Справа № 812/853/18
Суддя: В.С. Шембелян
Дата ухвалення: 2021-04-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про відмову у задоволенні клопотання про залишення позову без розгляду

12 квітня 2021 року СєвєродонецькСправа № 812/853/18

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Шембелян В.С., розглянувши у письмовому провадженні клопотання представника відповідача про залишення без розгляду позовної заяви за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Луганській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Луганського окружного адміністративного суду перебуває справа за позовом ОСОБА_1 (далі - позивач) до Головного управління Національної поліції в Луганській області (далі - відповідач), в якій позивач просить:

- визнати неправомірними дії чи бездіяльність Головного управління Національної поліції в Луганській області, щодо не нарахування ОСОБА_1 , винагороди за безпосередню участь в антитерористичній операції у розмірі 100 відсотків місячного грошового забезпечення, але не менш ніж 3 000 грн у розрахунку на місяць, за період з 07.11.2015 року по 31.01.2016 року у розмірі 14972 грн. (чотирнадцять тисяч дев`ятсот сімдесят дві грн. 10 коп.);

- зобов`язати Головне управління Національної поліції в Луганській області провести нарахування та виплату ОСОБА_1 , винагороди за безпосередню участь в антитерористичній операції за період з 07.11.2015 року по 31.01.2016 року у розмірі 14972 грн. (чотирнадцять тисяч дев`ятсот сімдесят дві грн.) 10 коп.;

- визнати неправомірними дії чи бездіяльність Головного управління Національної поліції в Луганській області, щодо стягнення з ОСОБА_1 військового збору в сумі 984 грн. 49 коп., при нарахуванні та виплаті йому одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби;

- зобов`язати Головне управління Національної поліції в Луганській області повернути ОСОБА_1 незаконно стягнений військовий збір в розмірі 984 грн. 49 грн. при нарахуванні та виплаті одноразової грошової допомоги при звільнені зі служби;

- визнати неправомірними дії чи бездіяльність Головного управління Національної поліції в Луганській області, щодо нарахування ОСОБА_1 надбавки від посадового окладу та окладу за спеціальним званням, за період служби з 01.05.2016 року по день звільнення 30.06.2017 року у розмірі 40%, замість належних йому 45%;

- зобов`язати Головне управління Національної поліції в Луганській області провести ОСОБА_1 перерахунок нарахованої йому надбавки від посадового окладу та окладу за спеціальним званням, за період служби з 01.05.2016 року по день звільнення 30.06.2017 року, з 40% на 45%, та виплатити йому заборгованість різниці надбавки у розмірі 3220 грн.35 коп.

Ухвалою суду від 04 квітня 2018 року відкрито провадження у справі, вирішено розглядати дану справу за правилами спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін (арк. спр. 1-2).

04.05.2018 через відділ діловодства та обліку звернень громадян (канцелярію) за вхідним реєстраційним № 10642/2018 від представника відповідача надійшло клопотання від 27.04.2018 № 314/111/28-2018 про залишення адміністративного позову без розгляду (арк. спр. 57-62).

В обґрунтування клопотання зазначено, що в порушення частини п`ятої статті 122 КАС України ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою з пропуском місячного строку звернення до суду. У зв`язку зі звільненням позивача зі служби в поліції у липні 2017 року з позивачем було проведено остаточний розрахунок щодо нарахування та виплати грошового забезпечення. До суду розивач звернувся лише 30.03.2018, тобто з часу коли позивачу стало відомо про порушення своїх прав минуло майже вісім місяців. Відповідно до частини першої статті 59 Закону України "Про національну поліцію" служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень, тому оплата праці поліцейських регламентована спеціальним законодавством. Оскільки позивач як поліцейський отримував грошове забезпечення, а не заробітну плату, до спірних правовідносин не застосовується частина друга статті 233 Кодексу законів про працю України. Трудові правовідносини та служба в поліції мають різну правову природу. Передбачені загальним трудовим законодавством норми про оплату праці і вирішення спорів про останню не поширюються на військовослужбовців та прирівняних до них осіб. Винагорода за участь в антитерористичній операції не має постійного характеру, не входить до складу грошового забезпечення, яке отримував позивач під час проходження служби, а є окремою державною соціальною підтримкою. Оскільки позивачем пропущений місячний строк звернення до суду, позовна заява має бути залишена без розгляду.

На підставі вимог частини 9 статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України (далі -КАС України) суд постановляє ухвалу в порядку письмового провадження.

Вирішуючи клопотання про залишення позовної заяви без розгляду, суд виходить з такого.

Згідно з вимогами статті 2 Закону України "Про оплату праці" в структуру заробітної плати входять:

Основна заробітна плата. Це - винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов`язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців.

Додаткова заробітна плата. Це - винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій.

Інші заохочувальні та компенсаційні виплати. До них належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, виплати в рамках грантів, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

Відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2007 року № 1294 "Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу" грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Згідно з пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2015 року № 988 "Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції" грошове забезпечення поліцейських складається з посадового окладу, окладу за спеціальним званням, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер), премії та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Таким чином, винагорода за участь в АТО, яка має виплачуватися за весь період безпосередньої участі в АТО, та є винагородою, що має постійний характер, входить до структури заробітної плати, і відповідно, є її складовою.

Згідно з частиною другою статті 233 Кодексу законів про працю України у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 15.10.2013 № 8-рп/2013 у справі № 1-13/2013 в аспекті конституційного звернення положення частини другої статті 233 Кодексу законів про працю України у системному зв`язку з положеннями статей 1, 12 Закону України "Про оплату праці" від 24 березня 1995 року № 108/95-ВР зі змінами необхідно розуміти так, що у разі порушення роботодавцем законодавства про оплату праці не обмежується будь-яким строком звернення працівника до суду з позовом про стягнення заробітної плати, яка йому належить, тобто усіх виплат, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством, зокрема й за час простою, який мав місце не з вини працівника, незалежно від того, чи було здійснене роботодавцем нарахування таких виплат.

Відповідно до пункту 2.1 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 15 жовтня 2013 року № 8-рп/2013 поняття "заробітна плата" і "оплата праці", які використано у законах, що регулюють трудові правовідносини, є рівнозначними в аспекті наявності у сторін, які перебувають у трудових відносинах, прав і обов`язків щодо оплати праці, умов їх реалізації та наслідків, що мають настати у разі невиконання цих обов`язків. Під заробітною платою, що належить працівникові, або, за визначенням, використаним у частині другій статті 233 Кодексу законів про працю України, належною працівнику заробітною платою необхідно розуміти усі виплати, на отримання яких працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством для осіб, які перебувають у трудових відносинах з роботодавцем, незалежно від того, чи було здійснене нарахування таких виплат. У разі порушення роботодавцем законодавства про оплату праці не обмежується будь-яким строком звернення працівника до суду з позовом про стягнення заробітної плати, яка йому належить, тобто усіх виплат, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством, зокрема й за час простою, який мав місце не з вини працівника, незалежно від того, чи було здійснене роботодавцем нарахування таких виплат.

З огляду на наведене, під час розгляду справ про стягнення на користь осіб, які перебувають (перебували) на публічній службі, заробітної плати (зокрема, винагороди за безпосередню участь в антитерористичній операції, яка є складовою грошового забезпечення) застосовні положення частини другої статті 233 КЗпП України, а не частини третьої статті 122 КАС України, тобто строки звернення до суду у цій категорії справ не застосовуються, а отже, у задоволенні клопотання відповідача про залишення позовної заяви без розгляду слід відмовити.

Керуючись статтями 9, 72, 121, 122, 241, 243, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні клопотання Головного управління Національної поліції в Луганській області про залишення позову без розгляду.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення та оскарженню в апеляційному порядку окремо від рішення суду не підлягає. Заперечення на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя В.С. Шембелян