Справа № 480/5838/20
Суддя: В.О. Павлічек
Дата ухвалення: 2021-04-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12 квітня 2021 року Справа №480/5838/20
Сумський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Павлічек В.О.,
за участю секретаря судового засідання - Нікітас К.В.,
представника відповідача - Кутового Я.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу №480/5838/20 за позовом Харківського національного університету повітряних сил ім. Івана Кожедуба до ОСОБА_1 про стягнення витрат,-
В С Т А Н О В И В:
Позивач, Харківський національний університет Повітряних Сил ім. Івана Кожедуба звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовом в якому просить суд стягнути з ОСОБА_1 , витрати, пов`язані з його утриманням у зазначеному закладі вищої освіти у розмірі 137092 грн.16 коп.
В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що ОСОБА_1 проходив навчання та військову службу у Харківському Національному університеті Повітряних Сил у період з 26.07.2016 по 12.08.2020.
12.08.2020 р. контракт достроково розірвано та ОСОБА_1 виключений із списків особового складу університету. Як вказує позивач, у разі дострокового розірвання контракту витрати пов`язані із утриманням в закладі підлягають відшкодуванню курсантом. Однак, такі не відшкодовано.
Ухвалою суду відкрито провадження у порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін. Відповідачу запропоновано 15-ти денний строк для надання відзиву на позов.
Відповідач у встановлений судом строк надав відзив на позов, в якому в задоволенні вимог позивача просив відмовити. Заперечуючи проти позову відповідач зазначив, Університет не є належним позивачем, оскільки стягнення коштів на користь навчального закладу не передбачено. Також, відповідач вважає, що позивачем невірно обрахована сума витрат, що підлягають стягненню оскільки відповідач навчався більше встановленого законодавством строку військової служби, в той же час, заборгованість по грошовому та продовольчому забезпеченню розрахована позивачем в повному обсязі за весь період навчання відповідача, що порушує норми Положення № 964. Крім того, оскільки відповідач в обрахований позивачем період у гуртожитку позивача не проживав, то відповідно й розрахунок витрат на комунальні послуги безпідставний.
Ухвалою суду було призначено розгляд справи в судовому засіданні з викликом сторін.
В судове засідання представник позивача не з`явився, надіслав суду лист про неможливість явки у судовому засіданні в зв`язку із прийняттям участі у судових засіданнях по іншим справам.
Представник відповідача проти позову заперечував та просив у задоволенні позовних вимог відмовити.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що 26.07.2016 між Міністерством оборони України в особі начальника Харківського національного університету повітряних сил ім. Івана Кожедуба та ОСОБА_1 (Макаренко) укладено контракт про проходження військової служби (навчання) у Збройних Силах України курсантами вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу вищого навчального закладу. Відповідач ознайомився з умовами контракту та прийняв на себе всі зазначені в ньому зобов`язання, про що свідчить підпис ОСОБА_1 у контракті (а.с. 6).
Наказом начальника ХНУПС ім. Івана Кожедуба від 11.08.2020 №182 солдата ОСОБА_1 курсанта 142/3 навчальної групи 4-го курсу (набору 2016 року) льотного факультету, відраховано через відмову від проходження військової служби на посадах офіцерського складу після закінчення вищого навчального закладу, припинено чинність дії контракту достроково, у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту, з 12.08.2020. Стягнуто суму у розмірі 137 092, 16 грн за період навчання в університеті, відповідно Порядку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 липня 2006 року №964 та пункту 10 ст.25 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (а.с. 7, 16).
Відповідно до умов контракту від 26.07.2016, укладеного між ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) та Міністерством оборони України в особі начальника Харківського національного університету Повітряних Сил ім. Івана Кожедуба, у разі дострокового розірвання Контракту через небажання продовжувати навчання або недисциплінованість чи відмови під подальшого проходження військової служби після закінчення вищого навчального закладу ОСОБА_1 (Макаренко) зобов`язаний відшкодувати Міністерству оборони України витрати, пов`язані з утриманням у закладі, в якому проходить військову службу (навчання).
Однак відповідачем взяті на себе зобов`язання належним чином не виконані, в результаті чого утворилась заборгованість у розмірі 137 092, 16 грн, про що свідчать відповідні розрахунки, з якими останній ознайомлений (а.с. 8).
Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд виходить з такого.
Частиною 2 ст.19 Конституції України проголошено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Суспільні відносини з приводу проходження громадянами України військової служби, у тому числі і під час навчання у вищих військових навчальних закладах, врегульовані Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі - Закон №2232-XII).
Відповідно до положень частини 6 статті 2 цього Закону, до видів військової служби належить, зокрема, військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів, а також вищих навчальних закладів, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки (далі - вищі військові навчальні заклади та військові навчальні підрозділи вищих навчальних закладів).
Згідно з пунктом 3 частини 1, частини 2 статті 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», початком проходження військової служби вважається день призначення на посаду курсанта вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу вищого навчального закладу-для громадян, які не проходили військову службу, та військовозобов`язаних.
Закінченням проходження військової служби вважається день виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) у порядку, встановленому положеннями про проходження військової служби громадянами України.
Статтею 25 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначено, що підготовка громадян України для проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу проводиться у вищих військових навчальних закладах та військових навчальних підрозділах вищих навчальних закладів. У них здійснюється навчання курсантів, слухачів, студентів, ад`юнктів і докторантів (частина 1).
Відповідно до ч. 10 ст. 25 вказаного закону (в редакції на час виникнення спірних правовідносин), курсанти в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість, систематичне невиконання умов контракту військовослужбовцем, невиконання освітньої програми (індивідуального навчального плану - за його наявності) та в разі відмови від подальшого проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу після закінчення закладу вищої освіти, а також особи офіцерського складу, які звільняються з військової служби протягом п`яти років (десяти років - для осіб офіцерського складу, які оволоділи спеціальностями льотного складу авіації) після закінчення вищого військового навчального закладу або військового навчального підрозділу закладу вищої освіти відповідно до підпунктів "д", "е", "є", "з", "и" пункту 1 та підпунктів "д", "е", "є", "ж", "з" пункту 2 частини п`ятої статті 26 цього Закону, відшкодовують Міністерству оборони України та іншим центральним органам виконавчої влади, яким підпорядковані ці заклади освіти, витрати, пов`язані з їх утриманням у закладі вищої освіти, відповідно до порядку і умов, встановлених Кабінетом Міністрів України. У разі відмови від добровільного відшкодування витрат таке відшкодування здійснюється у судовому порядку.
Порядок відшкодування курсантами та особами офіцерського складу витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 12.07.2006 №964 (далі за текстом Порядок № 964).
Порядок №964 визначає механізм відшкодування курсантами в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість та в разі відмови від подальшого проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу після закінчення вищого навчального закладу, а також особами офіцерського складу, які звільняються з військової служби протягом п`яти років після закінчення вищого військового навчального закладу або військового навчального підрозділу вищого навчального закладу відповідно до пунктів «е», «є», «ж», «и», «і» частини шостої статті 26 Закону N 2232-XII витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищому навчальному закладі (п. 1).
Відповідно до п. 2 Порядку № 964, витрати відшкодовуються Міноборони, МВС, Адміністрації Держприкордонслужби, Управлінню державної охорони, СБУ, Службі зовнішньої розвідки, Держспецтрансслужбі.
Відшкодування здійснюється у розмірі фактичних витрат, пов`язаних з: грошовим, продовольчим, речовим, медичним забезпеченням; перевезенням до місця проведення щорічної основної та канікулярної відпустки та у зворотному напрямку; оплатою комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв (п. 3). Порядок розрахунку витрат установлюється Міноборони разом з Мінфіном, МВС, Адміністрацією Держприкордонслужби, Управлінням державної охорони, СБУ, Службою зовнішньої розвідки, Держспецтрансслужбою.
За приписами пункту 4 Порядку № 964, розрахунок фактичних витрат здійснюється вищим навчальним закладом згідно з нормами утримання курсантів.
Пунктом 5 Порядку №964 встановлено, що витрати відшкодовуються у повному розмірі:
- курсантами, які вислужили встановлений законодавством строк строкової військової служби до вступу у вищий навчальний заклад, курсантами жіночої статі - за весь період навчання;
- курсантами, які навчалися понад встановлений законодавством строк строкової військової служби, - за період навчання, що перевищує цей строк;
- особами офіцерського складу, які звільняються з військової служби протягом п`яти років після закінчення вищого навчального закладу відповідно до пунктів "е", "є", "ж", "и", "і" частини шостої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" - за весь період навчання.
Згідно до п. 6 Порядку № 964, витрати відшкодовуються у розмірі різниці сум витрат з утримання курсантів і витрат з утримання військовослужбовців строкової служби за відповідною військово-обліковою спеціальністю:
- курсантами, які навчалися менше встановлених законодавством строків строкової військової служби, - за весь період навчання;
- курсантами, які навчалися понад встановлені законодавством строки строкової військової служби, - за період навчання, який відповідає строку строкової військової служби.
В той же час, п. 7 Порядку № 964 встановлено, що у разі відмови курсанта добровільно відшкодувати витрати стягнення їх сум здійснюється у судовому порядку.
На виконання пункту 3 Порядку № 964 був виданий спільний наказ Міністерства оборони України, Міністерства фінансів України, Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства транспорту та зв`язку України, Адміністрації Державної прикордонної служби України, Управління державної охорони України, Служби безпеки України від 16.07.2007 № 419/831/240/605/537/219/534, яким затверджений Порядок розрахунку витрат, пов`язаних з утриманням курсантів у вищих навчальних закладах (далі - Порядок розрахунку витрат), яким врегульовано механізм відшкодування курсантами витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах, у тому числі у разі дострокового розірвання контракту про проходження військової служби (навчання).
Згідно з пунктом 2.1 Порядку розрахунку витрат, відшкодування здійснюється в розмірі фактичних витрат, пов`язаних з утриманням курсантів у вищому навчальному закладі, а саме витрат на: грошове забезпечення, продовольче забезпечення, речове забезпечення, медичне забезпечення та оплату комунальних послуг та спожитих енергоносіїв.
Як встановлено судовим розглядом, утримання відповідача в університеті здійснювалось, шляхом здійснення грошового забезпечення, продовольчого забезпечення, речового забезпечення, медичного забезпечення, а також оплати комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв.
Відповідно до пункту 2.3. Порядку розрахунку витрат, у разі дострокового розірвання контракту відповідні служби (підрозділи) забезпечення навчального процесу здійснюють остаточний розрахунок фактичних витрат за відповідними видами забезпечення, складають довідки-розрахунки та подають їх до кадрового підрозділу ВНЗ.
Системний аналіз вищевказаних норм законодавства, яке регулює спірні правовідносини, свідчить, що на курсантів вищого навчального закладу в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання лежить обов`язок відшкодувати Міністерству оборони України витрати, пов`язані з утриманням у закладі, в якому він проходив військову службу (навчання).
З загальним розрахунком №366 від 15.08.2020 ОСОБА_1 ознайомлений про що свідчить його підпис (а.с. 8).
З довідки для відпрацювання уточненого розрахунку розміру коштів на відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням курсанта 4 курсу ОСОБА_1 , суд вбачає, що період навчання з 26.07.2016 по 26.01.2018 зарахований до строку строкової військової служби, а навчання понад встановленого на підставі Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» строку строкової служби рахувати з 27.01.2018 по 12.08.2020 (а.с. 15).
Отже виходячи із вимог п. 5 Порядку №964, позивачем підлягають відшкодуванню у повному розмірі витрати за період навчання понад встановлений законодавством строк строкової військової служби - з 27.01.2018 по 12.08.2020.
Відповідно п.6 Порядку №964, позивачем підлягають відшкодуванню витрати у розмірі різниці сум витрат з утримання курсантів і витрат з утримання військовослужбовців строкової служби за відповідною військово-обліковою спеціальністю за період навчання, який відповідає строку строкової військової служби - 26.07.2016 по 26.01.2018.
Відповідно пункту 2.1.1 Порядку розрахунку витрат, витратами на грошове забезпечення є отримане курсантом щомісячне грошове забезпечення за весь період навчання, яке визначається з посадового окладу та додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу та надбавки), передбачених чинним законодавством для цієї категорії військовослужбовців. Фактичні дані беруться з розрахункових відомостей та інших передбачених документів, що підтверджують виплату щомісячного грошового забезпечення курсанту.
Підпунктами 2.1.1.1., 2.1.1.2. Порядку розрахунку витрат, визначено, що курсанти, які підпадають під дію пункту 5 Порядку № 964, за визначений період навчання відшкодовують фактично отримане грошове забезпечення. Для курсантів, які підпадають під дію пункту 6 Порядку № 964, до розрахунку грошового забезпечення береться різниця між грошовим забезпеченням, фактично отриманим курсантом за відповідний період навчання, та витрати на виплату посадового окладу за відповідною посадою військовослужбовця строкової військової служби за цей самий період.
При цьому твердження відповідача, що позивач неправомірно включив до складу витрат на грошове забезпечення суми податку на доходи фізичних осіб та військового збору, суд вважає безпідставним, оскільки як вбачається із зазначеного розрахунку, до складу витрат пов`язаних з утриманням курсанта ОСОБА_1 по грошовому забезпеченню позивачем не було включено ані податку на доходи фізичних осіб ані військового збору.
Враховуючи зазначене суд вважає безпідставним твердження відповідача про невірне обрахування позивачем суми витрат щодо грошового забезпечення ОСОБА_1 . Відтак позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Згідно з пунктом 2.1.2 Порядку розрахунку витрат, витратами на продовольче забезпечення є витрати, пов`язані із забезпеченням курсанта продовольством згідно з нормами харчування, які провадяться на підставі довідки-розрахунку, складеної начальником продовольчої служби.
Підпунктами 2.1.2.1, 2.1.2.2 Порядку розрахунку витрат визначено, що для курсантів, які підпадають під дію пункту 5 Порядку №964, утримання провадиться на підставі довідки-розрахунку, складеної начальником продовольчої служби, за визначений період навчання (у тому числі перебування на стажуванні, на лікуванні, на польовому виході тощо, за винятком терміну перебування у відпустках). У довідці-розрахунку відображається кількість діб перебування на харчуванні та фактична його вартість, яка підраховується на підставі відповідних норм харчування. Для курсантів, які підпадають під дію пункту 6 Порядку №964, за визначений період навчання до розрахунку береться різниця вартості норм харчування курсанта та військовослужбовця строкової військової служби.
Разом з тим, суд зазначає, що Норми харчування військовослужбовців Збройних Сил, інших військових формувань та Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, поліцейських, осіб рядового, начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 29 березня 2002 р. № 426.
Суд зазначає, що відповідно до вимог постанови Кабінету Міністрів України від 29 березня 2002 р. № 426, під час розгляду справи, не дивлячись на неодноразові вимоги суду, позивач ніяким чином не обґрунтував та не надав розрахунків, які б підтвердили наявність різниці вартості норм харчування курсанта та військовослужбовця строкової військової служби у сумі 230,94 грн. Відповідач проти зазначеної суми заперечує.
Враховуючи зазначене суд вважає, що позовні вимоги щодо стягнення з відповідача 230,94 грн витрат вартості продовольчого забезпечення за період 26.07.2016 по 26.01.2018 (строкова служба) є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.
Відповідно до пункту 2.1.3. Порядку розрахунку витрат, витратами на речове забезпечення є витрати, пов`язані із забезпеченням курсанта речовим майном згідно з нормами забезпечення та лазне-пральними послугами.
Підпунктами 2.1.3.1, 2.1.3.2 Порядку розрахунку витрат визначено, що для курсантів, які підпадають під дію пункту 5 Порядку №964, утримання провадиться на підставі довідки-розрахунку, складеної начальником речової служби, про вартість фактично отриманого речового майна та лазне-прального забезпечення. При цьому для курсантів, які не вислужили встановленого законодавством строку строкової військової служби до вступу у ВНЗ, до розрахунку береться вартість речового майна та послуг лазне-прального забезпечення, отриманих лише за термін, що перевищує строк строкової військової служби, визначений статтею 23 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу". Для курсантів, які підпадають під дію пункту 6 Порядку №964, до розрахунку береться вартість отриманого речового майна, але пропорційно фактичному часу його використання.
Утримання вартості речового майна провадиться на підставі довідки-розрахунку, складеної начальником речової служби. Визначення залишкової вартості військового майна провадиться на підставі методики визначення залишкової вартості майна Збройних
Сил України та інших військових формувань. Вартість отриманих послуг лазне-прального забезпечення цією категорією осіб за визначений період навчання не відшкодовується.
Відповідно до пункту 2.1.4. Порядку розрахунку витрат, витратами на медичне забезпечення є витрати, пов`язані з наданням медичної допомоги, у тому числі стоматологічної, безпосередньо у ВНЗ, та вартість лікування у військових госпіталях.
Підпунктами 2.1.4.1, 2.1.4.2 Порядку розрахунку витрат визначено, що курсанти, які підпадають під дію пункту 5 Порядку №964, відшкодовують вартість фактично отриманих послуг за відповідний період навчання. Курсанти, які підпадають під дію пункту 6 Порядку №964, витрати на медичне забезпечення за відповідний період навчання не відшкодовують, окрім витрат на проведення військово-лікарської комісії.
Із складеного позивачем розрахунку коштів на відшкодування витрат пов`язаних з медичним забезпеченням курсанта ОСОБА_1 , суд вбачає, що підлягає відшкодуванню загальна сума 2022,08 грн за період з 27.01.2018 по 12.08.2020. Будь яких витрат пов`язаних з медичним забезпеченням відповідача за період 26.07.2016 по 26.01.2018 позивачем до вказаного розрахунку не включено (а.с.12). Враховуючи зазначене суд вважає безпідставним твердження відповідача про невірне обрахування позивачем суми витрат з медичного забезпечення ОСОБА_1 . Отже позовні вимоги в цій частині є обгрунтованими та підлягають задоволенню.
Згідно з пунктом 2.1.6. Порядку розрахунку витрат, до спожитих курсантом ВНЗ комунальних послуг та енергоносіїв належать тепло, гаряча та холодна вода, водовідведення та електроенергія. Розрахунок здійснюється виходячи з середнього обсягу споживання на одного курсанта за добу: тепла та гарячої води - 0,0134 ГКал.; води та водовідведення - 0,2074 куб.м; електроенергії - 2,56 кВт/г. При проведенні розрахунків застосовуються тарифи, що встановлені для бюджетних установ і діють у місцевості, в якій розташований ВНЗ, у відповідному навчальному році.
Підпунктами 2.1.6.1, 2.1.6.2 Порядку розрахунку витрат визначено, що курсанти, які підпадають під дію пункту 5 Порядку №964, витрати на оплату комунальних послуг та спожитих енергоносіїв відшкодовують за визначений період навчання, за
винятком терміну перебування у відпустках. Курсанти, які підпадають під дію пункту 6 Порядку №964, витрати на оплату комунальних послуг та спожитих енергоносіїв за визначений період навчання не відшкодовують.
При цьому доводи відповідача щодо не проживання під час навчання у гуртожитку судом не приймаються, оскільки Порядок розрахунку витрат не розділяє окремо витрати з комунальних послуг та спожитих енергоносіїв за проживання у гуртожитку та за безпосередню участь відповідача у процесі навчання. Розрахунок витрат із комунальних послуг і спожитих енергоносіїв зроблений позивачем відповідно до пункту 2.1.6 Порядку розрахунку витрат, в якому визначено загальні норми споживання на одного курсанта на добу.
Відтак позовні вимоги в цій частині також є обгрунтованими та підлягають задоволенню.
Як вбачається з матеріалів справи, контракт достроково розірвано через відмову ОСОБА_1 від подальшого проходження військової служби на посадах офіцерського складу після закінчення вищого навчального закладу, що зумовлює відшкодування відповідачем витрат, пов`язаних з його утриманням в ХНУПС.
Відповідно до частини 1 та 2 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Станом на день розгляду справи, відповідачем не надано доказів про відшкодування витрат, пов`язаних з його утриманням у навчальному закладі. Також, відповідачем не надано доказів того, що наказ ХНУПС (по стройовій частині) №182 від 11.08.2020 відкликаний позивачем або скасований в судовому порядку.
Згідно з пунктами 7-8 Порядку № 964, у разі відмови курсанта добровільно відшкодувати витрати, стягнення їх сум здійснюється у судовому порядку.
Отже, суд зазначає, що відповідач, будучи обізнаним під час підписання контракту про необхідність відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням в навчальному закладі у разі дострокового розірвання контракту, на час розгляду справи судом зазначену вище суму коштів не відшкодував.
Щодо неналежності позивача у цій справі, суд вважає за необхідне зазначити таке.
Міністерство оборони України є уповноваженим органом, який здійснює функції держави у спірних відносинах, а Харківський національний університет Повітряних сил імені Івана Кожедуба є бюджетною установою та утримується виключно за рахунок коштів Державного бюджету України. Витрати, які відшкодовані за утримання у вищому навчальному закладі зараховуються до спеціального фонду державного бюджету на спеціальний рахунок Університету, виключно на утримання курсантів.
Між Міністерством оборони України саме в особі начальника Харківського національного університету Повітряних Сил імені Івана Кожедуба полковником Алімпієвим А.М. та солдатом ОСОБА_1 був укладений контракт про проходження військової служби (навчання) у Збройних Силах України, відповідно до якого відповідач зобов`язувався сумлінно виконувати вимоги статутів Збройних Сил України, накази командирів та добровільно відшкодувати витрати пов`язані з його утриманням у вищому військовому закладі, в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або недисциплінованість чи відмову від подальшого проходження військової служби.
Отже, саме між Університетом та відповідачем виникли спірні правовідносини через невиконання останнім умов зазначеного контракту.
Таким чином, суд зауважує, що у Харківського національного університету Повітряних Сил імені Івана Кожедуба наявне право звернення з позовом до відповідача про стягнення витрат за його утримання у навчальному закладі.
Зазначений висновок узгоджується з висновками, викладеними в постанові Верховного Суду у справі № 560/1341/19 від 19.11.2020, у справі №520/6265/2020 від 04.12.2020 року та у справі №420/4661/19 від 24.02.2012.
З огляду на вищенаведене, суд приходить до висновку, що вимоги позивача щодо стягнення з відповідача витрат, пов`язаних з утриманням у Харківського національного університету Повітряних Сил ім. І. Кожедуба є частково обґрунтованими, а кошти у розмірі 136861,22 грн підлягають стягненню.
Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає, що відповідно до ч.3 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.
Враховуючи, що позивач поніс витрати лише із сплати судового збору, такі витрати не підлягають розподілу та стягненню з відповідача.
Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -
В И Р І Ш И В:
Адміністративний позов Харківського національного університету повітряних сил ім. Івана Кожедуба до ОСОБА_1 про стягнення витрат задовольнити частково.
В іншій частині позовних вимог - відмовити.
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Апеляційні скарги до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи подаються через Сумський окружний адміністративний суд.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 14.04.2021 року

Суддя В.О. Павлічек