двадцятої статті 86 Закону №1697-VІІ до 13 грудня 2019 року (дата ухвалення Рішення №7-р(ІІ)/2019) не набирала чинності та не застосовувалася, оскільки Законом №76-VIII цю первинну редакцію з 1 січня 2015 року було викладено в новій редакції: "Умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України". Тобто ці зміни було внесені в текст статті 86 Закону №1697-VІІ ще до дати набрання нею чинності (15 липня 2015 року). Тому частина двадцята статті 86 Закону №1697-VІІ (в первинній редакції, якою визначено умови та порядок перерахунку пенсії за вислугу років працівникам прокуратури) на підставі Рішення Конституційного Суду України №7-р(ІІ)/2019 набрала чинності 13 грудня 2019 року та підлягає застосуванню, починаючи з цієї дати. Отже, після тривалої перерви (1 січня 2015 року - 12 грудня 2019 року) в Україні з`явилася/набрала чинності норма закону, що визначає умови та порядок перерахунку пенсії за вислугу років, призначеної на підставі Закону України "Про прокуратуру".

Таким чином, з 13 грудня 2019 року особи, яким пенсії призначені відповідно до Закону №1789-ХІІ або Закону №1697-VІІ, мають право на перерахунок пенсії у зв`язку з підвищенням заробітної плати прокурорським працівникам (зокрема, на підставі Постанови №657) та пенсії перераховуються з 13 грудня 2019 року.

Такі висновки щодо застосування норм права викладені у рішенні Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 14 вересня 2020 року та постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 січня 2021 року у зразковій справі №560/2120/20 за позовом ОСОБА 1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії.

При цьому Велика Палата Верховного Суду у постанові від 20 січня 2021 року у зразковій справі №560/2120/20 зазначила, що це рішення суду є зразковим для справ, у яких предметом спору є вимога зобов`язати відповідача перерахувати пенсію відповідно до статті 50-1 Закону №1789-ХІІ або статті 86 Закону №1697-VII; звернення до територіальних органів Пенсійного фонду України за перерахунком пенсії після 13 грудня 2019 року.

Розглядувана справа відповідає ознакам типової (позивач є особою, яка отримує пенсію, призначену відповідно до Закону №1789-ХІІ, а предметом спору є перерахунок пенсії після ухвалення Рішення Конституційного Суду України №7-р(ІІ)/2019), а тому незалежно від особливостей словесного формулювання позовних вимог при її розгляді відповідно до частини третьої статті 291 КАС України підлягають врахуванню правові висновки Верховного Суду у зразковій справі №560/2120/20.

Вирішуючи питання щодо порядку перерахунку пенсії за вислугу років позивача як колишнього працівника прокуратури, суд враховує, що перерахунок пенсії проводиться за заявою особи, до якої додаються необхідні документи на підтвердження умов, що зумовлюють перерахунок пенсії; відповідно до частини двадцятої статті 86 Закону №1697-VІІ перерахунок призначених пенсій проводиться з першого числа місяця, наступного за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув право на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців.

Позивач із заявою про перерахунок пенсії звернувся до відповідача 23 березня 2020 року.

З урахуванням наведеного суд дійшов переконання, що позивач має право на перерахунок пенсії відповідно до статті 86 Закону №1697-VII на підставі довідки про розмір заробітної плати з 13 грудня 2019 року, а не з 01 жовтня 2017 року, як вважає позивач. Підстави для здійснення перерахунку пенсії позивача відповідно до статті 50-1 Закону №1789-ХІІ за нормами, які втратили чинність з 15 липня 2015 року, відсутні.

Відповідно до частини першої статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень. Разом з тим, позивач помилково вважає, що лист ГУ ПФУ у Волинській області від 10 квітня 2020 року №2467-2394/П-02/8-0300/20 є рішенням - актом індивідуальної дії.

З огляду на встановлені обставини у цій справі, наведені норми чинного законодавства України та висновки щодо застосування норм права, викладені у рішенні Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 14 вересня 2020 року та постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 січня 2021 року у зразковій справі №560/2120/20, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню шляхом прийняття рішення про визнання протиправними дій ГУ ПФУ у Волинській області щодо відмови позивачу у перерахунку пенсії за вислугу років та зобов`язання відповідача здійснити перерахунок та виплату пенсії позивача (з урахуванням виплачених сум) з 13 грудня 2019 року на підставі довідки Прокуратури Волинської області від 03 березня 2020 року №18-65 вих-20.

Водночас не підлягає задоволенню вимога щодо визначення відсоткового розміру пенсії при її перерахунку та незастосування обмеження її максимальним розміром.

Відповідач у відповідь на заяву позивача відмовив у перерахунку пенсії з мотивів відсутності нормативно-правових актів про підвищення заробітної плати працівникам органів прокуратури. Отже, перерахунок пенсії проведений не був, рішення щодо встановлення іншого відсоткового розміру пенсії, ніж той, який визначений позивачу при призначенні пенсії, не приймалося, так само відсутнє рішення про обмеження пенсії позивача максимальним розміром. Судовому захисту підлягають порушені права чи інтереси особи, а не ті, що можливо/ймовірно будуть порушені у майбутньому, а тому позовні вимоги у цій частині є передчасними. Задоволення позову в цій частині буде свідчити про вирішення спору, який ще відсутній, що суперечить засадам адміністративного судочинства та його принципам.

Вимога позивача про здійснення виплати пенсії є похідною від вимоги про зобов`язання провести перерахунок пенсії, задоволення якої матиме наслідком виплату різниці між сумою фактично отриманої та сумою перерахованої пенсії. Виконання рішення суду про виплату перерахованої пенсії здійснюється згідно з вимогами бюджетного законодавства та особливостей фінансування відповідних видатків та не потребує встановлення судом способу виконання.

Вимога позивача при виплаті перерахованої пенсії не застосовувати Постанову №649, є безпідставною, оскільки постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 22 липня 2020 року у справі №640/5248/19 визнано протиправними та нечинними пункти 1 та 2 Постанови №649, якою затверджено Порядок погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду. Постанова суду набрала законної сили 22 липня 2020 року.

Згідно з частиною другою статті 265 КАС України нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду.

Отже, з 22 липня 2020 року пункти 1, 2 Постанови №649 не підлягають застосуванню у зв`язку із визнанням їх нечинними судовим рішенням, яке набрало законної сили.

Таким чином, позов належить задовольнити частково.

На думку суду, відсутні підстави для встановлення відповідно до частини першої статті 382 КАС України судового контролю за виконанням судового рішення у цій справі шляхом зобов`язання відповідача подати звіт про виконання судового рішення, як про це просить позивач.

Частини п`ята та шоста статті 246 КАС України не встановлюють обов`язку суду у резолютивній частині рішення суду встановлювати судовий контроль за його виконанням.

Відповідно до частини першої статті 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Верховний Суд у постанові від 20 лютого 2019 року у справі №806/2143/15 звертав увагу на те, що застосування статті 382 КАС України має на меті забезпечення належного виконання судового рішення; підставою її застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи - позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.

З наведеного слідує, що встановлення судового контролю може мати місце на стадії виконання судового рішення за заявою сторони, на користь якої таке рішення ухвалене, за наявності обґрунтованих доводів та підстав вважати, що відповідач ухиляється від виконання рішення у справі. Окремо слід вказати, що встановлення судового контролю за виконанням рішення суб`єктом владних повноважень є диспозитивним правом суду, яке може використовуватися в залежності від наявності об`єктивних обставин, які підтверджуються належними та допустимими доказами.

Статтею 244 КАС України встановлено, що суд під час ухвалення рішення вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати.

Як визначено частинами першою, третьою статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Звертаючись до суду, позивач сплатив судовий збір у сумі 840,80 грн, що підтверджується квитанцією від 27 квітня 2020 року №0.0..1, випискою про зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету (а.с.6, 53).

Оскільки суд задовольняє позов частково, то на користь позивача необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, у сумі 420,40 грн.

Керуючись статтями 2, 72-77, 139, 243-246, 255, 258, 291, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (43026, Волинська область, місто Луцьк, вулиця Кравчука, 22-В, ідентифікаційний номер 13358826) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області щодо відмови ОСОБА_1 у перерахунку та виплаті пенсії за вислугу років відповідно до Закону України "Про прокуратуру" з 13 грудня 2019 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області здійснити з 13 грудня 2019 року перерахунок та виплату ОСОБА_1 раніше призначеної пенсії за вислугу років відповідно до статті 86 Закону України від 14 жовтня 2014 року №1697-VII "Про прокуратуру" на підставі довідки Прокуратури Волинської області від 03 березня 2020 року №18-65 вих-20 з виплатою різниці між фактично отриманою та перерахованою сумою пенсії.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Пенсійного фонду України у Волинській області судові витрати у сумі 420,40 грн (чотириста двадцять грн 40 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається учасниками справи до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд.

Суддя Ж.В. Каленюк