Справа № 600/430/21-а
Суддя: Лелюк Олександр Петрович
Дата ухвалення: 2021-04-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2021 р. м. Чернівці Справа № 600/430/21-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Лелюка О.П., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Чернівецькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

У С Т А Н О В И В:

У лютому 2021 року фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Головного управління ДПС у Чернівецькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 26 серпня 2020 року.

Ухвалою суду від 08 лютого 2021 року (справа №600/430/21-а) прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження; призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження; встановлено строки для подання заяв по суті справи.

У лютому 2021 року фізична особа-підприємець ОСОБА_1 також звернулась до суду з позовом до Головного управління ДПС у Чернівецькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 26 серпня 2020 року.

Ухвалою суду від 10 лютого 2021 року (справа №600/451/21-а) прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження; призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження; встановлено строки для подання заяв по суті справи.

Ухвалою суду від 23 березня 2021 року об`єднано в одне провадження справу №600/430/21-а за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Чернівецькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення та справу №600/451/21-а за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Чернівецькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення.

В обґрунтування протиправності оскаржуваних рішень позивач посилалась на те, що вона як орендар АЗС є розпорядником акцизних складів і з метою дотримання законодавства своєчасно уклала договори поставки з постачальниками рівнемірів-лічильників і здійснила відповідні оплати за їх придбання. Проте рівнеміри-лічильники до 01 квітня 2020 року не були поставлені та встановлені у зв`язку із пандемією коронавірусної хвороби (COVID-19) та введеними карантинними обмеженнями розпорядженням Кабінету Міністрів України від 13 березня 2020 року №288-р «Про тимчасове закриття-деяких пунктів пропуску через державний кордон та пунктів контролю і припинення в них сполучення», постановою Кабінету Міністрів України №211 від 11 березня 2020 року «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19», а також згідно рішень місцевих органів державної влади. Рівнеміри-лічильники були встановлені на АЗС лише 24 червня 2020 року, а 02 липня 2020 року зареєстровані в Єдиному державному реєстрі. У зв`язку з наведеним, позивач вважає, що карантин, встановлений Урядом, є форс-мажорною обставиною, тобто надзвичайною і не підвладною волі сторін договорів поставки рівнемірів-лічильників для подальшого обладнання акцизного складу. Вказана обставина була непередбачуваною та перешкоджала позивачу організувати та здійснити обладнання акцизного складу витратомірами-лічильниками та рівнемірами-лічильниками. Таким чином, не обладнання лічильниками на резервуарах з пальним складу сталося не через вину позивача чи інших осіб, а як наслідок настання непереборної сили, що унеможливила виконання зобов`язань постачальників з поставки позивачу рівнемірів-лічильників. Вказане, на думку позивача, свідчить про відсутність в її діях вини, адже несвоєчасне виконання своїх обов`язків зі встановлення рівнемірів-лічильників відбулося внаслідок незалежних від неї причин, а тому підстави для застосування до неї штрафних санкцій та притягнення до відповідальності відсутні. Крім цього, в обґрунтування позовних вимог позивач посилалась на позиції Верховного Суду та рішення Європейського суду з прав людини, а також вказувала, що наразі система контролю за фактичним обігом та залишками пального на АЗС в онлайн режимі не функціонує через відсутність спеціального програмного продукту розробленого ДФС, що, на думку позивача, свідчить про відсутність жодного сенсу встановлення витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників ані до граничного терміну 01 квітня 2020 року, ані до сьогоднішнього дня.

Відповідач щодо задоволення позову заперечував. У поданих до суду відзивах зазначив, що проведеною перевіркою встановлено, що у період з 01 квітня 2020 року по 02 липня 2020 року позивачем здійснювалась реалізація пального з акцизних складів, в яких знаходяться резервувари, які обладнані не зареєстрованими в Реєстрі рівнемірами-лічильниками рівня нафтопродуктів (пального) у резервуарі, чим порушено підпункт 230.1.2 пункту 230.1 статті 230 Податкового кодексу України. Відповідальність за дані правопорушення передбачена пунктом 128-1.1 статті 128-1 Податкового кодексу України, а саме - накладення штрафу в розмірі 20000,00 грн за кожний необладнаний резервуар та/або незареєстрований рівнемір-лічильник. Отже, штрафні санкції застосовані до позивача у відповідності до чинного законодавства, а тому відсутні підстави скасування оскаржуваних податкових повідомлень-рішень. Просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

У судовому засіданні представники сторін, надавши пояснення щодо спірних правовідносин, подали до суду 06 квітня 2021 року заяви про подальший розгляд справи в порядку письмового провадження за наявними матеріалами, за їх відсутності.

Відповідно до частини третьої статті 194 Кодексу адміністративного судочинства України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів.

Враховуючи викладене, суд вважає, що наявні правові підстави для розгляду справи в порядку письмового провадження.

Дослідивши наявні матеріали, всебічно та повно з`ясувавши всі обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що фізична особа-підприємець ОСОБА_1 на підставі договору оренди АЗС в смт Глибока від 19 березня 2019 року є орендарем майнового комплексу АЗС, який знаходиться в АДРЕСА_1 , який належить ТОВ «Граніт Плюс».

Головним управлінням ДПС у Чернівецькій області проводилась фактична перевірка з питань додержання вимог, встановлених законодавством України, які є обов`язковими до виконання при здійснення оптової і роздрібної торгівлі алкогольними напоями та/або тютюновими виробами, пального, суб`єкта господарювання за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 .

За результатами проведеної перевірки посадовими особами Головного управління ДПС у Чернівецькій області складно акт від 05 серпня 2020 року, в якому зазначено, що станом на 01 квітня 2020 року ФОП ОСОБА_1 не зареєстровано 5 (п`ять) рівнемірів-лічильників.

Згідно з висновками вказаного акту позивачем порушено пункт 128-1.1 статті 128-1 та підпункту 230.1.2 пункту 230.1. статті 230 Податкового кодексу України.

26 серпня 2020 року Головним управлінням ДПС у Чернівецькій області винесено податкове повідомлення-рішення форми «С» №, яким у зв`язку з порушенням пункту 3 статті 117 Податкового кодексу України та на підставі підпункту 54.3 статті 54 і пункту 128-1.1 статті 128-1, підпункту 230.1.2 пункту 230.1 статті 230 Податкового кодексу України до позивача застосовано штраф у сумі 100000,00 грн.

Позивачем було подано до Державної податкової служби України скаргу на вказане вище податкове повідомлення-рішення, за результатами розгляду якої останнє було залишено без змін, а скаргу - без задоволення.

Крім цього згідно матеріалів справи, 24 лютого 2020 року між ТОВ «Граніт Плюс» («Покупець») та ТОВ «Інтех» («Постачальник») укладено Договір поставки №3, згідно з яким Постачальник зобов`язується постави та передати у власність Покупця певну продукцію (Товар), відповідно до Специфікації №1 (Додаток №1), а Покупець зобов`язується прийняти і оплатити цей товар на умовах даного Договору. Найменування товару: Рівнемір «Alisonic» Delfi RS 485 (зонд Н=2,5м) для НП (виробництво Італія).

12 лютого 2020 року ТОВ «ІнТех» виписано замовнику ТОВ «ІнТех» рахунок-фактуру №015511 на товар, серед якого - магнітострикційний рівнемір Alisonic Delfi у кількості 5 одиниць.

Згідно з платіжним дорученням №161 від 26 лютого 2020 року та №306 від 28 лютого 2020 року ТОВ «Граніт Плюс» проведено оплату за придбані магнітострикційні рівнеміри на підставі рахунку-фактури №015512 від 12 лютого 2020 року.

24 березня 2020 року ТОВ «ІнТех» направило на адресу ТОВ «Граніт Плюс» лист, в якому повідомлено про відсутність можливості своєчасно (до 30 березня 2020 року) поставити замовлене обладнання (рівнеміри лічильника «Alisonic» Delfi RS 485 (зонд Н=2,5м) у кількості 5 штук) у зв`язку із форс-мажорними обставинами, які зумовлені розповсюдженням корона вірусної хвороби, внаслідок чого відбулося повне перекриття кордонів між країнами, в тому числі з Італією, яка є країною виробником рівнемірів, звідки повинна відбутися поставка. Зазначено, що внаслідок запровадження постановою Кабінету Міністрів України №211 від 11 березня 2020 року карантинних обмежень підприємством також вимушене тимчасово призупинити монтаж обладнання на об`єктах замовників. Внаслідок цього поставка обладнання буде відкладена на невизначений строк.

02 липня 2020 року Головним управлінням ДПС у Чернівецькій області прийнято від ОСОБА_1 . Довідку про розпорядника акцизного складу пального, акцизні склади пального, розташовані на них резервуари пального, витратоміри та рівнеміри, в якій вказана інформація щодо розташованих на акцизному складі пального стаціонарних резервуарів та установлених на них рівнемірів, а саме: 5 рівнемірів-лічильників.

У червні 2020 року ТОВ «ІнТех» проводились роботи з введення в експлуатацію рівнемірів у кількості 5 штук за адресою: АДРЕСА_1 , клієнт - ФОП ОСОБА_1 , що підтверджується Актом введення в експлуатацію.

З матеріалів справи також вбачається, що позивач є орендарем АЗС, яка знаходиться на земельній ділянці Комарівської сільської ради Сторожинецького району Чернівецької області і належить ТОВ «Транс-Ойл», що підтверджується договором оренди АЗС с. Комарівці від 10 квітня 2019 року.

Головним управлінням ДПС у Чернівецькій області проводилась фактична перевірка з питань додержання вимог, встановлених законодавством України, які є обов`язковими до виконання при здійснення оптової і роздрібної торгівлі алкогольними напоями та/або тютюновими виробами, пального, суб`єкта господарювання за адресою: АДРЕСА_2 , що належить ОСОБА_1 .

За результатами проведеної перевірки посадовими особами Головного управління ДПС у Чернівецькій області складно акт від 05 серпня 2020 року, в якому зазначено, що станом на 01 квітня 2020 року ФОП ОСОБА_1 не зареєстровані 3 (три) рівнеміри-лічильники за адресою: АДРЕСА_2 .

Згідно з висновками вказаного акту позивачем допущено порушення пункту 128-1.1 статті 128-1 та підпункту 230.1.2 пункту 230.1. статті 230 Податкового кодексу України.

26 серпня 2020 року Головним управлінням ДПС у Чернівецькій області винесено податкове повідомлення-рішення форми «С» №, яким у зв`язку з порушенням пункту 230.1.2 статті 230 Податкового кодексу України та на підставі підпункту 54.3 статті 54 і пункту 128-1.1 статті 128-1 Податкового кодексу України до позивача застосовано штраф у сумі 60000,00 грн.

Позивачем було подано до Державної податкової служби України скаргу на вказане вище податкове повідомлення-рішення, за результатами розгляду якої останнє було залишено без змін, а скаргу - без задоволення.

Крім цього, згідно матеріалів справи, 24 лютого 2020 року між ФОП ОСОБА_1 («Покупець») та ТОВ «Інтех» («Постачальник») укладено Договір поставки №5, згідно з яким Постачальник зобов`язується постави та передати у власність Покупця певну продукцію (Товар), відповідно до Специфікації №1 (Додаток №1), а Покупець зобов`язується прийняти і оплатити цей товар на умовах даного Договору. Найменування товару: Рівнемір «Alisonic» Delfi RS 485 (зонд Н=2,5м) для НП (виробництво Італія).

12 лютого 2020 року ТОВ «ІнТех» виписано замовнику ФОП ОСОБА_1 рахунок-фактуру №015512 на товар, серед якого - магнітострикційний рівнемір Alisonic Delfi RS 485, 2750 мм (НП) у кількості 3 одиниці.

Згідно з платіжними дорученнями №301 від 26 лютого 2020 року та №306 від 28 лютого 2020 року позивачем проведено оплату за придбані магнітострикційні рівнеміри на підставі рахунку-фактури №015512 від 12 лютого 2020 року.

24 березня 2020 року ТОВ «ІнТех» направило на адресу ОСОБА_1 лист, в якому повідомлено про відсутність можливості своєчасно (до 30 березня 2020 року) поставити замовлене обладнання (рівнеміри лічильника «Alisonic» Delfi RS 485 (зонд Н=2,5м) у кількості 5 штук) у зв`язку із форс-мажорними обставинами, які зумовлені розповсюдженням корона вірусної хвороби, внаслідок чого відбулося повне перекриття кордонів між країнами, в тому числі з Італією, яка є країною виробником рівнемірів, звідки повинна відбутися поставка. Зазначено, що внаслідок запровадження постановою Кабінету Міністрів України №211 від 11 березня 2020 року карантинних обмежень підприємством також вимушене тимчасово призупинити монтаж обладнання на об`єктах замовників. Внаслідок цього поставка обладнання буде відкладена на невизначений строк.

У червні 2020 року ТОВ «ІнТех» проводились роботи з введення в експлуатацію рівнемірів у кількості 3 штук за адресою: АДРЕСА_2 , клієнт - ФОП ОСОБА_1 , що підтверджується Актом введення в експлуатацію.

02 липня 2020 року Головним управлінням ДПС у Чернівецькій області прийнято від ОСОБА_1 . Довідку про розпорядника акцизного складу пального, акцизні склади пального, розташовані на них резервуари пального, витратоміри та рівнеміри, в якій вказана інформація щодо розташованих на акцизному складі пального стаціонарних резервуарів та установлених на них рівнемірів, а саме: 3 рівнеміри-лічильники «Alisonic» Delfi RS 485 (зонд Н=2,5м).

За таких обставин, не погоджуючись із прийнятими Головним управлінням ДПС у Чернівецькій області податковими повідомленнями-рішеннями від 26 серпня 2020 року № та №№, ОСОБА_1 звернулась до адміністративного суду з цим позовом.

Вирішуючи спір, суд зазначає таке.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно підпункту 14.1.6 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України акцизний склад це, зокрема, спеціально обладнані приміщення на обмеженій території (далі - приміщення), розташовані на митній території України, де під контролем постійних представників контролюючого органу розпорядник акцизного складу провадить свою господарську діяльність шляхом вироблення, оброблення (перероблення), змішування, розливу, пакування, фасування, зберігання, одержання чи видачі, а також реалізації спирту етилового, горілки та лікеро-горілчаних виробів, а також приміщення або територія на митній території України, де розпорядник акцизного складу провадить свою господарську діяльність шляхом вироблення, оброблення (перероблення), змішування, розливу, навантаження-розвантаження, зберігання, реалізації пального.

Відповідно до підпункту 14.1.224 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України розпорядник акцизного складу - суб`єкт господарювання, який одержав ліцензію на право виробництва спирту етилового, алкогольних напоїв, зареєстрований платником акцизного податку, або суб`єкт господарювання - платник акцизного податку, який здійснює виробництво, оброблення (перероблення), змішування, розлив, навантаження-розвантаження, зберігання, реалізацію пального на акцизному складі та має документи, що підтверджують право власності або користування приміщеннями та/або територією, що відносяться до акцизного складу.

Згідно пункту 230.1. статті 230 Податкового кодексу України акцизні склади та акцизні склади пересувні утворюються з метою підвищення ефективності роботи із запобігання та боротьби з незаконним виробництвом і обігом спирту етилового, горілки та лікеро-горілчаних виробів, пального, посилення контролю за повнотою та своєчасністю надходження до бюджету акцизного податку.

Підпунктом 230.1.2 пункту 230.1. статті 230 Податкового кодексу України встановлено, що акцизні склади, на території яких здійснюється виробництво, оброблення (перероблення), змішування, розлив, навантаження-розвантаження, зберігання, реалізація пального, повинні бути обладнані витратомірами-лічильниками на кожному місці відпуску пального наливом з акцизного складу, розташованому на акцизному складі, та рівнемірами-лічильниками рівня таких товарів (продукції) у резервуарі, а для скрапленого газу (пропану або суміші пропану з бутаном), інших газів, бутану, ізобутану за кодами згідно з УКТ ЗЕД 2711 12 11 00, 2711 12 19 00, 2711 12 91 00, 2711 12 93 00, 2711 12 94 00, 2711 12 97 00, 2711 13 10 00, 2711 13 30 00, 2711 13 91 00, 2711 13 97 00, 2711 14 00 00, 2711 19 00 00, 2901 10 00 10 - також можуть бути обладнані пристроями для вимірювання рівня або відсотка пального у резервуарі (далі - рівнемір-лічильник) на кожному введеному в експлуатацію стаціонарному резервуарі, розташованому на акцизному складі.

Акцизні склади, на яких здійснюються виключно зберігання та реалізація пального, що отримується та реалізується виключно у споживчій тарі без зміни розфасовки, а також скрапленого газу природного, бензолу, метанолу, не обладнуються витратомірами-лічильниками та рівнемірами-лічильниками.

Витратоміри-лічильники та резервуари повинні відповідати вимогам законодавства та мати позитивний результат повірки або оцінку відповідності, проведені відповідно до законодавства, а рівнеміри-лічильники повинні відповідати вимогам законодавства та мати позитивний результат повірки або оцінку відповідності, або калібрування, проведені відповідно до законодавства. У разі відсутності позитивного результату повірки або оцінки відповідності, або калібрування витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників для цілей цього Кодексу акцизні склади, на яких вони розташовані, вважаються необладнаними витратомірами-лічильниками та рівнемірами-лічильниками.

Платники податку - розпорядники акцизних складів зобов`язані зареєструвати:

а) усі розташовані на акцизних складах резервуари, введені в експлуатацію, витратоміри-лічильники та рівнеміри-лічильники у розрізі акцизних складів - в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарі;

б) усі акцизні склади - в системі електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового.

Один акцизний склад може бути зареєстрований виключно одним розпорядником акцизного складу. Один розпорядник акцизного складу може зареєструвати один і більше акцизних складів.

Забороняється здійснення реалізації пального без наявності зареєстрованих витратомірів-лічильників, рівнемірів-лічильників та резервуарів, без реєстрації акцизного складу.

За змістом пункту 12 підрозділу 5 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України розпорядники акцизних складів відповідно до вимог цього Кодексу зобов`язані обладнати акцизні склади витратомірами-лічильниками та/або рівнемірами-лічильниками та зареєструвати їх в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарі в строки, зокрема, акцизний склад, де розташовано резервуари, загальна місткість яких не перевищує 1000 куб. метрів, - не пізніше 1 січня 2020 року.

Пунктом 18 підрозділу 5 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України було встановлено, що норми пункту 128-1 статті 128-1 Податкового кодексу України застосовуються до розпорядників акцизних складів, на яких розташовано резервуари, загальна місткість яких не перевищує 1000 куб. метрів (крім розпорядника акцизного складу, який до 1 липня 2019 року не підпадав під визначення платника податку відповідно до пункту 212.1 статті 212 цього Кодексу) з 1 січня 2020 року.

Однак Законом України від 18 грудня 2019 року №391-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких інших законодавчих актів України щодо покращення адміністрування акцизного податку» до пункту 18 підрозділу 5 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України внесені зміни, а саме в абзаці четвертому слово «січня» замінено словом «квітня».

Відповідно до пункту 128-1.1. статті 128-1 Податкового кодексу України необладнання та/або відсутність реєстрації в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарі рівнеміра-лічильника на введеному в експлуатацію резервуарі, розташованому на акцизному складі, та/або витратоміра-лічильника на місці відпуску пального наливом з акцизного складу, розташованого на акцизному складі, а також необладнання та/або відсутність реєстрації в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників обсягу виробленого спирту етилового витратоміра-лічильника спирту етилового на місці отримання та відпуску спирту етилового, розташованого на акцизному складі, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 20000 гривень за кожний необладнаний резервуар та/або незареєстрований рівнемір-лічильник, а також за кожне необладнане місце відпуску пального наливом з акцизного складу або за кожне місце отримання та відпуску спирту етилового, та/або незареєстрований витратомір-лічильник/витратомір-лічильник спирту етилового.

Таким чином, у розпорядників акцизних складів на підставі указаних норм Податкового кодексу України виник обов`язок обладнати акцизні склади, на території яких здійснюється господарська діяльність з відповідним підакцизним товаром - пальним, витратомірами-лічильниками та рівнемірами-лічильниками та зареєструвати їх у відповідному Єдиному державному реєстрі до 01 квітня 2020 року.

При цьому з 01 квітня 2020 року відповідно до статті 128-1 Податкового кодексу України за вказані вище порушення передбачена відповідальність у вигляді штрафу в розмірі 20000 гривень за кожний необладнаний резервуар та/або незареєстрований рівнемір-лічильник.

На переконання суду, внесенням вказаних вище правових змін щодо встановлення відповідальності з 01 квітня 2020 року законодавець фактично надав розпорядникам акцизних складів додатковий термін (продовжив його з січня до квітня 2020 року) для обладнання акцизних складів, на території яких здійснюється господарська діяльність з пальним, витратомірами-лічильниками та рівнемірами-лічильниками та реєстрації їх у відповідному Єдиному державному реєстрі. Не застосування санкцій з 01 січня 2020 року по 01 квітня 2020 року саме по собі не має жодного змісту без надання розпорядникам акцизних складів додаткового строку на обладнання та реєстрацію акцизних складів витратомірами-лічильниками та рівнемірами-лічильниками.

Отже, позивач як розпорядник акцизного складу зобов`язана була обладнати та зареєструвати у відповідному Єдиному державному реєстрі рівнеміри-лічильники саме до 01 квітня 2020 року, чого нею зроблено не було, що підтверджується як матеріалами справи, так і визнавалось позивачем у ході її розгляду.

За таких обставин, а також враховуючи те, що позивачем у період з 01 квітня 2020 року по 02 липня 2020 року здійснювалась реалізація пального з акцизних складів з резервуарів, обладнаних вісьмома рівнемірами-лічильниками не зареєстрованими в Єдиному державному реєстрі, то суд приходить до висновку про правомірність накладення на позивача оскаржуваними рішеннями штрафних санкцій у загальній сумі 160000,00 грн (20000,00 грн х 8) відповідно до пункту 128-1.1. статті 128-1 Податкового кодексу України.

Таким чином, прийняті Головним управлінням ДПС у Чернівецькій області податкові повідомлення-рішення від 26 серпня 2020 року № та №№ є законними, а тому скасуванню не підлягають.

Щодо доводів позову, які фактично зводяться до поважних, на думку позивача, причин не своєчасного встановлення та реєстрації рівнемірів-лічильників (введення на території України карантину, впровадженого у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби), то такі є безпідставними, оскільки норми, що регулюють спірні відносини, не звільняють розпорядника акцизного складу від відповідальності за невиконання обов`язків, наведених у пункті 128-1.1 статті 128-1 Податкового кодексу України та пункті 230.1.2 статті 230 Податкового кодексу України, в залежності від причин їх невиконання.

При цьому суд звертає увагу, що законодавчі зміни, на підставі яких у позивача виник обов`язок обладнати акцизні склади відповідними засобами вимірювання були прийняті заздалегідь.

Так, Закон від 23 листопада 2018 року №2628-VIII, тобто до внесення змін 18 грудня 2019 року на підставі Закону №391-ІХ, набув чинності з 01 січня 2019 року і вимагав установлення та реєстрацію таких приладів ще до 01 січня 2020 року, що також свідчить про обізнаність позивача про це з 01 січня 2019 року та про можливість підготуватися до таких змін податкового законодавства й недопущення порушення вимог закону.

Позивач як розпорядник акцизного складу не могла не знати про свій обов`язок обладнати та зареєструвати у відповідному Єдиному державному реєстрі рівнеміри-лічильники ще до 01 квітня 2020 року, тобто мала достатньо часу для того щоб придбати, встановити та зареєструвати рівнеміри-лічильники на акцизних складах.

Надані ж позивачем на підтвердження своїх доводів докази суд оцінює критично. Так, зокрема, як вбачається з наданих договорів поставки №3 та №5, такі були укладені 24 лютого 2020 року, тобто всього за 36 днів до дати (01 квітня 2020 року), з якої згідно закону акцизні склади вже повинні бути обладнані зареєстрованими рівнемірами-лічильниками. При цьому з наданих позивачем матеріалів вбачається і те, що у постачальника за вказаними договорами ТОВ «Інтех» станом на час їх укладання та здійснення покупцями ТОВ «Граніт Плюс» й ФОП ОСОБА_1 оплати за товар були відсутні рівнеміри, які поставлялася ТОВ «Інтех» з Італії. Їх відсутність унеможливлювала виконання договорів поставки №3 та №5 до 01 квітня 2020 року - кінцевого строку виконання позивачем обов`язку, наведеного у пункті 128-1.1 статті 128-1 Податкового кодексу України та пункті 230.1.2 статті 230 Податкового кодексу України.

Доказів неможливості укладення таких договорів раніше, або ж з іншими контрагентами чи інших підстав, які не залежали від волі позивача та позбавили її можливості вчасно придбати й зареєструвати відповідні прилади, не наведено та не надано.

Щодо посилань позивача на позиції Верховного Суду та рішення Європейського суду з прав людини, то такі суд оцінює критично, оскільки наведені позивачем судові рішення були прийняті за інших обставин та в інших правовідносинах, не пов`язаних із притягненням до відповідальності розпорядника акцизного складу згідно пункту 128-1.1 статті 128-1 Податкового кодексу України та пункту 230.1.2 статті 230 Податкового кодексу України.

Позивач, обґрунтовуючи заявлені вимоги, також вказувала про те, що наразі система контролю за фактичним обігом та залишками пального на АЗС в онлайн режимі не функціонує через відсутність спеціального програмного продукту розробленого ДФС, що, на її думку, свідчить про відсутність жодного сенсу встановлення витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників ані до граничного терміну 01 квітня 2020 року, ані до сьогоднішнього дня.

Між тим, такі твердження суд відхиляє та вважає безпідставними, оскільки вони жодним чином не спростовують як встановленого податковим законодавством обов`язку позивача обладнати акцизні склади, на території яких здійснюється господарська діяльність з відповідним підакцизним товаром - пальним, витратомірами-лічильниками та рівнемірами-лічильниками та зареєструвати їх у відповідному Єдиному державному реєстрі до 01 квітня 2020 року, так і не виконання позивачем указаного обов`язку та наявність, у зв`язку з цим, правових підстав для притягнення до встановленої законом відповідальності.

Отже, позов, на переконання суду, є безпідставним та необґрунтованим, а тому задоволенню не підлягає. При прийнятті оскаржуваних рішень відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною першою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Статтею 72 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Особливості визначення шкоди, заподіяної протиправними (незаконними) індивідуальними актами та/або рішеннями, зазначеними у частині першій статті 266-1 цього Кодексу, встановлюються Законом України "Про банки і банківську діяльність" та Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб.

Відповідно до статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Згідно зі статтями 74-76 Кодексу адміністративного судочинства України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до частини першої та другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з частинами першою-третьою статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Оцінивши належність, допустимість, достовірність вказаних вище доказів окремо, а також достатність і взаємний зв`язок цих доказів у їх сукупності, суд вважає, що відповідач як суб`єкт владних повноважень довів правомірність оскаржуваних рішень. Натомість доводи позивача є безпідставними та не свідчать про обґрунтованість позову.

Керуючись статтями 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Чернівецькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень відмовити повністю.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Чернівецький окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення. Повне судове рішення складено 14 квітня 2021 року.

Повне найменування сторін: позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 ), відповідач - Головне управління ДПС у Чернівецькій області (58013, м. Чернівці, вул. Героїв Майдану, буд. 200-А, ).

Суддя О.П. Лелюк