Справа № 420/1353/21
Суддя: Бутенко А.В.
Дата ухвалення: 2021-04-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/1353/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2021 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі судді Бутенко А.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 ) до Управління соціального захисту населення Біляївської районної державної адміністрації Одеської області (, місцезнаходження: 67600, Одеська обл., м. Біляївка, вул. Гагаріна, буд.1) про зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Стислий зміст позовних вимог.

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до Управління соціального захисту населення Біляївської районної державної адміністрації Одеської області, в якому, просить суд:

- Зобов`язати Управління соціального захисту населення Біляївської районної державної адміністрації Одеської області, виплатити ОСОБА_1 (код - відмова) призначити державну соціальну допомогу за період з грудня 2020 року по січень 2021 року негайно після проголошення судового рішення.

- Зобов`язати Управління соціального захисту населення Біляївської райдержадміністрації надати державну соцдопомогу по уходу за інвалідом 1 гр. внаслідок психічного захворювання заявнику ОСОБА_1 , який надав 20 січня 2020 року всі необхідні документи з заявою про надання соцдопомоги по догляду за братом ОСОБА_2 .

Виклад позиції позивача, заперечень відповідача та пояснень 3-ї особи.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач є непрацюючим пенсіонером, особою з інвалідністю війни 2 групи, який здійснює догляд за своїм братом - особою з інвалідністю 1- а групи ОСОБА_2 .

Так, позивач зазначив, що 01.12.2020 року він звернувся до відповідача із заявою про отримання щомісячної грошової допомоги особі, яка проживає разом з особою з інвалідністю 1 групи внаслідок психічного розладу, яка за висновком лікарської комісії медичного закладу потребує постійного стороннього догляду, додавши до заяви відповідні документи, проте, позивачу безпідставно відмовлено у наданні допомоги по догляду за ОСОБА_2 , без аргументації причин такої відмови.

20.01.2021 року Позивач знову звернувся до відповідача із заявою про отримання щомісячної грошової допомоги особі, яка проживає разом з особою з інвалідністю 1 групи внаслідок психічного розладу, до якої додав всі необхідні документи з заявою про надання соцдопомоги по догляду за братом ОСОБА_2 , але отримав безпідставну відмову.

Суд зауважує, що Відповідач відзив на адміністративний позов не надав.

Відповідно до частини шостої статті 162 КАС України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Заяви, клопотання від сторін.

26.02.2021 року від позивача надійшло клопотання до позовної заяви.

Інші заяви чи клопотанння від сторін, до суду не надходили.

Процесуальні дії вчиненні судом.

Ухвалою суду від 11.02.2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) та повідомлено сторін, що розгляд справи по суті розпочнеться через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі та буде розглянута у строк не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Обставини справи.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується паспортом (а.с.12). Відповідно до довідки до акту огляду МСЕК серії 12 ААА №294273, ОСОБА_1 встановлено другу групу інвалідності за захворювання, пов`язані з проходженням служби в ОВС (а.с. 13 зв. бік).

Також, судом встановлено, що ОСОБА_1 здійснює догляд за інвалідом 1 групи ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Суд встановив, що ОСОБА_2 є особою з інвалідністю 1 групи з дитинства, що підтверджується довідкою до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серії 10 ААВ №581923 (а.с. 13).

Відповідно до висновку комунального некомерційного підприємства Біляївської районної ради "Біляївська центральна районна лікарня" від 19.01.2021 року виданого ОСОБА_2 , який проживає разом з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 за рівнем обмеження життєдіяльності, обмеження самообслуговування, обмеження здатності до самостійного пересування, обмеження здатності до орієнтації, обмеження здатності до спілкування, обмеження здатності контролювати свою поведінку, потребує постійного стороннього догляду. Висновок дійсний до 19.07.2021 року (а.с. 11 зв. бік).

Матеріалами справи підтверджено, що відповідно до довідки про реєстрацію місця проживання особи від 18.10.2018 року вих. №06-20/993, ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 з 06.06.2001 року по теперішній час (а.с. 11).

До позову Позивачем надано Рішення про призначення допомоги від 15.12.2020 року та від 05.02.2021 року.

Позивач вважає, що дії посадових осіб приводять до перекручування дійсного стану обставин, тому за захистом прав людей з інвалідністю звернувся до суду на підставі конституційних прав, ст. 39 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» від 21.03.1993 року № 875-ХП (з доповненнями Законом України №4213-УІ від 22.12.2011 року) та керуючись ст.6 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» від 21.03.1993 року № 875-ХІІ (з доповненнями Законом України №4213-УІ від 22.12.2011 року) про захист прав, свобод та законних інтересів інваліда, яке забезпечується в судовому порядку.

Джерела права й акти їх застосування.

Згідно з ч. 2 статті 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення; з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно з п. 1 ч. 1 статті 92 Конституції України, права і свободи людини і громадянина, гарантії їх здійснення та основні обов`язки повинні визначатися виключно законом, які приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Верховна Рада України може змінити закон лише виключно законом.

Закон України "Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні" визначає основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні і гарантує їм рівні з усіма іншими громадянами можливості для участі в економічній, політичній і соціальній сферах життя суспільства, створення необхідних умов, які дають можливість особам з інвалідністю ефективно реалізувати права та свободи людини і громадянина та вести повноцінний спосіб життя згідно з індивідуальними можливостями, здібностями і інтересами.

Відповідно до ст. 1 цього Закону, особи з інвалідністю в Україні володіють усією повнотою соціально-економічних, політичних, особистих прав і свобод, закріплених Конституцією України, законами України та міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Статтею 2 Закону встановлено, що особою з інвалідністю є особа зі стійким розладом функцій організму, що при взаємодії із зовнішнім середовищем може призводити до обмеження її життєдіяльності, внаслідок чого держава зобов`язана створити умови для реалізації нею прав нарівні з іншими громадянами та забезпечити її соціальний захист.

Дискримінація за ознакою інвалідності забороняється.

Відповідно до ст. 39 Закону України "Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні", особа з інвалідністю може відмовитися від того чи іншого виду соціальної допомоги, якщо вона не повною мірою відповідає її потребам. У такому разі особа з інвалідністю вправі самостійно вирішувати питання про забезпечення себе конкретним видом допомоги за рахунок власних коштів з урахуванням компенсації вартості аналогічного виду соціальної допомоги, що подається державним органом.

Згідно зі ст. 5 Закону України "Про психіатричну допомогу", держава гарантує грошову допомогу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, особі, яка проживає разом з особою з інвалідністю I чи II групи внаслідок психічного розладу, яка за висновком лікарської комісії медичного закладу потребує постійного стороннього догляду, - на догляд за нею.

Постановою Кабінету Міністрів України від 2 серпня 2000 р. № 1192 затверджено Порядок надання щомісячної грошової допомоги особі, яка проживає разом з особою з інвалідністю I чи II групи внаслідок психічного розладу, яка за висновком лікарської комісії медичного закладу потребує постійного стороннього догляду, на догляд за нею (надалі -Порядок №1192).

Відповідно до п. 1-2 Порядку №1192, щомісячна грошова допомога особі, яка проживає разом з особою з інвалідністю I чи II групи внаслідок психічного розладу, яка за висновком лікарської комісії медичного закладу потребує постійного стороннього догляду, на догляд за нею (далі - допомога на догляд) надається відповідно до статті 5 Закону України "Про психіатричну допомогу" у грошовій формі.

Призначення і виплата допомоги на догляд провадиться структурними підрозділами з питань соціального захисту населення (далі - орган соціального захисту населення).

Відповідно до п. 4 Порядку №1192, допомога на догляд надається дієздатній особі, яка зареєстрована або постійно проживає на одній житловій площі з особою з інвалідністю I чи II групи внаслідок психічного розладу, яка за висновком лікарської комісії медичного закладу потребує постійного стороннього догляду, і здійснює догляд за нею.

Пунктом 7 Порядку №1192 передбачено, що для призначення грошової допомоги на догляд особою, яка звертається за її призначенням, подаються такі документи відповідним органам соціального захисту населення:

- заява;

- документ, що посвідчує особу;

- декларація про доходи та майновий стан (заповнюється на підставі довідок про доходи кожного члена сім`ї) за формою, затвердженою Мінсоцполітики;

- висновок лікарської комісії медичного закладу щодо необхідності постійного стороннього догляду за особою з інвалідністю I чи II групи внаслідок психічного розладу;

- довідки про наявність і розміри земельних ділянок, виділених для ведення особистого підсобного господарства, городництва, сінокосіння, випасання худоби, та земельної частки, виділеної унаслідок розпаювання землі;

- копія довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією, яка видана особі з інвалідністю I чи II групи внаслідок психічного розладу, за якою здійснюється догляд.

Інформація про склад сім`ї заявника зазначається в декларації про доходи та майновий стан осіб, які звернулися за призначенням усіх видів соціальної допомоги.

Висновки суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд вважає що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 є особою з інвалідністю 1 групи з дитинства, що підтверджується довідкою до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серії 10 ААВ №581923 (а.с. 13).

Відповідно до висновку комунального некомерційного підприємства Біляївської районної ради "Біляївська центральна районна лікарня" від 19.01.2021 року виданого ОСОБА_2 , який проживає разом з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 за рівнем обмеження життєдіяльності, обмеження самообслуговування, обмеження здатності до самостійного пересування, обмеження здатності до орієнтації, обмеження здатності до спілкування, обмеження здатності контролювати свою поведінку, потребує постійного стороннього догляду. Висновок дійсний до 19.07.2021 року (а.с. 11 зв. бік).

Так, суд встановив, що ОСОБА_1 здійснює догляд за інвалідом першої групи ОСОБА_2 .

Таким чином, факт постійного стороннього догляду за ОСОБА_2 підтверджений.

Позивач стверджує, що його брат проживає разом з ним.

У свою чергу, відповідачем не доведено, що такі дані не відповідають дійсності.

Матеріалами справи підтверджено, що Управлінням соціального захисту населення Біляївської РДА Одеської області за заявою ОСОБА_2 , рішенням від 01.12.2020 року призначено допомогу, проте, у суду відсутні відомості щодо виплати допомоги, а відповідачем не надано жодних доказів на спростування зазначеного.

У рішенні від 31.07.2003 року у справі "Дорани проти Ірландії", Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Причому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Салах Шейх проти Нідерландів", ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними. При вирішенні справи "Каіч та інші проти Хорватії" (рішення від 17.07.2008 року), Європейський суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

При обранні способу відновлення порушеного права позивача суд виходить з принципу верховенства права щодо гарантування цього права ст.1 Протоколу № 1 до Європейської Конвенції з прав людини, як складової частини змісту і спрямованості діяльності держави, та виходячи з принципу ефективності такого захисту, що обумовлює безпосереднє поновлення судовим рішенням прав особи, що звернулась за судовим захистом без необхідності додаткових її звернень та виконання будь-яких інших умов для цього.

Рішенням Конституційного Суду України у справі № 3-рп/2003р від 30.01.2003 року визначено, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Відповідно до ч.2 ст.9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980 року на 316-й нараді, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Здійснюючи судочинство Європейський суд неодноразово аналізував наявність, межі, спосіб та законність застосування дискреційних повноважень національними органами, їх посадовими особами. Зокрема, в рішенні Європейського суду з прав людини від 17.12.2004 року у справі "Педерсен і Бодсгор проти Данії" зазначено, що здійснюючи наглядову юрисдикцію, суд, не ставлячи своїм завданням підміняти компетентні національні органи, перевіряє, чи відповідають рішення національних держаних органів, які їх винесли з використанням свого дискреційного права, положенням Конвенції та Протоколів до неї. Суд є правозастосовчим органом та не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймати замість нього рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень.

З урахуванням зазначеного, суд вважає за необхідне зобов`язати Управління соціального захисту населення Біляївської районної державної адміністрації Одеської області, виплатити ОСОБА_1 державну соціальну допомогу за період з грудня 2020 року по січень 2021 року.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання Управління соціального захисту населення Біляївської райдержадміністрації надати державну соцдопомогу по догляду за інвалідом 1 гр. внаслідок психічного захворювання заявнику ОСОБА_1 , який надав 20 січня 2021 року всі необхідні документи з заявою про надання соцдопомоги по уходу за братом ОСОБА_2 , то вона не підлягає задоволенню, оскільки, відповідно до рішення від 05.02.2021 року, Відповідачем призначену Позивачу допомогу на підставі заяви від 20 січня 2021 року.

Частиною 1 ст. 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно з ч.1 ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

У процесі розгляду справи не встановлено інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин.

Відповідно до п.58 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Серявін та інші проти України" від 10.02.2010 року, заява 4909/04, Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 09.12.1994 року, серія A, № 303-A, п.29).

Приймаючи до уваги викладене, оцінюючи надані докази в сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ст. 242 КАС України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Керуючись статтями 2, 5-9, 72-73, 77, 139, 159, 241-246, 250-251, 263,371 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_2 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 ) до Управління соціального захисту населення Біляївської районної державної адміністрації Одеської області (, місцезнаходження: 67600, Одеська обл., м. Біляївка, вул. Гагаріна, буд.1)- задовольнити частково.

Зобов`язати Управління соціального захисту населення Біляївської районної державної адміністрації Одеської області, виплатити ОСОБА_1 державну соціальну допомогу за період з грудня 2020 року по січень 2021 року.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Порядок і строки оскарження рішення визначаються ст.ст.293, 295 КАС України.

Рішення набирає законної сили в порядку і строки, встановлені ст.255 КАС України.

В зв`язку з перебуванням судді Бутенко А.В. на тривалому лікарняному, а саме з 22.03.2021 року, текст рішення складений та підписаний суддею у перший робочий день після виходу з лікарняного, а саме 12.04.2021 року.

Суддя Бутенко А.В.