Справа № 640/9317/20
Суддя: Балась Т.П.
Дата ухвалення: 2021-04-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 квітня 2021 року м. Київ № 640/9317/20

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Балась Т.П., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Інтер Айрон»
доГоловного управління ДПС у м. Києві
провизнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «Інтер Айрон» (далі - позивач або ТОВ «Інтер Айрон») з позовом до Головного управління ДПС у м. Києві (далі - відповідач), у якому позивач просить суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 03.03.2020 № 006990504.

Позовні вимоги мотивовані безпідставністю висновків контролюючого органу, викладених в акті перевірки від 14.02.2020 № 177/26-15-05-04-01/42463678 про результати документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «Інтер Айрон» з достовірності нарахування сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість на поточний рахунок платника податку за листопад 2019 року.

Позивач стверджує, що правомірно сформував дані бухгалтерського та податкового обліку за наслідками взаємовідносин з ТОВ «Візіон Інвестмент», ТОВ «Керінг Систем», ТОВ «ТК «СЕК», господарські операції з вказаними контрагентами підтверджені належним чином складеними первинними документами, які містять необхідні для цілей оподаткування відомості про зміст та обсяги спірних операцій, зокрема, податковими та видатковими накладними, документами, що підтверджують використання придбаного товару власній господарській діяльності.

Крім того, позивач вказує на те, що при укладенні та виконанні договорів з контрагентами він діяв добросовісно, відповідно до ділової мети підприємницької діяльності, та не був обізнаний про будь-які можливі правопорушення зі сторони контрагентів а тому не повинен нести негативні наслідки за недотримання податкової дисципліни іншими платниками податків.

З урахуванням викладеного, позивач вважає, що викладені в акті перевірки висновки контролюючого органу про безтоварність фінансово-господарських операцій з вказаними контрагентами є необґрунтованими, а прийняте за результатами розгляду акта перевірки податкове повідомлення-рішення такими, що підлягає скасуванню.

Відповідач позов не визнав, у відзиві на позов зазначає, що посадові особи контролюючого органу при проведенні перевірки позивача та оформленні її результатів діяли на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені законодавством України, а податкове повідомлення-рішення є обґрунтованим.

Звертає увагу суду, що у ході перевірки позивача були виявлені обставини, які дають підстави вважати, що господарські операції позивача з контрагентами в охоплений перевіркою період були вчинені виключно з мотивів мінімізації податкових зобов`язань. Зокрема, за наявною у податкового органу інформацією, контрагенти позивача мають ознаки фіктивності та задіяні у схемах формування необґрунтованої податкової вигоди третім особам. Вказує на явні ознаки дефектності видаткових накладних та рахунків на оплату товару по операціях з контрагентами.

З урахуванням наведеного контролюючий орган вважає, що позивач протиправно сформував податковий кредит.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 05.05.2020 відкрито спрощене позовне провадження у справі № 640/9317/20 без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами.

Частиною 5 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Із заявою про розгляд справи у судовому засіданні учасники справи до суду не звертались.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Інтер Айрон» як юридична особа зареєстроване 10.09.2018 (номер запису: 1 079189), що підтверджується відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Основний вид діяльності: Оптова торгівля побутовими електротоварами й електронною апаратурою побутового призначення для приймання, записування, відтворювання звуку й зображення (46.43).

У період з 28.01.2020 по 10.02.2020 Головним управлінням ДПС у м. Києві було проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «Інтер Айрон» з питань достовірності нарахування сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість на поточний рахунок платника податку за листопад 2019 року.

Результати перевірки оформлені актом від 14.02.2020 № 177/26-15-05-04-01/42463678 (том 1 а.с. 34-46).

В акті перевірки стверджується про порушення ТОВ «Інтер Айрон» п. 185.1 ст. 185, п. 198.1, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198, п. 200.1, п. 200.2 ст. 200, п. 201.1 ст. 201, п. 200.1, п. 200.4 ст. 200 Податкового кодексу України, в результаті чого завищено суму від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного (звітного) податкового періоду (рядок 21 Декларації з ПДВ) за листопад 2019 року на суму 57 443 грн.

Висновок контролюючого органу про завищення суми від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного (звітного) податкового періоду зводиться до відсутності документального підтвердження реальності господарських операцій позивача з контрагентами ТОВ «Візіон Інвестмент», ТОВ «Керінг Систем», ТОВ «ТК «СЕК», за наслідками яких позивач в охоплений перевіркою період сформував показники податкового кредиту.

На підтвердження такого висновку контролюючий орган в акті перевірки покликається на те, що згідно з проведеного аналізу зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних ТОВ «Візіон Інвестмент», ТОВ «Керінг Систем», ТОВ «ТК «СЕК» встановлено, що вищевказані підприємства придбавали товари широкого асортименту, відмінні від реалізованих. Крім того, зазначає, що у вищевказаних підприємств відсутні відповідні виробничі потужності та персонал, необхідні для забезпечення господарської діяльності.

Відтак, на думку податкового органу, контрагенти позивача - ТОВ «Візіон Інвестмент», ТОВ «Керінг Систем», ТОВ «ТК «СЕК» не мавли реальних можливостей для здійснення господарських операцій з надання послуг та поставки товарів.

З наведених підстав податковий орган дійшов висновку, що за операціями з одержання (купівлі) товарів оформлювались первинні документи з метою створення зовнішніх ознак фактичного здійснення операцій та правомірності формування сум податкового кредиту, наслідком чого є отримання ТОВ «Інтер Айрон» необґрунтованої податкової вигоди у вигляді сум податкового кредиту з ПДВ, а тому в ході проведення перевірки ТОВ «Інтер Айрон» не підтверджено відображення у податковому обліку здійснення господарських операцій від контрагентів ТОВ «Візіон Інвестмент», ТОВ «Керінг Систем», ТОВ «ТК «СЕК».

На підставі висновків акта перевірки, Головним управлінням ДПС у м. Києві прийнято податкове повідомлення-рішення від 03.03.2020 № , яким ТОВ «Інтер Айрон» зменшено суму від`ємного значення, що нараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду за листопад 2019 року на суму 57 443,00 грн. (том 1 а.с.56).

Вважаючи, що вказане податкове повідомлення-рішення прийнято з порушенням вимог чинного законодавства, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Досліджуючи зміст фінансово-господарських операцій позивача з ТОВ «Візіон Інвестмент», ТОВ «Керінг Систем», ТОВ «ТК «СЕК» податкові наслідки яких контролюючий орган поставив під сумнів, судом встановлено наступне.

29.10.2019 між ТОВ «Інтер Айрон» (покупець) та ТОВ «Візіон Інвестмент» (постачальник) був укладений договір поставки №291019, у порядку та на умовах якого постачальник зобов`язується поставити, а покупець прийняти та оплатити товар за наступною ціною, найменуванням, асортиментом, кількістю, а саме, датчик руху MS04, комплект світлового бар`єру IRS PT01, пульт з блоком 24V (том 1 а.с. 61-34).

Згідно з пунктом 1.2 договору строк поставки вказаного договору становить 30 календарних днів з моменту підписання сторонами цього договору.

Поставка товару здійснюється на умовах склад-склад, що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Вацлава Гавела 16.

Пунктом 2.1 договору загальна сума договору складає 144 636,90 грн., в тому числі 20% - 24 106,15 грн., яка включає всі податки, збори та інші обов`язкові платежі, а також вартість тари, упакування, маркування та інші видатки постачальника, пов`язані з поставкою товару.

Відповідно до пункту 2.2 договору покупець проводить оплату на розрахунковий рахунок постачальника на підставі його рахунку-фактури протягом десяти банківських днів з моменту виконання зобов`язань за цим договором, передбачених у предметі цього договору, що підтверджується накладною на передачу товару.

Судом встановлено, що на виконання вказаного договору ТОВ «Візіон Інвестмент» поставило позивачу товар (датчик руху MS04, комплект світлового бар`єру IRS PT01, пульт з блоком 24V) на загальну суму 144 636,90 грн., що підтверджується видатковою накладною від 01.11.2019 № 1097 на суму 144 636,90 грн. (том 1 а.с.65).

З огляду на поставку товару ТОВ «Візіон Інвестмент» було виставлено позивачеві рахунок на оплату № 1063 від 01.11.2019 на суму 144 636,90 грн. (том 1 а.с.66).

ТОВ «Інтер Айрон» в оплату за отриманий товар перерахувало на банківський рахунок ТОВ «Візіон Інвестмент» кошти в сумі 144 636,90 грн., що підтверджується платіжними дорученнями №176 від 08.11.2019 на суму 144 636,90 грн. (том 1 а.с.67), банківською випискою за період з 01.11.2019 по 30.11.2019 (том 1 а.с.169-179).

За фактом поставки товарів, ТОВ «Візіон Інвестмент» складено на ім`я позивача та зареєстровано у Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну від 01.11.2019 № 202 на суму 144 636,90 грн., у тому числі ПДВ 24 106,15 грн. (том 1 а.с. 68).

На підставі податкової накладної, складеної та зареєстрованої ТОВ «Візіон Інвестмент» у Єдиному реєстрі податкових накладних, позивач сформував податковий кредит у розмірі 24 106,15 грн.

Також, судом установлено, що 14.10.2019 між ТОВ «Інтер Айрон» (покупець) та ТОВ «Керінг Систем» (постачальник) був укладений договір поставки №1278, у порядку та на умовах якого постачальник зобов`язується поставити у зумовлені строки другій стороні - покупцеві товар, а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. Предметом поставки є товар, зазначений у податковій накладній (том 1 а.с. 69-74).

Згідно з пунктом 2.1 договору поставка товарів здійснюється на умовах DDP (Інкотермс 2010р.), місце поставки - м. Київ, вул. Вацлава Гавела 16.

Поставка товару здійснюється на умовах склад-склад, що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Вацлава Гавела 16.

Пунктом 3.1 договору загальна кількість товарів, що підлягають поставці, найменування, асортимент та ціна погоджуються шляхом здійснення замовлення покупцем та вказується у рахунку на оплату.

Відповідно до пункту 8.3 договору, сума договору складається з суми вартості партій товарів, поставлених постачальником на протязі строку дії цього договору.

Покупець повинен сплатити кошти за поставлений товар не пізніше 20 робочих днів з дня поставки товару постачальником.

Судом встановлено, що на виконання вказаного договору ТОВ «Керінг Систем» поставило позивачу товар (комплекти відеонагляду та відеоспостереження, сирени, датчики руху, роз`єми живлення, комплекти прийомо-передавач, комутатори та ін.) на загальну суму 89 923,31 грн., що підтверджується видатковими накладними від 04.11.2019 № 1248 на суму 35 004,83 грн., від 15.11.2019 № 1268 на суму 23 491,18 грн., від 21.11.2019 № 1351 на суму 31 427,30 грн. (том 1 а.с.75, 76, 77).

Додатково ТОВ «Керінг Систем» були надані позивачу послуги з монтажу системи відеонагляду, що підтверджується актом надання послуг від 08.11.2019 № 1256 на суму 39 600,00 грн.(том 1 а.с.84).

З огляду на поставку товару та надання послуг ТОВ «Керінг Систем» було виставлено позивачеві рахунки на оплату № 1248 від 04.11.2019 на суму 35 004,83 грн. (том 1 а.с.79), № 1268 від 15.11.2019 на суму 23 491,18 грн. (том 1 а.с.81), від 21.11.2019 № 1351 на суму 31 427,30 грн. (а.с.83), від 08.11.2019 № 1256 на суму 39 600,00 грн. (том 1 а.с.86).

ТОВ «Інтер Айрон» в оплату за отриманий товар перерахувало на банківський рахунок ТОВ «Керінг Систем» кошти в сумі 129 523,31 грн., що підтверджується платіжними дорученнями №220 від 20.11.2019 на суму 35 004,83 грн. (том 1 а.с.78), № 672 від 27.11.2019 на суму 23 491,18 грн.(том 1 а.с.80), №276 від 05.12.2019 на суму 31 427,30 грн. (том 1 а.с. 82), № 238 від 27.11.2019 на суму 39 600,00 грн. (том 1 а.с.85), банківською випискою за період з 01.11.2019 по 30.11.2019 (том 1 а.с.169-179).

За фактом поставки товарів, ТОВ «Керінг Систем» складено на ім`я позивача та зареєстровано у Єдиному реєстрі податкових накладних податкові накладні від 08.11.2019 № 161 на суму 39 600,00 грн., у тому числі ПДВ 6 600,00 грн. (том 1 а.с.87), від 04.11.2019 № 80 на суму 35 004,83 грн., в тому числі ПДВ на суму 5 834,14 грн. (том 1 а.с.88), від 15.11.2019 на суму 447 на суму 23 491,18 грн., у тому числі ПДВ 3 915,20 грн. (том 1 а.с.89), від 21.11.2019 № 1420 на суму 31 427,30 грн., у тому числі ПДВ 5 237,88 грн. (том 1 а.с.90).

На підставі податкових накладних, складених та зареєстрованих ТОВ «Керінг Систем» у Єдиному реєстрі податкових накладних, позивач сформував податковий кредит у розмірі 21 587,22 грн.

Також, з матеріалів справи установлено, що ТОВ «Інтер Айрон» та ТОВ «ТК «СЕК» був укладений договір на поставку товару, на виконання умов якого ТОВ «ТК «СЕК» поставило позивачу товар (контролери, зчитувачі, електромеханічні замки, блоки живлення, пожежні сповіщувачі), що підтверджується видатковими накладними від 04.11.2019 № 7530 на суму 1 315,99 грн. (том 1 а.с.91), від 04.11.2019 № 7528 на суму 7 555,20 грн. (том 1 а.с.92), від 06.11.2019 № 7617 на суму 304,51 грн. (том 1 а.с.93), від 06.11.2019 № 7583 на суму 18 584,35 грн.(а.с.94), від 07.11.2019 № 7678 на суму 1089,00 грн. (а.с.95), від 07.11.2019 № 7677 на суму 1248,00 грн. (том 1 а.с. 96), від 07.11.2019 № 7676 на суму 2046,00 грн. (а.с.97), від 12.11.2019 № 7841 на суму 11 061,29 грн. (том 1 а.с.98), від 12.11.2019 № 7843 на суму 643,50 грн. (том 1 а.с.99), від 12.11.2019 № 7842 на суму 2 219,64 грн. (том 1 а.с.100), від 12.11.2019 № 7844 на суму 540,00 грн. (том 1 а.с.101), від 13.11.2019 № 7903 на суму 3672,00 грн. (том 1 а.с.102), від 18.11.2019 № 8080 на суму 3812,22 грн. (том 1 а.с.103), від 18.11.2019 № 8046 на суму 13 137,22 грн. (том 1 а.с.104), від 21.11.2019 № 8232 на суму 717,35 грн. (том 1 а.с.105), від 25.11.2019 № 8318 на суму 1346,82 грн. (том 1 а.с.106), від28.11.2019 №8495 на суму 1 366,46 грн.(том 1 а.с.107), від 28.11.2019 № 8494 на суму 1 903,16 грн. (том 1 а.с.108), від 28.11.2019 № 8446 на суму 1884,61 грн. (том 1 а.с.109).

З огляду на поставку товару «ТК «СЕК» було виставлено позивачеві рахунки на оплату № 9608 від 04.11.2019 на суму 18 584,35 грн. (том 1 а.с.111), № 9333 від 28.10.2019 на суму 7555,20 грн. (том 1 а.с.113), № 9632 від 04.11.2019 на суму 1315,99 грн. (том 1 а.с.115), від 04.11.2019 № 9622 на суму 3605,10 грн. (том 1 а.с.117), від 06.11.2019 № 9760 на суму 304,51 грн. (том 1 а.с.119), від 07.11.2019 № 9828 на суму 2046,00 грн. (том 1 а.с.121), від 05.11.2019 № 9685 на суму 1089,00 грн. (том 1 а.с.123), від 07.11.2019 № 9860 на суму 1248 (том 1 а.с.125), від 12.11.2019 № 10009 на суму 11 061,29 грн. (том 1 а.с.127), від 12.11.2019 № 10030 на суму 643,50 грн. (том 1 а.с.129), від 12.11.2019 № 10039 на суму 2219,64 грн. (том 1 а.с.131), від 12.11.2019 № 10067 на суму 540,00 грн. (том 1 а.с.133), від 13.11.2019 № 10098 на суму 3672,00 грн. (том 1 а.с.135), № 10182 від 14.11.2019 на суму 13 137,22 грн. (том 1 а.с.137), № 10518 від 21.11.2019 на суму 717,35 грн. (том 1 а.с.139), від 25.11.2019 № 10606 на суму 1346,82 грн. (том 1 а.с.141), від 27.11.2019 №10773 на суму 1884,61 грн. (том 1 а.с.143), від 28.11.2019 № 10823 на суму 1903,16 грн. (том 1 а.с.145), від 28.11.2019 № 10838 на суму 1366,46 грн. (том 1 а.с.147), від 18.11.2019 №10317 на суму 3812,22 грн. (том 1 а.с.149).

ТОВ «Інтер Айрон» в оплату за отриманий товар перерахувало на банківський рахунок ТОВ «ТК «СЕК» кошти, що підтверджується платіжними дорученнями №137 від 04.11.2019 на суму 18 584,35 грн. (том 1 а.с.110), № 119 від 29.10.2019 на суму 7555,20 грн. (том 1 а.с.112), № 143 від 04.11.2019 на суму 1315,99 грн. (том 1 а.с.114), від 04.11.2019 № 139 на суму 3605,10 грн. (том 1 а.с.116), від 06.11.2019 № 160 на суму 304,51 грн. (том 1 а.с.118), від 07.11.2019 № 165 на суму 2046,00 грн. (том 1 а.с.120), від 07.11.2019 № 169 на суму 1089,00 грн. (том 1 а.с.122), від 07.11.2019 № 173 на суму 1248 (том 1 а.с.124), від 12.11.2019 № 181 на суму 11 061,29 грн. (том 1 а.с.126), від 12.11.2019 № 183 на суму 643,50 грн. (том 1 а.с.128), від 12.11.2019 № 186 на суму 2219,64 грн. (том 1 а.с.130), від 12.11.2019 № 188 на суму 540,00 грн. (том 1 а.с.132), від 13.11.2019 № 191 на суму 3672,00 грн. (том 1 а.с.134), № 201 від 14.11.2019 на суму 13 137,22 грн. (том 1 а.с.136), № 225 від 21.11.2019 на суму 717,35 грн. (том 1 а.с.138), від 25.11.2019 № 233 на суму 1346,82 грн. (том 1 а.с.140), від 27.11.2019 №239 на суму 1884,61 грн. (том 1 а.с.142), від 28.11.2019 № 244 на суму 1903,16 грн. (том 1 а.с.144), від 28.11.2019 № 245 на суму 1366,46 грн. (том 1 а.с.146), від 18.11.2019 № 212 на суму 3812,22 грн. (том 1 а.с.148), банківською випискою за період з 01.11.2019 по 30.11.2019 (том 1 а.с.169-179).

За фактом поставки товарів, ТОВ «ТК «СЕК» складено на ім`я позивача та зареєстровано у Єдиному реєстрі податкових накладних податкові накладні від 04.11.2019 № 79 на суму 18 584,35 грн., у тому числі ПДВ 3097,39 грн. (том 1 а.с. 150), від 04.11.2019 № 80 на суму 3 605,10 грн., у тому числі ПДВ 600,85 грн. (том 1 а.с. 151), від 04.11.2019 № 81 на суму 1 315,99 грн., у тому числі ПДВ 219,33 грн. (том 1 а.с. 152), від 06.11.2019 № 173 на суму 304,51 грн., у тому числі ПДВ 50,75 грн. (том 1 а.с. 153), від 07.11.2019 № 242 на суму 1248,00 грн., у тому числі ПДВ 208,00 грн. (том 1 а.с.154), від 07.11.2019 № 243 на суму 1089,00 грн., у тому числі ПДВ 181,50 грн. (том 1 а.с.155), від 07.11.2019 № 244 на суму 2046,00 грн., у тому числі ПДВ 341,00 грн. (том 1 а.с. 156), від 12.11.2019 № 411 на суму 540,00 грн., у тому числі ПДВ 90,00 грн. (том 1 а.с.157), від 12.11.2019 № 412 на суму 11061,29 грн., у тому числі ПДВ 1843,55 грн. (том 1 а.с.158), від 12.11.2019 № 413 на суму 643,50 грн., у тому числі ПДВ 107,25 грн. (том 1 а.с.159), від 12.11.2019 № 414 на суму 2219,64 грн., у тому числі ПДВ на суму 369,94 грн. (том 1 а.с.160), від 13.11.2019 № 483 на суму 3672,00 грн., у тому числі ПДВ 612,00 грн. (том 1 а.с.161), від 14.11.2019 № 543 на суму 13 137,22 грн., у тому числі ПДВ 2189,54 грн. (том 1 а.с.162), від 18.11.2019 № 641 на суму 3812,22 грн., у тому числі ПДВ 635,37 грн. (том 1 а.с.163), від 21.12.2019 № 808 на суму 717,35 грн., у тому числі ПДВ 119,56 грн. (том 1 а.с.164), від 25.11.2019 № 900 на суму 1346,82 грн., у тому числі ПДВ 224,47 грн. (том 1 а.с.165), від 27.11.2019 № 1010 на суму 1884,61 грн., у тому числі ПДВ 314,10 грн. (том 1 а.с.166), від 28.11.2019 № 1080 на суму 1366,46 грн., у тому числі ПДВ 227,74 грн.(том 1 а.с.167), від 28.11.2019 № 1079 на суму 1903,16 грн., у тому числі ПДВ 317,19 грн.(том 1 а.с.168)

На підставі податкової накладної, складеної та зареєстрованої ТОВ «ТК «СЕК» у Єдиному реєстрі податкових накладних, позивач сформував податковий кредит у розмірі 11 749,53 грн.

Як зазначає позивач, товар, придбаний у ТОВ «Візіон Інвестмент», ТОВ «Керінг Систем», ТОВ «ТК «СЕК» був реалізований іншим платникам податків, на підтвердження чого позивач приєднав до матеріалів справи копії податкових накладних та квитанцій про їх реєстрацію в Єдиному реєстрі податкових накладних, видаткових накладних, актів надання послуг, довіреностей (том 1 а.с.181-250, том 2 а.с.1-250, том 3 а.с.1-28).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходив з наступного.

Основним нормативно-правовим актом, що врегульовує спірні правовідносини є Податковий кодекс України від 02.12.2010 № 2755-VI з наступними змінами та доповненнями (у редакції на час виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до пункту 200.1 статті 200 Податкового кодексу України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Пунктом 200.4 статті 200 Податкового кодексу України передбачено, що при від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума:

а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу -

б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобовязань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету;

в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Податковим кредитом у розумінні підпункту 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України визнається сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно розділу V цього Кодексу.

У силу положень підпункту «а» пункту 198.1 статті 198 Податкового кодексу України, право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Пунктом 198.3 статті 198 Податкового кодексу України передбачено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг (у разі здійснення контрольованих операцій - не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку із, зокрема, придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Відповідно до пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України, підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту є податкова накладна, що видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця.

Пунктом 201.1 статті 201 Податкового кодексу України передбачено, що у податковій накладній зазначаються в окремих рядках такі обов`язкові реквізити: а) порядковий номер податкової накладної; б) дата виписування податкової накладної; в) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - продавця товарів/послуг; г) податковий номер платника податку (продавця та покупця); ґ) місцезнаходження юридичної особи-продавця або податкова адреса фізичної особи - продавця, зареєстрованої як платник податку; д) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - покупця (отримувача) товарів/послуг; е) опис (номенклатура) товарів/послуг та їх кількість, обсяг; є) ціна постачання без урахування податку; ж) ставка податку та відповідна сума податку в цифровому значенні; з) загальна сума коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку; и) вид цивільно-правового договору; і) код товару згідно з УКТ ЗЕД (для підакцизних товарів та товарів, ввезених на митну територію України).

Згідно з пунктом 198.6 статті 198 Податкового кодексу України, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 44.1 статті 44 Податкового кодексу України, для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні визначено у Законі України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16.07.1999 №996-XIV (далі - Закон №996-XIV).

Відповідно до статті 1 Закону №996-XIV, бухгалтерський облік - процес виявлення, вимірювання, реєстрації, накопичення, узагальнення, зберігання та передачі інформації про діяльність підприємства зовнішнім та внутрішнім користувачам для прийняття рішень.

Частиною 1 статті 9 Закону №996-XIV передбачено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Відповідно до статті 1 Закону №996-XIV, первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію.

Згідно з частиною 2 статті 9 Закону №996-XIV, первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Окрім цього, порядок створення, прийняття і відображення у бухгалтерському обліку, а також зберігання первинних документів, облікових регістрів, бухгалтерської та іншої звітності, що ґрунтується на даних бухгалтерського обліку, підприємствами, їх об`єднаннями та госпрозрахунковими організаціями (крім банків) незалежно від форм власності, установ та організацій, основна діяльність яких фінансується за рахунок коштів бюджету, встановлює Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затверджене наказом Міністерством фінансів України від 24.05.1995 №88.

Згідно з пунктом 2.1 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, які містять відомості про господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення. Господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов`язань і фінансових результатів.

Відповідно до пункту 2.7 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, первинні документи складаються на бланках типових і спеціалізованих форм, затверджених відповідним органом державної влади. Документування господарських операцій може здійснюватися із використанням виготовлених самостійно бланків, які повинні містити обов`язкові реквізити чи реквізити типових або спеціалізованих форм.

Таким чином, умовами реалізації права платника на податковий кредит є фактичне придбання товарів (робіт, послуг) та наявність первинних документів (зокрема, податкових накладних), оформлених у відповідності з вимогами чинного законодавства.

При цьому, наслідки в податковому обліку платника створюють лише реально вчинені господарські операції, тобто такі, що пов`язані з рухом активів, зміною зобов`язань чи власного капіталу платника, та відповідають змісту, відображеному в укладених платником податку договорах.

Визначальною ознакою господарської операції є те, що вона має спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків. Здійснення господарської операції і власне її результат підлягають відображенню в бухгалтерському обліку, при цьому для бухгалтерського обліку мають значення лише ті документи, які підтверджують фактичне здійснення господарських операцій.

Необґрунтована ж податкова вигода характеризується відсутністю фактичного виконання господарських операцій, здійсненням операцій без ділової мети та обліком операцій безвідносно до їх реального економічного змісту, узгодженістю дій покупця та постачальника для штучного створення умов для бюджетного відшкодування.

Доводи податкового органу про отримання платником необґрунтованої податкової вигоди мають ґрунтуватись на сукупності доказів, що безспірно підтверджують існування обставин, які виключають право платника, зокрема, на формування податкового кредиту.

Документи та інші дані, що спростовують реальність здійснення господарської операції, яка відображена в податковому обліку, повинні оцінюватися з урахуванням специфіки кожної господарської операції - умов перевезення, зберігання товарів, змісту послуг, що надаються, тощо.

З метою дослідження фактичного виконання господарських операцій необхідно аналізувати умови договорів позивача з контрагентами, а також досліджувати всі первинні бухгалтерські документи.

Отже, наявність господарських операцій з придбання товарів (робіт, послуг), призначених для використання у власній господарській діяльності платника податків, підтверджених сукупністю документів первинного бухгалтерського обліку, є визначальною умовою для виникнення у платника податку права на формування податкового кредиту, за рахунок якого утворюється від`ємне значення податку на додану вартість, що підлягає відшкодуванню платнику податків з бюджету.

Матеріалами справи підтверджується, що податковий кредит за результатами здійснених господарських операцій з ТОВ «Візіон Інвестмент», ТОВ «Керінг Систем», ТОВ «ТК «СЕК», був сформований позивачем на підставі належних документів, оформлених згідно з вимогами чинного законодавства, обсяг яких є достатнім для висновку про те, що рух товарів, робіт і послуг дійсно мав місце.

Контролюючий орган не ставив під сумнів правильність здійснення позивачем математичного розрахунку податкового кредиту за вказаними первинними документами податкового та бухгалтерського обліку.

При цьому, суд зазначає, що дефекти в первинних документах, у разі якщо зазначена в них інформація дозволяє можливість ідентифікувати суб`єктів господарювання та господарські операції, самі по собі не можуть свідчити про нереальне вчинення поставки та розглядатися як підстава для позбавлення платника податку (постачальника) обов`язку відобразити у бухгалтерському та податковому обліку доходу та врахувати його при визначенні податкове зобов`язання з податку на прибуток підприємств.

Аналогічна позиція з цього питання викладена у постанові Верховного Суду від 05.02.2019 у справі № 822/2373/17.

Суд звертає увагу сторін на положення пункту 200-1.3 статті 200-1 Податкового кодексу України за вимогами якого, платник податку має право зареєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних на суму податку, обчислену із зазначеною в цьому пункті формулою.

Зі змісту формули вбачається, що визначальною умовою для виникнення права платника податків зареєструвати складену ним податкову накладну є недосягнення або рівність суми податку, зазначеної у податковій накладній, що реєструється, сумі податку за отриманими платником податковими накладними, разом з сумою податку сплаченого платником при ввезенні товарів на митну територію України, разом з сумою поповнення поточного рахунку платника податку в системі електронного адміністрування податку.

Таким чином, відсутність розміру необхідної суми, розрахованої за формулою, в тому числі з урахуванням суми на поточному рахунку платника податку в системі електронного адміністрування податку, унеможливлює реєстрацію податкової накладної продавцем товару.

Отже, контролюючий орган ще на стадії реєстрації податкової накладної наділений повноваженнями здійснювати контроль за відповідністю суми податкового кредиту, що буде сформована покупцем на підставі податкової накладної, сумі, яка в системі електронного адміністрування податку належить продавцеві та є достатньою для забезпечення виконання ним своїх податкових зобов`язань з податку на додану вартість.

В силу положень абзацу третього пункту 198.6 статті 198 Податкового кодексу України, податкові накладні, отримані з Єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Судом встановлено, що всі податкові накладні, складені ТОВ «Візіон Інвестмент», ТОВ «Керінг Систем», ТОВ «ТК «СЕК» за результатами господарських операцій з позивачем, зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних, а отже є підставою для нарахування позивачем сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Під час перевірки відповідачем не досліджувались докази, які б свідчили, що надані до перевірки первинні бухгалтерські документи були підписані неуповноваженими особами або підроблені, як-то висновків почеркознавчих експертиз; зафіксованих у будь-якій формі пояснень посадових осіб ТОВ «Візіон Інвестмент», ТОВ «Керінг Систем», ТОВ «ТК «СЕК», у яких останні заперечували б факт складання первинних документів чи свою причетність до господарської діяльності очолюваного (контрольованого) ними підприємства.

Відповідач також не ставив під сумнів та не заперечував наявність у ТОВ «Візіон Інвестмент», ТОВ «Керінг Систем», ТОВ «ТК «СЕК» спеціальної податкової правосуб`єктності на момент укладення і виконання описаних правочинів і формування позивачем спірних сум податкових вигод.

Водночас відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, станом на день розгляду цієї справи по суті, ТОВ «Візіон Інвестмент» (), ТОВ «Керінг Систем» (), ТОВ «ТК «СЕК» () зареєстровані як юридичні особи, знаходяться за зареєстрованою адресою та не перебувають в процесі припинення (https://usr.minjust.gov.ua/content/free-search/person-result, https://usr.minjust.gov.ua/content/free-search/person-result, https://usr.minjust.gov.ua/content/free-search/person-result).

Що стосується зауважень відповідача до обсягів основних засобів та трудових ресурсів контрагента, суд виходить з наступного.

Акцентуючи в акті перевірки на обмеженій кількості трудових ресурсів ТОВ «Візіон Інвестмент», ТОВ «Керінг Систем», ТОВ «ТК «СЕК», контролюючим органом було залишено поза увагою, що залучення фізичних осіб до виконання відповідних робіт контрагентами може здійснюватись за договорами цивільно-правового характеру: субпідряду, аутсорсингу та аутстафінгу (оренда персоналу).

У свою чергу основні та транспортні засоби, якщо того вимагає конкретний вид робіт, можуть перебувати у контрагентів на праві оренди або лізингу.

Відповідачем під час розгляду справи не наведено переконливих доводів, що ґрунтуються на об`єктивній інформації та беззаперечно спростовують факти виконання робіт, що засвідчені наведеними документами і поясненнями.

Акт перевірки не містить аналізу обсягу та характеру ресурсів, які, з урахуванням обставин виконання спірних господарських операцій, зокрема, з урахуванням їх змісту та обсягу, були необхідні для виконання спірних операцій, але були відсутні.

Доводи відповідача щодо браку персоналу та засобів, необхідних для виконання розглядуваних фінансово-господарських операцій, ґрунтуються переважно на дослідженні показників податкової звітності контрагента, хоча достовірність показників податкової звітності є предметом виключно документальних перевірок, у ході якої податковий орган зобов`язаний дослідити первинні документи.

Таким чином, наведені в акті перевірки аргументи про недостатність у ТОВ «Візіон Інвестмент», ТОВ «Керінг Систем», ТОВ «ТК «СЕК» персоналу та основних засобів для виконання взятих на себе зобов`язань за договором з позивачем є припущеннями, що не можуть бути покладені в основу висновку про нереальність розглядуваних фінансово-господарських операцій.

Крім того, суд звертає увагу на те, що жодних належних та допустимих доказів щодо відсутності у ТОВ «Візіон Інвестмент», ТОВ «Керінг Систем», ТОВ «ТК «СЕК» матеріальних ресурсів відповідачем суду не надано, а відсутність основних фондів не може свідчити про відсутність адміністративно-господарських можливостей на виконання господарських зобов`язань та відсутність фактичних дій, спрямованих на виконання взятих на себе зобов`язань, що унеможливлює здійснення господарської діяльності, оскільки наведені обставини не позбавляють суб`єкта господарювання можливості здійснювати посередницьку діяльність, залучати виробничі та трудові ресурси інших суб`єктів господарювання для виконання зобов`язань по укладених ним договорах.

Судова практика вирішення податкових спорів виходить з презумпції добросовісності платника податків та інших учасників правовідносин у сфері економіки. У зв`язку з цим вважається, що дії платника, які мають результатами отримання податкової вигоди, є економічно виправданими, а відомості, що містяться у податковій та бухгалтерській звітності, - достовірними.

Подання платником податковому органові усіх належним чином оформлених документів, передбачених законодавством з питань оподаткування, з метою отримання податкової вигоди є підставою для її отримання, якщо податковим органом не доведено, що відомості, які містяться у цих документах, неповні, недостовірні та (або) суперечливі.

Обов`язок довести обставини, що слугували підставою для збільшення контролюючим органом грошових зобов`язань платника податків у зв`язку з відображенням у бухгалтерському обліку нереальних господарських операцій, покладено на такий орган, як це передбачено частиною другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України. У зв`язку з цим, при вирішенні в адміністративному суді спору податковим органом мають бути представлені суду докази необґрунтованого виникнення у платника податкової вигоди. Ці докази, як і докази, подані платником, підлягають дослідженню у судовому засіданні у їх сукупності та взаємозв`язку згідно з вимогами статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України.

Надаючи оцінку тим доводам відповідача, що слугували підставою для висновку про нереальність спірних фінансово-господарських операцій, суд також керується принципом «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у пункті 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України». Так, відповідно до прецедентної практики ЄСПЛ, доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і взаємоузгоджених.

Розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду всіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення.

Тобто, у податкових спорах недобросовісність платника податків має бути встановлена безумовними та недвозначними доказами.

Суд враховує також і те, що відповідно до частини 2 статті 74 Кодексу адміністративного судочинства України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Під час розгляду справи відповідач не спростував обставини реального виконання спірних операцій, засвідчених поданими платником первинними документами, не скористався правами, наданими йому податковим законодавством, для безпосереднього з`ясування обставин, які б підтвердили або спростували висновки про неможливість виконання контрагентами позивача господарських операцій.

Відтак суд вважає, що висновки податкового органу про фіктивність господарських операцій між позивачем та його контрагентом є формальними та необ`єктивними, оскільки ґрунтуються не на первинних документах та результатах співставлення даних бухгалтерського і податкового обліку, як то передбачено пунктом 73.5 статті 75 Податкового кодексу України, а на обставинах, які не мають безпосереднього значення для формування податкових зобов`язань та податкового кредиту.

З урахуванням викладеного, спираючись на наявні у матеріалах справи докази, суд дійшов висновку, що укладені між позивачем та ТОВ «Візіон Інвестмент», ТОВ «Керінг Систем», ТОВ «ТК «СЕК» правочини відповідають вимогам чинного законодавства України, мають своїм наслідком зміну у майновому стані учасників правочину, є економічно виправданими, факт виконання господарських зобов`язань сторін підтверджується первинними документами бухгалтерської та податкової звітності, які є належними та достатніми доказами того, що господарські операції фактично відбулися, а операції між позивачем та його контрагентами враховані відповідно до їх дійсного економічного змісту, обумовлені розумними економічними причинами (цілями ділового характеру) та відповідають меті здійснення господарської діяльності.

Отже, викладений в Акті перевірки висновок контролюючого органу про порушення позивачем вимог пункту п. 185.1 ст. 185, п. 198.1, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198, п. 200.1, п. 200.2 ст. 200, п. 201.1 ст. 201, п. 200.1, п. 200.4 ст. 200 Податкового кодексу України, є необґрунтованим.

Що стосується доводів позивача про відсутність у відповідача повноважень на винесення податкових повідомлень-рішень, суд зазначає наступне.

19.06.2019 Кабінетом Міністрів України було прийнято постанову № 537 «Про утворення територіальних органів Державної податкової служби», пунктом 1, 2 якої утворено як юридичні особи публічного права територіальні органи Державної податкової служби за переліком згідно з додатком 1, реорганізовано деякі територіальні органи Державної фіскальної служби шляхом їх приєднання до відповідних територіальних органів Державної податкової служби за переліком згідно з додатком 2.

Згідно з додатком 1 до вказаної постанови утворено Головне управління ДПС у м. Києві.

Головне управління ДФС у м. Києві реорганізовано у Головне управління ДПС у м. Києві (додаток 2 до постанови КМУ №537 від 19.06.2019).

За правилами ч. 1 ст. 104 Цивільного кодексу України юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов`язки переходять до правонаступників.

Учасники юридичної особи, суд або орган, що прийняв рішення про припинення юридичної особи, відповідно до цього Кодексу призначають комісію з припинення юридичної особи (комісію з реорганізації, ліквідаційну комісію), голову комісії або ліквідатора та встановлюють порядок і строк заявлення кредиторами своїх вимог до юридичної особи, що припиняється. Виконання функцій комісії з припинення юридичної особи (комісії з реорганізації, ліквідаційної комісії) може бути покладено на орган управління юридичної особи (ч.3 ст.105 ЦК України).

Відповідно до пункту 12 постанови Кабінету Міністрів України від 20.10.2011 № 1074 «Про затвердження Порядку здійснення заходів, пов`язаних з утворенням, реорганізацією або ліквідацією міністерств, інших центральних органів виконавчої влади» орган виконавчої влади, утворений в результаті реорганізації, здійснює повноваження та виконує функції у визначених Кабінетом Міністрів України сферах компетенції з дня набрання чинності актом Кабінету Міністрів України щодо можливості забезпечення здійснення таким органом повноважень та виконання функцій органу виконавчої влади, що припиняється.

Постановою Кабінету Міністрів України від 18.12.2018 № 1200 утворено Державну податкову службу України та Державну митну службу України, реорганізувавши Державну фіскальну службу шляхом поділу. Установлено, що Державна податкова служба є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів і який реалізує державну податкову політику, державну політику з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок).

Державна податкова служба та Державна митна служба є правонаступниками майна, прав та обов`язків реорганізованої Державної фіскальної служби у відповідних сферах діяльності.

Постановою Кабінету Міністрів України від 06.03.2019 № 227 затверджено Положення про Державну податкову службу України (далі - ДПС України).

Згідно з п.1 цього Положення Державна податкова служба України (ДПС) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів і який реалізує державну податкову політику, державну політику з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок).

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 № 682-р вирішено погодитися з пропозицією Міністерства фінансів щодо можливості забезпечення здійснення Державною податковою службою покладених на неї постановою Кабінету Міністрів України від 06.03.2019 № 227 «Про затвердження положень про Державну податкову службу України та Державну митну службу України» функцій і повноважень Державної фіскальної служби, що припиняється, з реалізації державної податкової політики, державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

29.08.2019 в.о. начальника ГУ ДПС у м. Києві було винесено наказ № 43 «Про початок діяльності Головного управління ДПС у м. Києві».

З урахуванням вищевказаних положень нормативно-правових актів з вказаної дати Головним управлінням ДПС у м. Києві розпочато виконання області функцій і повноважень Головного управління ДФС у м. Києві, що припиняється.

Пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України від 19.06.2019 № 537 «Про утворення територіальних органів Державної податкової служби» (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 25.09.2019 № 846 «Про внесення змін до деяких актів Кабінету Міністрів України», надалі - постанови КМУ №537) передбачено, що територіальні органи Державної податкової служби є правонаступниками майна, прав та обов`язків територіальних органів Державної фіскальної служби, що реорганізуються згідно з пунктом 2 цієї постанови, у відповідних сферах діяльності.

Як установлено пунктом 3 постанови Кабінету Міністрів України №537 від 19.06.2019, територіальні органи Державної фіскальної служби, які реорганізуються, продовжують здійснювати свої повноваження до передачі таких повноважень територіальним органам Державної податкової служби та центрального органу виконавчої влади, на який покладається обов`язок забезпечення запобігання, виявлення, припинення, розслідування та розкриття кримінальних правопорушень, об`єктом яких є фінансові інтереси держави та/або місцевого самоврядування, що віднесені до його підслідності відповідно до Кримінального процесуального кодексу України.

Відповідно до п.п. 41.1 ст. 41 Податкового кодексу України контролюючими органами є центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову, державну митну політику, державну політику з адміністрування єдиного внеску, державну політику у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування податкового та митного законодавства, законодавства з питань сплати єдиного внеску та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючий орган (далі - центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику), його територіальні органи.

Враховуючи наведені вище положення чинного законодавства, обставини виникнення спору, суд дійшов висновку, що Головне управління ДПС у м. Києві, як територіальний орган Державної податкової служби України, у спірних правовідносинах є контролюючим органом та наділений відповідними повноваженнями зокрема щодо проведення перевірок платників податків та прийняття, за їх результатом, податкових повідомлень-рішень, у тому числі і відносно ТОВ «Інтер Айрон».

З огляду на вищевикладене, твердження позивача про те, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення було винесене за відсутністю повноважень на здійснення функцій контролюючого органу, є хибними та такими, що зроблені при помилковому тлумаченні норм діючого законодавства України.

За загальним правилом, що випливає з принципу змагальності, кожна сторона повинна подати докази на підтвердження обставин, на які вона посилається, або на спростування обставин, про які стверджує інша сторона.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На виконання цих вимог відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не надав суду належних і достатніх доказів, які спростовували б твердження позивача, а відтак не довів правомірності свого рішення.

Системно проаналізувавши приписи законодавства України, що були чинними на момент виникнення спірних правовідносин між сторонами, зважаючи на взаємний та достатній зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що адміністративний позов є обґрунтованими та підлягає задоволенню повністю.

Відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Під час звернення з адміністративним позовом до суду було сплачено судовий збір в розмірі 2102,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 655 від 23.04.2020 (том 3 а.с.42).

Сплачений позивачем судовий збір підлягає відшкодуванню йому у повному обсязі за рахунок відповідача.

Керуючись ст.ст. 2, 5-11, 19, 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтер Айрон» задовольнити повністю.

2. Визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення-рішення від 03.03.2020 № 006990504.

3. Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтер Айрон» (ідентифікаційний код 42463678, місцезнаходження: 01054, місто Київ, вул. Ярославів вал, буд. 13/2-Б) судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2102,00 (дві тисячі сто дві) грн. 00 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у м. Києві (ідентифікаційний код 43141267, місцезнаходження: вул. Шолуденка, 33/19, м. Київ, 04116).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Окружний адміністративний суд міста Києва.

Повний текст рішення виготовлено та підписано - 13.04.2021.

Суддя Т.П. Балась