Справа № 363/1468/21
Суддя: Лукач О. П.
Дата ухвалення: 2021-04-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

"12" квітня 2021 р. Справа № 363/1468/21
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про залишення позовної заяви без руху

12 квітня 2021 року м. Вишгород

Суддя Вишгородського районного суду Київської області Лукач О.П., перевіривши на відповідність вимогам статей 160, 161 КАС України адміністративний позов ОСОБА_1 до виконавчого комітету Вишгородської міської ради Київської області, треті особи: відділ у Вишгородському районі Головного управління Держгеокадастру у Київській області, відділ містобудування, архітектури та капітального будівництва Вишгородської міської ради Київської області про визнання бездіяльності у ненаданні інформації протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

8 квітня 2021 року засобами поштового зв`язку до Вишгородського районного суду Київської області надійшов вказана позовна заява.

Перевіривши адміністративний позов та додані до нього копії документів, суд вважає за необхідним залишити його без руху з таких підстав.

Відповідно до частини третьої статті 161 КАС України до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Позивачем, звертаючись до суду із позовною заявою, подано клопотання про звільнення його від сплати судового збору. В обґрунтування цього клопотання, позивач посилається на довідку Головного управління державної податкової служби у Харківській області, Київська державна податкова інспекція (Московський район м. Харкова) від 18 березня 2021 року за період з 1 кварталу 2020 року по 4 квартал 2020 року про відсутність інформації про доходи.

Згідно із частиною другою статті 132 КАС розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Таким законом є Закон України «Про судовий збір». З його преамбули вбачається, що цей Закон визначає правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору.

Відповідно до статті 1 цього Закону судовий збір це збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат.

Питання відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати врегульоване статтею 8 Закону України «Про судовий збір», норма якої є спеціальною.

Як убачається зі змісту цієї норми, існує три умови, за яких суд, враховуючи майновий стан сторони та за її клопотанням, може відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення (частина перша статті 8 Закону України «Про судовий збір»), зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати (частина друга цієї ж статті):

1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача фізичної особи за попередній календарний рік; або

2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або

3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Насамперед варто зауважити, що Законом України «Про судовий збір» визначений перелік осіб, які безумовно звільнені від сплати судового збору у всіх інстанціях у силу закону, який наділяє їх певним статусом, або виходячи із чітко визначеного предмета спору. Цей перелік наведений у статті 5 зазначеного Закону та є вичерпним.

З аналізу ж статті 8 Закону України «Про судовий збір» чітко вбачається, що законодавець, застосувавши конструкцію «суд, враховуючи майновий стан сторони, може…», тим самим визначив, що питання звільнення, зменшення розміру, відстрочення чи розстрочення сплати судового збору осіб, які не зазначені в статті 5, або у справах із предметом спору, не охопленим статтею 5, є правом, а не обов`язком суду навіть за наявності однієї з умов для такого звільнення, зменшення розміру, відстрочення чи розстрочення.

Що ж до самих умов, визначених статтею 8, то вони диференційовані за суб`єктним та предметним застосуванням.

Окремо слід зазначити, що встановлений статтею 8 Закону України «Про судовий збір» перелік умов, за яких особа може бути звільнена від сплати судового збору, також є вичерпним.

Отже, положення частини першої статті 133 КАС як загальної норми, що регулює питання звільнення від сплати судового збору, деталізовані конкретизуючими нормами спеціального закону статтями 5 та 8 Закону України «Про судовий збір», що свідчить про необхідність при застосуванні положень статті 133 КАС та вирішенні питання про звільнення від сплати судового збору осіб, не зазначених у статті 5 Закону України «Про судовий збір», застосовувати критерії, визначені статтею 8 цього Закону.

Умови, визначені у пунктах 1 та 2 частини першої статті 8, можуть застосовуватися лише до фізичних осіб, котрі перебувають у такому фінансовому стані, що розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру їх річного доходу, та до фізичних осіб, що мають певний соціальний статус, підтверджений державою, є військовослужбовцями, батьками, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; одинокими матерями (батьками), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; особами, які діють в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена.

Щодо третьої умови, визначеної у пункті 3 частини першої статті 8, то законодавець, застосувавши слово «або», не визначив можливість її застосування за суб`єктом застосування, в той же час визначив коло предметів спору, коли така умова може застосовуватись, лише у разі, коли предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю, тобто особистих майнових та особистих немайнових прав фізичних осіб.

Вказана позиція міститься у постанові Великої палати Верховного суду від 14 січня 2021 року у справі №0940/2276/18.

Позивач звернувся до суду із позовною заявою про визнання бездіяльності у ненаданні інформації протиправною та зобов`язання вчинити дії у яких відсутній майновий критерій та позовні вимогине мають характеру соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

До клопотання про звільнення від сплати судового збору позивачем додано копію відомостей з Дерджавного реєстру фізичних осіб платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків ОСОБА_1 відповідь на запит у електронному вигляді від 18 березня 2021 року, як на підставу звільнення його від сплати судового збору за подання позовної заяви до суду.

Як убачається із вказаної довідки, результат обробки запиту 4. Згідно розшифровки значень, які містяться у довідці: 4 відповідь не зазначено з причин: інформації щодо сум виплачених доходів та утримання податків за запитуваний період в Держаному реєстрі фізичних осіб-платників податків відсутня.

Таким чином, довідка ГУ ДПС у Харківській області від 18 березня 2021 року не свідчить про повну відсутність доходів у позивача та про вказані обставини свідчити не може, оскільки, як зазначено у самій довідці відповідь не надано з причин інформація відсутня, а не доходи відсутні.

Крім цього варто зазначити, що відповідно до частини другої статті 99 КАС України електронні докази подаються в оригіналі або в електронній копії, засвідченій електронним цифровим підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис». При цьому, як доказ звільнення від сплати судового збору копія відомостей з Дерджавного реєстру фізичних осіб платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків ОСОБА_1 відповідь на запит у електронному вигляді від 18 березня 2021 року, що є електронним доказом не завірена у порядку, встановленому частиною другою статті 99 КАС України.

Також слід звернути увагу, що, з урахування викладеного вище аналізу положень Закону України «Про судовий збір», а також позиції Верховного Суду,яка міститься в ухвалах суду від 1 лютого 2019 року, справа № 755/9394/18, від 30 серпня 2019 року, справа № 435/4160/13-ц, для встановлення майнового стану особи однієї довідки про відсутність доходів не достатньо для вирішення питання про звільнення позивача від сплати судового збору за подання позовної заяви до суду.

Обґрунтування пов`язаних з цим обставин, які свідчать про неможливість або утруднення в здійсненні оплати судового збору у встановлених законом розмірах і в строки, покладається на заінтересовану сторону.

У відповідності із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику суду як джерело права. Так, у рішенні Європейського суду з прав людини «Креуз проти Польщі» (CASE OF KREUZ v. POLAND) (Заява N28249/95) від 19.06.2001 року, суд констатував, що він ніколи не виключав можливості того, що інтереси справедливого здійснення правосуддя можуть виправдовувати накладення фінансових обмежень на доступ особи до суду. Проте у цьому ж рішенні суд також наголошує, що положення пункту 1 статті 6 про виконання зобов`язання забезпечити ефективне право доступу до суду не означає просто відсутність втручання, але й може вимагати вчинення позитивних дій у різноманітних формах з боку держави; не означає воно й беззастережного права на отримання безкоштовної правової допомоги з боку держави у цивільних спорах і так само це положення не означає надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах. Відповідно Суд постановляє, що вимога сплати зборів цивільними судами у зв`язку з поданням позовів, які вони мають розглянути, не може вважатися обмеженням права доступу до суду, яке є саме по собі таким, що суперечить пункту 1 статті 6 Конвенції (п. 60).

Також, у пунктах 50, 52 рішення Європейського суду з прав людини «Станков проти Болгарії» («STANKOVv. BULGARIA») від 12.07.2007 (заява №68490/01), вказано про те, що цілі, які переслідуються при стягненні судових витрат, зокрема судового збору слід вважати прийнятними враховуючи загалом питання відправлення правосуддя, зокрема, що стосується фінансування судової системи, крім цього, такі діють стримуючим фактором для легковажних претензій, однак такі не повинні бути надмірним тягарем, тобто значне фінансове навантаження може виступати як фактор, що обмежує доступ до правосуддя, право на суд.

Таким чином, положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його прав і обов`язків. Проте право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору врегульовані державою прийняттям Закону України «Про судовий збір».

Таким чином, держава визначилась із засобом, який може використовуватись для доступу до суду шляхом подачі позову без оплати його судовим збором.

Статтею 129 Конституції України визначено, що здійснюючи свої конституційні обов`язки, суди повинні дотримуватися принципів здійснення правосуддя, зокрема, принципу рівності усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Враховуючи цей принцип, а також положення статті 5 Закону України «Про судовий збір», суд позбавлений права надавати перевагу будь-якій стороні, в тому числі й у питанні відстрочення чи звільнення від сплати судового збору.

Оцінивши доводи позивача, що наведені на обґрунтування підстав для звільнення від сплати судового збору за подання позовної заяви, враховуючи положення статті 8 Закону України «Про судовий збір» та статті 129 Конституції України, в якій як одну із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, суд не знаходить правових підстав для задоволення клопотання позивача про звільнення від сплати судового збору.

Відтак, позивачу необхідно усунути зазначені недоліки протягом десяти днів з дня одержання копії ухвали шляхом подання до суду документів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Законом України «Про державний бюджет України на 2021 рік» встановлено розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб - 2270 гривень.

Статтею 4 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що за подання до суду адміністративного позову немайнового характеру, який подано фізичною особою становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Таким чином позивачу слід надати до суду документ на підтвердження сплати судового збору відповідно до Закону України «Про судовий збір» за подачу до суду позовної заяви немайнового характеру, що становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 908 гривень.

Відповідно до частини першої статті 169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 160 і 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

З огляду на викладене, суд вважає за необхідне залишити адміністративний позов ОСОБА_1 без руху та надати йому строк для усунення недоліків, зазначених у цій ухвалі шляхом подання до суду оригіналу квитанції про сплати судового збору відповідно до Закону України «Про судовий збір».

Керуючись статтями 160, 161, 169 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

у задоволенні клопотання позивача про звільнення від сплати судового збору за подання адміністративного позову відмовити.

Адміністративний позов ОСОБА_1 до виконавчого комітету Вишгородської міської ради Київської області, треті особи: відділ у Вишгородському районі Головного управління Держгеокадастру у Київській області, відділ містобудування, архітектури та капітального будівництва Вишгородської міської ради Київської області про визнання бездіяльності у ненаданні інформації протиправною та зобов`язання вчинити певні дії залишити без руху та надати позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви протягом десяти днів з дня отримання ухвали.

Роз`яснити позивачу, що у разі не усунення недоліків у встановлений строк, позовна заява буде вважатися неподаною та повернута.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя О.П. Лукач