Справа № 240/21797/20
Суддя: Шимонович Роман Миколайович
Дата ухвалення: 2021-04-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2021 року м. Житомир справа № 240/21797/20

категорія 108020200

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

судді Шимоновича Р.М.,

розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом Дочірнього підприємства "Автоцентр" Товариства з обмеженою відповідальністю "Нове тисячоліття" до Київської митниці Держмитслужби України про визнання протиправним та скасування рішення та картки відмови,

встановив:

До Житомирського окружного адміністративного суду звернулося Дочірньє підприємство "Автоцентр" Товариство з обмеженою відповідальністю "Нове тисячоліття" із позовом, у якому просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості UA100550/2020/300012/2 від 20.11.2020 року та картку відмови в прийнятті митної декларації UA100550/2020/00123;

- стягнути на користь Дочірнього підприємства "Автоцентр" Товариства з обмеженою відповідальністю "Нове тисячоліття" судові витрати зі сплати судового збору за рахунок бюджетних асигнувань Київської митниці Держмитслужби України.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що рішення відповідача про коригування заявленої митної вартості UA100550/2020/300012/2 від 20.11.2020 року є протиправним, оскільки прийняте з порушенням визначеного законом порядку, без дотримання основних принципів митного регулювання: законності та визнання рівності та правомірності інтересів усіх суб`єктів господарювання, та таким, що суперечить аналогічному митному оформленню товару за декларацією, яка подана до Волинської митниці ДФС №UA100550/2020/131124, яка була подана з аналогічними документами. Відповідачем не було доведено наявність у нього обгрунтованого сумніву у правильності визначення позивачем митної вартості товару, тоді як позивачем підтверджено заявлену митну вартість товару необхідними документами. Відтак, зазначене свідчить про відсутність підстав для коригування митної вартості імпортованого товару та протиправність відповідачем рішення про коригування митної вартості товарів.

Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 24 грудня 2020 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання у справі на 26 січня 2021 року 14:30.

Відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, у якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Відмітив, що позивачем до митного оформлення не подано документ, який свідчить про те, що оцінюваний товар належить юридичній особі, що уклала договір купівлі-продажу №71091483 від 10.11.2020 зі сторони продавця, що викликає сумніви у достовірності правочину. Крім того, у свідоцтві про право власності на транспортний засіб власником зазначено особу, відмінну від тієї, що уклала договір купівлі-продажу №71091483 від 10.11.2020 зі сторони продавця. Також зауважив, що на вимогу митного органу додатково надане платіжне доручення №40 від 12.11.2020 року, також не може бути використано як документ, що підтверджує ціну, що сплачена за оцінювані товари у зв`язку із тим, що документ не містить підпису уповноваженої особи банку та печатки банку, що свідчили б про те, що платіж за даним документом дійсно відбувся. При цьому, відповідачем правомірно складено картку відмови у митному оформленні товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA100550/2020/00123 з тих причин, що документи подані для митного оформлення містять розбіжності не містять всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товар та через неподання на вимогу органу доходів додаткових документів, що підтверджують заявлену митну вартість.

У свою чергу, позивач надіслав до суду відповідь на відзив, у якій не погоджується з доводами митного органу та просить задовольнити позовні вимоги задовольнити, з підстав, викладених у позовній заяві. Відмітив, що подані позивачем документи містять достатньо відомостей, що визначаються та підтверджують заявлену митну вартість товару, з урахуванням ціни вказаної у рахунку-фактурі (інвойс), а відповідачем всупереч вимогам вимогам законодавства не враховано наданих до митного оформлення документів, якими чітко підтверджено ціну транспортного засобу.

Представником позивача було також подано пояснення, які просив врахувати при ухваленні рішення у справі.

26 січня 2021 року у судове засідання прибув представник позивача та представник відповідача.

Протокольною ухвалою суду від 26 січня 2021 року закрито підготовче засідання у справі. Оголошено перерву у справі до 01 лютого 2021 року 11:00.

01 лютого 2021 року представник відповідача надіслав заяву, у якій просив подальший розгляд справи здійснювати у порядку письмового провадження.

Протокольною ухвалою суду від 01 лютого 2021 року суд на місці постановив ухвалу про подальший розгляд справи в письмовому провадженні.

Розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

20 листопада 2020 року уповноваженою особою позивача - декларантом ОСОБА_1 було подано до митного посту "Житомир" Київської митниці Держмитслужби електронна митна декларація типу ІМ 40 ДЕ№UA100550/2020/131133 з метою імпорту товару "Автомобіль легковий: марка: КІА; модель: PICANTO; робочий об`єм циліндрів: 1086 см3; тип двигуна: бензиновий; календарний рік виготовлення: 2006".

Митну вартість товару визначено декларантом самостійно за основним методом на рівні 362,40 євро за одиницю.

Київською митницею Держмитслужби України прийнято рішення про коригування митної вартості від 20.11.2020 року UA100550/2020/300012/2, у графі "Обставини прийняття рішення та джерела інформації, що використовувалися митним органом для визначення митної вартості" якого вказано: "Надане платіжне доручення №40JBKLKB від 12.11.2020 не може бути використано як документ, що підтверджує ціну, що сплачена за оцінюваний товар у зв`язку із тим, що отримувачем платежу є особа JP MORGAN CHASE BANK, яка не є стороною купівлі-продажу оцінюваного товару; банківські реквізити (банк отримувача, номер рахунку КРЕДИТ) не відповідають банківським реквізитами продавця, що зазначені у рахунку-фактурі №71091483 від 10.11.2020. Крім того, до митного оформлення не подано документ, який свідчить про те, що оцінюваний товар належить юридичній особі, що уклала у рахунку-фактуру №71091483 від 10.11.2020 зі сторони продавця, що викликає сумніви у достовірності правочину, у т.ч. у праві власності Copart Deutschland GmbH2/Zulpicher Str на оцінюваний товар на праві Copart розпоряджатися оцінюваним товаром та визначати ціну продажу транспортного засобу. Крім того, у свідоцтві про право власності на транспортний засіб власником зазначено особу, відмінну від тієї, що уклала у рахунок-фактуру №71091483 від 10.11.2020 зі сторони продавця. Також рахунок-фактура №71091483 від 10.11.2020 не скріплений ні підписом уповноваженої особи продавця, ні печаткою підприємства, що створює обгрунтовані сумніви у дійсності намірів Copart Deutschland GmbH2/Zulpicher Str продати товар за вказаною ціною, а також покупцем товару є особа (AVTOCENTR), реквізити якої не співпадають з даними зазначеними в гр. 8 поданої до митного оформлення декларації ( ДП "Автоцентр" ТОВ "Нове тисячоліття"). Відомості про витрати на транспортування оцінюваного транспортного засобу не базуються на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню, що позбавляє митний орган перевірити достовірність декларування витрат на транспортування , що відповідно до ч. 10 ст 58 Митного кодексу України є складовою митної вартості. За результатами перевірки встановлено правильності заявленої митної вартості встановлено, що заявлена митна вартість товару є нижчою за вартість ввезених на митну територію України аналогічних товарів. Митна вартість визначена за резервним методом, із врахуванням обмежень, передбачених ч. 3 ст. 64 Митного кодексу України, яка ґрунтується на раніше визнаній (визначеній) митними органами митній вартості схожого транспортного засобу за МД від 12.10.2020 №UA100060/2020/338606 - автомобіль легковий, такий, що був у використанні - марка КІА, модель: PICANTO; рік випуску - 2006, модельний рік - 2006, тип двигуна - бензиновий, об`єм двигуна: 1086 см3, потужність двигуна - 48кВт і становить - 850, 00 євро за одиницю з дотриманням принципів і критеріїв, визначених Угодою про застосування статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року.

За результатами прийняття рішення про коригування митної вартості від від 20.11.2020 №UA100550/2020/300012/2 , відповідачем у цей же день було винесено картку відмови в прийнятті митної декларації №UA100550/2020/00123, якою відмовлено у митному оформленні (випуску) товарів за митною декларацією №UA100550/2020/00123, з таких причин: подана митна декларація не може бути оформлена, оскільки документи, подані для митного оформлення містять розбіжності не містять всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товар та у зв`язку з не поданням на вимогу органу доходів додаткових документів, що підтверджують заявлену митну вартість товару. У зв`язку з прийняттям рішення про коригування митної вартості від 20.11.2020 №UA100550/2020/300012/2 дані граф 45,47 митної декларації не можуть бути використані для здійснення митного контролю та митного оформлення товару, а окрім того це, в свою чергу, призвело до несплати встановлених законодавством митних платежів в повному обсязі, чим порушено вимоги ст. 266,289,293 Митного кодексу України та ст. 57 Податкового кодексу України

Не погоджуючись з рішенням про коригування митної вартості та відмовою в прийнятті митної декларації, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам та визначаючись щодо заявлених позовних вимог, суд виходить з наступного.

Засади державної митної справи, в тому числі процедури митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України, умови та порядок справляння митних платежів, визначаються Митним кодексом України №4495-VІ від 13.03.2012 року (далі - МК України).

Згідно з ч.1 ст.246 МК України метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

Відповідно до ч.1 ст.248 МК України митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання митним органом від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Згідно з ч.1 ст.257 МК України декларування здійснюється шляхом з`явлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії.

Відповідно до ч.1 ст.49 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно ч.1 ст.51 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

При цьому, ч.1 ст.52 МК України визначено, що з`явлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Частина 4 ст. 58 МК України вказує, що митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті. Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця (ч. 5 ст. 58 Кодексу).

Відповідно до ч.2 ст.52 МК України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані:

1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом;

2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню;

3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

Згідно з ч.1 ст.53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

За приписами ч.2 ст.53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Відповідно до ч.3 ст.53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

4) виписку з бухгалтерської документації;

5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Поряд з цим, згідно п. 3 ст. 53 Митного кодексу України митний орган має право у виняткових випадках на витребування додаткових документів.

В той же час, витребуванню підлягають лише ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а визначення митної вартості не за першим методом можливе тільки тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 17.07.2019 у справі №809/872/17.

Верховний Суд у постанові від 19.12.2019 у справі № 810/5295/15 вказав, що неподання декларантом додаткових документів не впливає на правильність визначення декларантом митної вартості товарів за першим методом, що підтверджується наданими до митного оформлення основними документами. Неподання декларантом запитуваних митним органом документів, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товарів за першим методом, не є достатнім для висновку про наявність підстав для застосування митним органом іншого методу визначення митної вартості.

Відповідно вимог ч. 5 ст. 53 МК України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Тобто, з аналізу ч. 1 та 2 ст. 53 МК України слідує те, що Митним кодексом України передбачено вичерпний перелік документів, який подається декларантом органу доходів і зборів для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.

Матеріалами справи підтверджено, що митному органу було надано документи, які посвідчують підстави придбання товару, його і кількісні та якісні характеристики, цінове та вартісне обґрунтування, а саме: рахунок-фактура (інвойс) 71091483 від 11.11.2020 року, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_1 від 03.08.2006 року, банківський платіжний документ, що стосується товару №40JBKLKB від 12.11.2020 року, документ, що підтверджує вартість перевезення товару (довідка про транспортні витрати), від 20.11.2020 року, договір про надання послуг митного брокера №№ПМБ/6/2020/ЮО від 02.03.2020 року, інший документ, що використовувався у міжнародній практиці замість договору (контракту) загальні комерційні умови Copart від 08.06.2020 року, інше некласифіковані документи: Gate Pass від 16.11.2020 року, витяг з особистого кабінету від 10.11.2020 року, інформація по лоту №50071150 від 10.11.2020 року, наказ №4-к від 17.07.2020 року, реєстрація учасника аукціону №700243063 від 08.06.2020 року, розпорядження №13 від 11.11.2020 року, фото автомобіля від 20.11.2020 року, сертифікат відповідності щодо індивідуального затвердження колісного транспортного засобу №UA.013.89096-20 від 20.11.2020 року.

Згідно з ч. 1 ст. 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Відповідно до ч. 2 ст. 57 МК України основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод за ціною договору (вартість операції).

Частиною 3 ст. 57 МК України встановлено, що кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності (ч. 4 ст. 57 МК України).

Згідно частини 5 ст. 57 МК України у разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до ст. 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до ст. 63 цього Кодексу. Rожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу (ч.6 ст. 57 МК України).

Відповідно до ч. 3 ст. 58 МК України у разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у п. 2 ч.1 ст. 57 цього Кодексу.

Згідно із ст. 64 МК України у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GAТТ).

Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості (ч. 1 ст. 54 МК України).

У відповідності до положень ч. 2 ст. 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

Згідно з ч. 3 ст. 54 МК України за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень ст. 55 цього Кодексу.

Частина 5 ст. 54 МК України передбачає, що орган доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право, зокрема, упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості.

Як слідує з матеріалів справи, митну вартість імпортованого автомобіля було визначено позивачем за рахунком (інвойсом) від 10.11.2020 №71091483.

У червні 2020 року Дочірнє підприємство "Автоцентр" TOB "Нове тисячоліття", було приєднано на загальних комерційних умовах для участі в аукціонах на сайті Copart Deutschland GmbH2/Zulpicher Str.

На підставі даних умов ДП «Автоцентр» TOB «Нове тисячоліття» прийняло участь в проведенні аукціону по лоту № 50071150, на придбання автомобіля К1А PICANTO 2006 року випуску, на суму 250 євро. Після проведення аукціону Copart Deutschland GrnbH2/Zulpicher Str. визначив ДП «Автоцентр» TOB «Нове тисячоліття» переможцем. Після чого, на електрону адресу було направлено рахунок-фактура (Invoice) № 71091483 від 10.11.2020 року та сплачено суму згідно виставленого рахунку - фактури (Invoice) №71091483 від 10.11.2020 року в сумі 362.40 євро.

11.11.2020 року згідно розпорядження №13 від 11.11.2020 року, було здійснено перевезення на умовах поставки EXW власним транспортом, автомобіля придбаного на аукціоні Copart, а саме: Кіа Picanto VIN: НОМЕР_2 , місце погрузки згідно виписаного Gate Pass від 13.11.2020 року. Транспортні витрати підтверджувала довідка №45 від 20.11.2020 року, де також було зазначено поставка вище вказаного транспортного засобу здійснювалась власним транспортом на умовах EXW Aachen, Німеччина.

По аналогічному методу на аукціонні було придбано 10.11.2020 року транспортний засіб Nissan NV200, 2015 року VIN: НОМЕР_3 якого було проведено розмитнення по аналогічним документам. Отже, позивачем підтверджено митну вартість товару на рівні 250 євро.

При цьому, слід зауважити, що відповідачем безпідставно зроблено посилання на відсутність документу, що підтверджує право власності особи, що уклала договір купівлі-продажу від 10.11.2020 року № 71091483, оскільки питання правомірності набуття права власності компанією Сорагі Deutschland GmbH2/Zulpicher Sir на транспортний засіб та його відчуження виходять за межі юрисдикції даного судового провадження. Протилежні обставини відповідачем доведені не були, а суд не має обов`язку спростовувати його припущення.

Крім того, суд враховує, що окремий договір купівлі-продажу з цією компанією позивачем не укладався, оскільки останнім лише було підписано загальні умови приєднання до аукціону, за результатами якого було видано рахунок-фактуру (Invoice).

Аналізуючи викладене, суд вважає, що позивачем одночасно з митною декларацією в повному обсязі надано до митниці документи, які підтверджують заявлену митну вартість товару. Так, факт придбання автомобіля за заявленою митною вартістю підтверджується рахунком (інвойсом) від 10.11.2020 року № 71091483 та наданими платіжними документами. Правомірність набуття права власності на вказаний автомобіль та рахунку (інвойсу) від 10.11.2020 року № 71091483 ніким не оспорені, а тому зазначений рахунок-фактура та банківські документ є належними доказами на підтвердження ціни товару. Митний орган не вказав на будь-які розбіжності чи ознаки підробки документів або відсутність відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару.

З огляду на встановлені судом фактичні обставини справи та на підставі вищенаведених правових норм, які регулюють спірні правовідносини, суд приходить до висновку про відсутність у митного органу правових підстав для коригування митної вартості заявленого позивачем до митного оформлення транспортного засобу та, як наслідок, прийняття оскаржуваного рішення від 20.11.2020 року UA100550/2020/300012/2.

Згідно з ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Згідно ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд, виходячи з системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, вважає, що адміністративний позов є таким, що підлягає задоволенню.

Згідно з частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

вирішив:

Адміністративний позов Дочірнього підприємства "Автоцентр" Товариства з обмеженою відповідальністю "Нове тисячоліття" (вул. Житомирська,78-б, м. Бердичів, Житомирська область, 13300, ) до Київської митниці Держмитслужби (бульвар Вацлава Гавела, 8А, Київ 124, 03124, ) про визнання протиправними та скасування рішення та картки відмови, - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості UA100550/2020/300012/2 від 20.11.2020 року та картку відмови в прийнятті митної декларації UA100550/2020/00123.

Стягнути на користь Дочірнього підприємства "Автоцентр" Товариства з обмеженою відповідальністю "Нове тисячоліття" судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 4204, 00 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Київської митниці Держмитслужби України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Житомирський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 13 квітня 2021 року.

Суддя Р.М.Шимонович