Справа № 240/444/21
Суддя: Лавренчук Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2021-04-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
14 квітня 2021 року м. Житомир справа № 240/444/21
категорія 106020000
Житомирський окружний адміністративний суд у складі:
судді Лавренчук О.В.,
розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Житомирській області про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії,
ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Житомирській області в якому просить:
- визнати протиправною бездіяльність Територіального управління Державної судової Адміністрації України в Житомирській області щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 матеріальної допомоги на оздоровлення за 2020 рік, як судді Корольовського районного суду м. Житомира.
- зобов`язати Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Житомирській області нарахувати та виплатити ОСОБА_2 матеріальну допомогу на оздоровлення за 2020 рік у розмірі посадового окладу судді Корольовського районного) суду м. Житомира
В обґрунтування позову вказує, що Указом Президента України «Про призначення суддів» №279/2020 від 17.07.2020 її призначено на посаду судді Корольовського районного суду м.Житомира безстроково. Наказом в.о.голови Корольовського районного суду м.Житомира №32/К-с від 22.07.2020 зараховано до штату Корольовського районного суду м.Житомира з 23.07.2020. Відповідно до наказу голови Корольовського районного суду м.Житомира №107/В-с надано частину основної щорічної відпустки за період роботи з 23.07.2020 по 22.07.2021 тривалістю 1 календарний день 24.12.2020. Наказом голови Корольовського районного суду м.Житомира від 23.12.2020 54/К-с у зв`язку із наданням відпустки наказано надати мені, як судді Корольовського районного суду м.Жіитомира, матеріальну допомогу на оздоровлення за 2020 рік в розмірі посадового окладу. Вказаний наказ направлено до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Житомирській області для виконання. 24.12.2020 на адресу суду надійшов лист начальника Територіального управління Державної судової адміністрації України в Житомирській області № 2621/20-вих, яким повернуто без виконання наказ про надання матеріальної допомоги ОСОБА_1 від 23.12.2020 №54/К-с. Позивач вважає таку бездіяльність відповідача протиправною.
Ухвалою судді Житомирського окружного адміністративного суду від 14 січня 2021 року відкрито спрощене позовне провадження та призначено судове засідання на 01.02.2021.
До суду 19.01.2021 надійшла заява позивача про розгляд справи без її участі. Проти розгляду справи у порядку письмового провадження не заперечує. Позов підтримує та просить його задовольнити.
Відзив на позовну заяву надійшов до суду 29.01.2021. Заперечуючи позовні вимоги, відповідач вказує, що виплата матеріальної допомоги для оздоровлення під час щорічної відпустки є соціальною гарантією, закріпленою на законодавчому рівні. Тому, обсяг коштів, необхідний на її виплату, в обов`язковому порядку враховується при складанні бюджетного запиту. Проте, на виконання вимог Бюджетного кодексу України, бюджетний запит складається на початку року, що передує плановому. При підготовці бюджетного запиту та подальшого затвердження кошторису враховується виплата однієї допомоги на оздоровлення до щорічної відпустки судді на відповідний рік, відповідно до статті 136 Закону України «Про судоустрій і статус суддів». Як вбачається з довідки Житомирського окружного адміністративного суду від 22.07.2020 р. № 43 позивачу виплачена матеріальна допомога на оздоровлення у 2020 році в повному обсязі. Таким чином, матеріальна допомога для оздоровлення видається до відпустки або її частини суддям і іншим працівникам лише один раз на рік. За своєю суттю матеріальна допомога прив`язана до бюджетного періоду. Оскільки виплата допомоги на оздоровлення до щорічної відпустки декілька разів протягом одного бюджетного року у кошторисі не передбачено відповідач вважає, що виплати такої допомоги до щорічної відпустки можлива лише один раз на рік. Просить відмовити у задоволенні позову.
У судове засідання, призначене на 01.02.2021 прибула представник відповідача. Судом було доведено до відома представника відповідача про те, що позивач працювала на посаді помічника судді Житомирського окружного адміністративного суду. Представник повідомила, що довіряє складу суду. Не заперечувала щодо подальшого розгляду справи у порядку письмового провадження.
Заслухавши пояснення представника відповідача, а також зважаючи на відсутність перешкоди для розгляду справи у судовому засіданні та приймаючи до уваги відсутність потреби заслухати свідка чи експерта, судом постановлено протокольну ухвалу про подальший розгляд справи в письмовому провадженні.
Згідно з ч. 5 ст. 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення
Встановлено, що до липня 2020 року ОСОБА_1 працювала в Житомирському окружному адміністративному суді на посаді помічника судді.
Указом Президента України «Про призначення суддів» № 279/2020 від 17.07.2020 її призначено на посаду судді Корольовського районного суду м.Житомира.
Наказом в.о.голови Корольовського районного суду м.Житомира №32/К-с від 22.07.2020 суддю ОСОБА_1 зараховано до штату Корольовського районного суду м.Житомира з 23.07.2020.
Відповідно до наказу голови Корольовського районного суду м.Житомира №107/В-с ОСОБА_1 надано частину основної щорічної відпустки за період роботи з 23.07.2020 по 22.07.2021 тривалістю 1 календарний день 24.12.2020.
Наказом голови Корольовського районного суду м.Житомира від 23.12.2020 54/К-с "Про надання матеріальної допомоги ОСОБА_1 " наказано: ОСОБА_1 , судді Корольовського районного суду м.Житомира, надати, крім суддівської винагороди, матеріальну допомогу на оздоровлення у розмірі посадового окладу за 2020 рік у зв`язку з відпусткою".
Листом №2621/20-вих від 24.12.2020 Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Житомирській області повернуло без виконання наказ про надання матеріальної допомоги ОСОБА_1 від 23.12.2020 №54/К-с у зв`язку із отриманням вказаної допомоги за 2020 рік, працюючи в Житомирському окружному адміністративному суді.
Вважаючи таку бездіяльність протиправною, а свої права та інтереси порушеними, позивач звернулась до суду.
Відповідно до статті 8 Конституції України, Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.
Згідно з пунктом 14 частини першої статті 92 Конституції України виключно законами України визначаються, зокрема судоустрій, судочинство, статус суддів.
Відповідно до частин першої та другої статті 130 Конституції України держава забезпечує фінансування та належні умови для функціонування судів і діяльності суддів. У Державному бюджеті України окремо визначаються видатки на утримання судів з урахуванням пропозицій Вищої ради правосуддя. Розмір винагороди судді встановлюється законом про судоустрій.
Таким чином, розмір винагороди судді встановлюється Законом України "Про судоустрій і статус суддів" № 1402-VIII від 02 червня 2016 року (надалі - Закон №1402-VIII), який визначає організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечує право кожного на справедливий суд.
Відповідно до частини 1 статті 135 Закону 1402-VIII суддівська винагорода регулюється цим Законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.
Згідно з пунктом 1 частини 3 статті 135 Закону 1402-VIII базовий розмір посадового окладу судді місцевого суду становить 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.
Частиною четвертою статті 135 Закону 1402-VIII передбачено, що до базового розміру посадового окладу, визначеного частиною третьою цієї статті, додатково застосовуються такі регіональні коефіцієнти: 1) 1,1 - якщо суддя здійснює правосуддя у суді, що розташований у населеному пункті з кількістю населення щонайменше сто тисяч осіб; 2) 1,2 - якщо суддя здійснює правосуддя у суді, що розташований у населеному пункті з кількістю населення щонайменше п`ятсот тисяч осіб; 3) 1,25 - якщо суддя здійснює правосуддя у суді, що розташований у населеному пункті з кількістю населення щонайменше один мільйон осіб.
Статтею 136 Закону 1402-VIII встановлено, що суддям надається щорічна оплачувана відпустка тривалістю 30 робочих днів з виплатою, крім суддівської винагороди, допомоги на оздоровлення в розмірі посадового окладу. Суддям, які мають стаж роботи більше 10 років, надається додаткова оплачувана відпустка тривалістю 15 календарних днів.
Аналіз наведеного дає підстави для висновку, що розмір суддівської винагороди встановлюється виключно Законом України "Про судоустрій і статус суддів", на що безпосередньо вказує частина друга статті 130 Конституції України. Виплата матеріальної допомоги для оздоровлення під час щорічної відпустки є соціальною гарантією судді, закріпленою на законодавчому рівні спеціальним Законом України "Про судоустрій і статус суддів", який визначає організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні.
У рішенні від 11 березня 2020 року №4-р/2020 у справі №1-304/2019 (7155/19), в якій розглянуто конституційне подання Верховного Суду щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень Законів України "Про судоустрій і статус суддів" від 2 червня 2016 року №1402-VIII, "Про внесення змін до Закону України "Про судоустрій і статус суддів" та деяких законів України щодо діяльності органів суддівського врядування" від 16 жовтня 2019 року №193-IX, "Про Вищу раду правосуддя" від 21 грудня 2016 року №1798-VIII, Конституційний Суд висловив позицію, що однією з конституційних гарантій незалежності суддів є особливий порядок фінансування судів; встановлена система гарантій незалежності суддів не є їхнім особистим привілеєм; конституційний статус судді передбачає достатнє матеріальне забезпечення судді як під час здійснення ним своїх повноважень (суддівська винагорода), так і в майбутньому у зв`язку з досягненням пенсійного віку (пенсія) чи внаслідок припинення повноважень і набуття статусу судді у відставці (щомісячне довічне грошове утримання); гарантії незалежності суддів є невід`ємним елементом їх статусу, поширюються на всіх суддів України та є необхідною умовою здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом; суддівська винагорода є гарантією незалежності судді та невід`ємною складовою його статусу; зменшення органом законодавчої влади розміру посадового окладу судді призводить до зменшення розміру суддівської винагороди, що, у свою чергу, є посяганням на гарантію незалежності судді у виді матеріального забезпечення та передумовою впливу як на суддю, так і на судову владу в цілому.
Отже, виплати, передбачені статтею 136 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", є однією з гарантій незалежності судді. При цьому єдиною необхідною умовою для виплати судді допомоги на оздоровлення в розмірі посадового окладу Закон України "Про судоустрій і статус суддів", який є спеціальним нормативно-правовим актом, визначає надання судді щорічної оплачуваної відпустки, Закон не містить будь-яких виключень з цього правила.
Однак, лист Державної судової адміністрації України не є нормативно-правовим актом та ним не можуть визначатися підстави для виплати або невиплати суддям матеріальної допомоги на оздоровлення.
Окрім того, повертаючи без виконання наказ №54/К-вс від 23.12.2020, відповідач вказує на те, що позивач отримувала матеріальну допомогу за 2020 рік, працюючи в Житомирському окружному адміністративному суді.
Разом з тим, відповідачем визнається, що позивач працювала в Житомирському окружному адміністративному суді на посаді помічника судді і матеріальну допомогу на оздоровлення за 2020 рік отримала як помічник судді.
Пунктом 18 розділу ІІ Положення про помічника судді, що затверджене Рішення Ради суддів України 18.05.2018 №21 визначено, що щорічні відпустки помічнику судді надаються в порядку, встановленому Кодексом законів про працю України та Законом України "Про відпустки", за його письмовою заявою, погодженою з безпосереднім керівником.
Пунктом 4 Умов оплати праці працівників патронатних служб у державних органах, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 24 грудня 2019 р. №1112 встановлено, що працівникам патронатної служби виплачується: матеріальна допомога для оздоровлення під час надання щорічної відпустки у розмірі, що не перевищує середньомісячної заробітної плати працівника патронатної служби.
Зважаючи на вищевикладене, суд критично оцінює доводи відповідача про відсутність обов`язку виплати судді Корольовського районного суду м. Житомира ОСОБА_1 допомоги на оздоровлення за 2020 рік в розмірі посадового окладу судді з посиланням на отримання позивачем до її призначення на посаду судді, матеріальної допомоги, як працівника патронатної служби.
Приписами статті 149 Закону 1402-VIII встановлено, що суди фінансуються згідно з кошторисами і щомісячними розписами видатків, затвердженими відповідно до вимог цього Закону, у межах річної суми видатків, визначених Державним бюджетом України на поточний фінансовий рік, у порядку, встановленому Бюджетним кодексом України.
Відповідно до частини 4 статті 148 Закону 1402-VII функції розпорядника бюджетних коштів щодо місцевих судів здійснюють територіальні управління Державної судової адміністрації України.
За змістом частин 1, 4 статті 48 Бюджетного кодексу України (у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) Розпорядники бюджетних коштів беруть бюджетні зобов`язання та здійснюють платежі тільки в межах бюджетних асигнувань, встановлених кошторисами, враховуючи необхідність виконання бюджетних зобов`язань минулих років; довгострокових зобов`язань за енергосервісом, узятих на облік органами Казначейства України; середньострокових зобов`язань за договорами на будівництво, реконструкцію, ремонт і утримання автомобільних доріг; щодо завдань (проектів) Національної програми інформатизації - після їх погодження з Генеральним державним замовником Національної програми інформатизації. Зобов`язання, взяті учасником бюджетного процесу без відповідних бюджетних асигнувань або з перевищенням повноважень, встановлених цим Кодексом та законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет), не вважаються бюджетними зобов`язаннями (крім витрат, що здійснюються відповідно до частини шостої цієї статті) і не підлягають оплаті за рахунок бюджетних коштів. Взяття таких зобов`язань є порушенням бюджетного законодавства. Витрати бюджету на покриття таких зобов`язань не здійснюються.
Згідно з частиною 1 статті 23 Бюджетного кодексу України, будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення, якщо інше не передбачено законом про Державний бюджет України.
Отже, при підготовці бюджетного запиту та подальшого затвердження кошторису враховується виплата однієї допомоги на оздоровлення до щорічної відпустки судді на відповідний рік відповідно до статті 136 Закону України "Про судоустрій і статус суддів".
Відповідно до частини 2 статті 24 Закону 1402-VIII голова місцевого суду з питань, що належать до його адміністративних повноважень, видає накази і розпорядження.
З матеріалів адміністративної справи вбачається, що наказом голови Корольовського районного суду м.Житомира №107/В-с ОСОБА_1 надано частину основної щорічної відпустки за період роботи з 23.07.2020 по 22.07.2021 тривалістю 1 календарний день 24.12.2020, а наказом голови Корольовського районного суду м.Житомира від 23.12.2020 54/К-с "Про надання матеріальної допомоги ОСОБА_1 " наказано: ОСОБА_1 , судді Корольовського районного суду м.Житомира, надати, крім суддівської винагороди, матеріальну допомогу на оздоровлення у розмірі посадового окладу за 2020 рік у зв`язку з відпусткою".
Суд відмічає, що до суду не надано належних доказів, що зазначені вище накази були скасовані та/або визнавались нечинними.
Разом з тим, судом встановлено, що суддя Корольовського районного суду м. Житомира ОСОБА_1 не отримувала допомогу на оздоровлення за 2020 рік на підставі статті 136 Закону України "Про судоустрій і статус суддів".
Враховуючи встановлені під час судового розгляду адміністративної справи обставини, суд зазначає, що суддя Корольовського районного суду м. Житомира ОСОБА_1 набула право на виплату допомоги на оздоровлення за 2020 рік в розмірі посадового окладу судді на підставі статті 136 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", а не нарахування та не виплата позивачу матеріальної допомоги на оздоровлення за 2020 рік є порушенням її прав, як судді, що визначені Конституцією України та Законом України "Про судоустрій і статус суддів".
Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України способом захисту прав особи від протиправної бездіяльності є визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії. Тобто дії, які він повинен вчинити за законом.
Враховуючи викладене, суд вважає, що позовна заява є обґрунтованою.
Частиною першою та другою статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Положеннями статті 90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Керуючись статтями 9, 72-77, 90, 242-246, 255, 258 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
Визнати протиправною бездіяльність Територіального управління Державної судової адміністрації України в Житомирській області, що полягає у не нарахуванні та не виплаті судді Корольовського районного суду міста Житомира ОСОБА_1 допомоги на оздоровлення за 2020 рік.
Зобов`язати Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Житомирській області нарахувати та виплатити судді Корольовського районного суду міста Житомира ОСОБА_1 допомогу на оздоровлення за 2020 рік у розмірі в розмірі посадового окладу судді Корольовського районного суду міста Житомира.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Житомирський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В. Лавренчук