Справа № 300/2393/20
Суддя: Улицький Василь Зіновійович
Дата ухвалення: 2021-04-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2021 рокуЛьвівСправа № 300/2393/20 пров. № А/857/6411/21

Колегія суддів Восьмого апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді: Улицького В.З.

суддів: Кузьмича С.М., Шавеля Р.М.

при секретарі судового засідання: Волошин М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Івано-Франківській області на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 28.01.2021 року (рішення ухвалене у м. Івано-Франківську судом у складі головуючого судді Шумея М.В.) у справі за позовом Головного управління ДПС в Івано-Франківській області до Державної установи « 417 Управління начальника робіт» про стягнення податкового боргу,-

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2020 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до Державної установи «417 Управління начальника робіт» про стягнення податкового боргу у розмірі 1 003 512,69 грн.

Позивач позовні вимоги мотивував тим, що за відповідачем рахується податкова заборгованість перед бюджетом, яка виникла у зв`язку з несплатою податку на додану вартість, орендної плати з юридичних осіб, земельного податку з юридичних осіб, адміністративних штрафів та пені у загальному розмірі 1 003 512,69 грн. Просив позов задоволити.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 28.01.2021 року адміністративний позов задоволено частково. Стягнуто з Державної установи «417 Управління начальника робіт» в дохід бюджету податковий борг в розмірі 913 719, 67 грн. з розрахункових рахунків в банках, які обслуговують дане підприємство та за рахунок готівки, що належить відповідачу. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Рішення суду першої інстанції оскаржило Головне управління ДПС в Івано-Франківській області. Вважає, що оскаржуване рішення прийняте з помилковим застосуванням норм матеріального та процесуального права та підлягає скасуванню з підстав викладених у апеляційній скарзі. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою у задоволені адміністративного позову відмовити.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу апелянта слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Якщо одна із сторін визнала пред`явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 189 цього Кодексу.

Згідно ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що 24.02.1997 здійснено державну реєстрацію Державної установи 417 Управління начальника робіт, що підтверджується копією витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

ДП «417 Управління начальника робіт» відповідно до вказаного витягу знаходиться на податковому обліку в Івано-Франківському управлінні ГУ ДПС в Івано-Франківській області, що покладає на нього обов`язок сплачувати у встановленому порядку і розмірі передбачені законодавством податки та збори.

Відповідно до статті 36 Податкового кодексу України визначено суть податкового обов`язку, згідно положень якої податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи (пункт 36.1). Податковий обов`язок виникає у платника за кожним податком та збором (пункт 36.2). Податковий обов`язок є безумовним і першочерговим стосовно інших неподаткових обов`язків платника податків, крім випадків, передбачених законом (пункт 36.3).

Згідно статті 49 Податкового кодексу України визначено порядок та строки подання платниками податків податкових декларацій до контролюючих органів.

Пунктом 49.1 статті 49 Податкового кодексу України зазначено, що податкова декларація подається за звітний період в установлені цим Кодексом строки контролюючому органу, в якому перебуває на обліку платник податків. Платник податків зобов`язаний за кожний встановлений цим Кодексом звітний період, в якому виникають об`єкти оподаткування, або у разі наявності показників, які підлягають декларуванню, відповідно до вимог цього Кодексу подавати податкові декларації щодо кожного окремого податку, платником якого він є (пункт 49.2 стаття 49 Податкового кодексу України).

Відповідно до пункту 54.1 статті 54 Податкового кодексу України встановлено, що крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.

Згідно пунктів 8.1, 8.2, 8.3 статті 8 ПК України, в Україні встановлюються загальнодержавні та місцеві податки та збори. До загальнодержавних належать податки та збори, що встановлені цим Кодексом і є обов`язковими до сплати на усій території України, крім випадків, передбачених цим Кодексом. До місцевих належать податки та збори, що встановлені відповідно до переліку і в межах граничних розмірів ставок, визначених цим Кодексом, рішеннями сільських, селищних, міських рад та рад об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, у межах їх повноважень і є обов`язковими до сплати на території відповідних територіальних громад.

До загальнодержавних податків відповідно до підпункту 9.1.3 пункту 9.1 статті 9 Податкового кодексу України належить податок на додану вартість, а згідно положень статей 10, 265, 268 Податкового кодексу України, земельний податок є одним із видів місцевих податків. Вказані види податків є предметом стягнення за даним адміністративним позовом.

Пунктом 54.1 статті 54 та пункту 57.1 статті 57 Податкового кодексу України передбачено, що крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.

Платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до пунктів 203.1, 203.2 статті 203 Податкового кодексу України, податкова декларація з податку на додану вартість подається за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному місяцю, протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.

Платник податку зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого пунктом 203.1 цієї статті для подання податкової декларації.

Апеляційним судом встановлено, що відповідачем подано до контролюючого органу податкові декларації з податку на додану вартість, а саме: податкову декларацію з податку на додану вартість від 18.10.2017 на суму 3 248,00 грн., податкову декларацію з податку на додану вартість від 16.11.2017 на суму 21926,00 грн., податкову декларацію з податку на додану вартість від 19.12.2017 на суму 6 536,00 грн., податкову декларацію з податку на додану вартість від 17.01.2018 на суму 18944,00 грн., податкову декларацію з податку на додану вартість від 19.03.2018 на суму 12624,00 грн. податкову декларацію з податку на додану вартість від 17.04.2018 на суму 8753,00 грн., уточнюючий розрахунок податкових зобов`язань з податку на додану вартість у зв`язку з виправленням самостійно виявлених помилок за 01.03.2018 від 14.05.2018 на суму 392,00 грн., податкову декларацію з податку на додану вартість від 18.05.2018 на суму 8596,00 грн., податкову декларацію з податку на додану вартість від 18.06.2018 на суму 5716,00 грн., уточнюючий розрахунок податкових зобов`язань з податку на додану вартість у зв`язку з виправленням самостійно виявлених помилок за 01.06.2018 від 26.07.2018 на суму 2070,00 грн., податкову декларацію з податку на додану вартість від 19.07.2018 на суму 3723,00 грн., податкову декларацію з податку на додану вартість від 15.08.2018 на суму 5154,00 грн., податкову декларацію з податку на додану вартість від 19.09.2018 на суму 12237,00 грн., податкову декларацію з податку на додану вартість від 18.10.2018 на суму 16566,00 грн., уточнюючий розрахунок податкових зобов`язань з податку на додану вартість у зв`язку з виправленням самостійно виявлених помилок за 01.05.2018 від 12.11.2018 на суму 600,00 грн., податкову декларацію з податку на додану вартість від 20.11.2018 на суму 12601,00 грн., податкову декларацію з податку на додану вартість від 19.12.2018 на суму 3118,00 грн., податкову декларацію з податку на додану вартість від 21.01.2019 на суму 19309,00 грн., податкову декларацію з податку на додану вартість від 19.02.2019 на суму 20878,00 грн., податкову декларацію з податку на додану вартість від 15.03.2019 на суму 5312,00 грн., податкову декларацію з податку на додану вартість від 15.04.2019 на суму 7100,00 грн., податкову декларацію з податку на додану вартість від 16.05.2019 на суму 9312,00 грн., податкову декларацію з податку на додану вартість від 19.06.2019 на суму 8308,00 грн., податкову декларацію з податку на додану вартість від 16.07.2019 на суму 9976,00 грн., податкову декларацію з податку на додану вартість від 20.08.2019 на суму 11034,00 грн., податкову декларацію з податку на додану вартість від 18.09.2019 на суму 6616,00 грн., уточнюючий розрахунок податкових зобов`язань з податку на додану вартість у зв`язку з виправленням самостійно виявлених помилок за 01.08.2019 від 29.10.2019 на суму 1967,00 грн., уточнюючий розрахунок податкових зобов`язань з податку на додану вартість у зв`язку з виправленням самостійно виявлених помилок за 01.07.2019 від 29.10.2019 на суму 1333,00 грн., податкову декларацію з податку на додану вартість від 20.10.2019 на суму 8445,00 грн., податкову декларацію з податку на додану вартість від 19.11.2019 на суму 9701,00 грн., уточнюючий розрахунок податкових зобов`язань з податку на додану вартість у зв`язку з виправленням самостійно виявлених помилок за 01.09.2019 від 12.12.2019 на суму 633,00 грн., податкову декларацію з податку на додану вартість від 19.12.2019 на суму 14006,00 грн., податкову декларацію з податку на додану вартість від 20.01.2020 на суму 25548,00 грн., уточнюючий розрахунок податкових зобов`язань з податку на додану вартість у зв`язку з виправленням самостійно виявлених помилок за 01.01.2020 від 08.04.2020 на суму 483,00 грн., податкову декларацію з податку на додану вартість від 21.04.2020 на суму 11819,00 грн., податкову декларацію з податку на додану вартість від 20.05.2020 на суму 23171,00 грн., податкову декларацію з податку на додану вартість від 19.06.2020 на суму 37983,00 грн., податкову декларацію з податку на додану вартість від 20.07.2020 на суму 11860,00 грн., податкову декларацію з податку на додану вартість від 20.08.2020 на суму 11404,00 грн.

Вказаних самостійно визначених зобов`язань відповідач не виконав, а тому заборгованість з податку на додану вартість за вищевказаний період згідно вищенаведених декларацій в загальному становить 399 002,00 грн.

Згідно інтегрованих карток платника податку за відповідачем рахується самостійно визначений податковий борг з податку на додану вартість в загальній сумі 399 002,00 грн..

У період з 14.05.2018 по 09.04.2020 відповідачем були надані контролюючому органу уточнюючі розрахунки штрафних санкцій по податку на додану вартість на суму 262,00 грн.

Підпунктом 62.1.3 пункту 62.1 статті 62 Податкового кодексу України, податковий контроль здійснюється шляхом перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.

Пунктом 75.1 статті 75 Податкового кодексу України передбачено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Підпунктом 75.1.1 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України визначено, що камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового.

Предметом камеральної перевірки також може бути своєчасність подання податкових декларацій (розрахунків) та/або своєчасність реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних, акцизних накладних та/або розрахунків коригування до акцизних накладних у Єдиному реєстрі акцизних накладних, виправлення помилок у податкових накладних та/або своєчасність сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання виключно на підставі даних, що зберігаються (опрацьовуються) у відповідних інформаційних базах.

За результатами камеральної перевірки у разі встановлення порушень складається акт у двох примірниках, який підписується посадовими особами такого органу, які проводили перевірку, і після реєстрації у контролюючому органі вручається або надсилається для підписання протягом трьох робочих днів платнику податків у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.

Податкове повідомлення-рішення приймається керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем вручення платнику податків, його представнику або особі, яка здійснювала розрахункові операції, акта перевірки у порядку, передбаченому статтею 58 цього Кодексу, для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень, а за наявності заперечень посадових осіб платника податків до акта перевірки та/або додаткових документів, поданих у порядку, визначеному пунктом 44.7 статті 44 цього Кодексу, приймається з урахуванням висновку про результати розгляду заперечень до акта перевірки та/або додаткових документів - протягом трьох робочих днів, наступних за днем розгляду заперечень та/або додаткових документів і надання (надсилання) письмової відповіді платнику податків.

Судовою колегією апеляційного суду встановлено, що посадовими особами Головного управління ДФС в Івано-Франківській області проведено камеральні перевірки податкової звітності з податку на додану вартість, а саме своєчасності сплати узгоджених податкових зобов`язань до бюджету, за результатами яких було складені акти №8555/19-09-12-08/07816704 від 19.09.2017, №10395/09-19-55-01/07816704 від 05.07.2018, №13936/09-19-55-12/07816704 від 20.09.2018, №1599/09-19-55-12/07816704 від 15.11.2018, №622/09-19-55-12/07816704 від 01.02.2017, №527/09-19-55-04/07816704 від 04.10.2019, №2241/09-19-55-04/07816704 від 29.11.2019, №1367/09-19-55-04/07816704 від 15.06.2020, №1539/09-19-55-04/07816704 від 16.07.2020, якими встановлено порушення відповідачем строків сплати самостійно визначеного грошового зобов`язання з податку на додану вартість, визначених пунктом 57.1 статті 57 Податкового кодексу України.

На підставі встановлених в актах перевірки порушень, відповідачем прийнято податкові повідомлення-рішення № від 19.09.2017, № від 17.07.2018, № від 20.09.20, № від 15.11.2018, № від 01.02.2019, № від 04.10.2019, № від 29.11.2019, № від 16.06.2020, № від 16.07.2020, відповідно до яких на підставі статті 126 Податкового кодексу України за затримку на більш як 1095 календарних днів сплати грошового зобов`язання застосовано штрафні (фінансові) санкції в розмірі 20% на загальну суму 52 731,82 грн.

Згідно пункту 76.3 статті 76 ПК України, камеральна перевірка податкової декларації або уточнюючого розрахунку може бути проведена лише протягом 30 календарних днів, що настають за останнім днем граничного строку їх подання, а якщо такі документи були надані пізніше, - за днем їх фактичного подання. Камеральна перевірка з інших питань проводиться з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 102.1 статті 102 ПК України, контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня у разі проведення перевірки контрольованої операції відповідно до статті 39 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов`язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов`язання (в тому числі від нарахованої пені), а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.

У разі подання платником податку уточнюючого розрахунку до податкової декларації контролюючий орган має право визначити суму податкових зобов`язань за такою податковою декларацією протягом 1095 днів з дня подання уточнюючого розрахунку.

Предметом вищевказаних камеральних перевірок ДП «417 Управління начальника робіт» було питання своєчасності сплати узгодженого податкового (грошового) зобов`язання з податку на додану вартість зі строком сплати зобов`язань яких (згідно податкових розрахунків штрафних санкцій) сплинув, при цьому фактична сплата була здійснена у строк понад 1095 днів.

Зазначені камеральні перевірки на думку апеляційного суду відповідачем проведено з порушенням строків давності, визначених статтею 102 ПК України, та як наслідок, вищевказані податкові повідомлення-рішення, винесені на підставі таких камеральних перевірок, є такими, що винесені неправомірно.

Проведення відповідачем спірних перевірок поза межами строків, встановлених ПК України, тягне за собою визнання протиправним податкових повідомлень-рішень, що були прийняті за їх наслідками.

Відтак, ураховуючи дати прийняття відповідачем вищевказаних податкових повідомлень-рішень, якими до позивача застосовані штрафні санкції (які законодавець відносить до визначення поняття «грошове зобов`язання»), а також дати граничних строків сплати грошових зобов`язань, суд дійшов висновку, що вищенаведені податкові повідомлення-рішення № від 19.09.2017, № від 17.07.2018, № від 20.09.20, № від 15.11.2018, № від 01.02.2019, № від 04.10.2019, № від 29.11.2019, № від 16.06.2020, № від 16.07.2020 про застосування штрафів прийнято податковим органом поза межами 1095 днів.

Аналогічна правова позиція відображена Верховним Судом у постанові від 05.07.2019 у справі №820/11541/13-а, та постанові від 13.11.2020 у справі №826/11626/15.

Разом з тим, посадовими особами Головного управління ДФС в Івано-Франківській області проведено камеральні перевірки своєчасності реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних, виписаних позивачем, за результатами яких було складені акти №10396/19-55-01/07816704 від 05.07.2018, №12251/19-09-55-01/07816704 від 07.08.2018, №2849/09-19-55-12/07816704 від 12.12.2018, №1141/09-19-55-12/07816704 від 25.02.2019, №3941/09-19-55-12/07816704 від 28.05.2019, №692/09-19-55-04/07816704 від 10.10.2019, якими встановлено порушення відповідачем вимог пункту 201.10 статті 201 ПК України, а саме реєстрація податкових накладних в ЄРПН з порушенням терміну реєстрації.

Згідно підпункту 20.1.19. пункту 20.1 статті 20 ПК України, контролюючі органи наділені, зокрема, правом застосовувати до платників податків передбачені законом фінансові (штрафні) санкції (штрафи) за порушення податкового чи іншого законодавства, контроль за додержанням якого покладено на контролюючі органи.

Пунктом 126.1 статті 126 Податкового кодексу України передбачено, що у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання (крім випадків, передбачених пунктом 126.2 цієї статті) протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Таким чином, контролюючим органом прийнято податкові повідомлення-рішення № від 05.07.2018, № від 07.08.2018, № від 12.12.2018, № від 25.02.2019, № від 28.05.2019, № від 10.10.2019.

Дані податкові повідомлення-рішення отримані уповноваженою особою відповідача, що підтверджується підписами на останніх. Доказів оскарження вказаних податкових повідомлень-рішень суду не надано.

Згідно пункту 57.3 статті 57 Податкового кодексу України, у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1-54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов`язання платник податків зобов`язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження.

Податковим органом проведено камеральні перевірки своєчасності сплати грошового зобов`язання по адміністративних штрафах та інших санкціях, за результатами яких було складені акти №14220/09-19-55-12/07816704 від 21.09.2018, №528/09-19-55-04/07816704 від 04.10.2019, №742/09-19-55-04/07816704 від 23.04.2020, №14290/09-19-55-04/07816704 від 08.07.2020, якими встановлено порушення відповідачем термінів сплати грошового зобов`язання, визначеного контролюючим органом з адміністративних штрафів та інших санкцій. Як свідчить зміст вказаних актів та розрахунків штрафних санкцій, відповідачем порушено строки сплати визначеного контролюючим органом грошового зобов`язання по адміністративних штрафах та інших санкціях більше як на 1095 днів.

На підставі встановлених в актах перевірки порушень, відповідачем прийнято податкові повідомлення-рішення № від 21.09.2018, № від 04.10.2019, № від 23.04.2020, № від 08.07.2020 (а.с. 98, 100, 102, 104), відповідно до яких на підставі статті 126 Податкового кодексу України за затримку на більш як 1095 календарних днів сплати грошового зобов`язання застосовано штрафні (фінансові) санкції в розмірі 20% на загальну суму 24 333,31 грн.

Предметом вищевказаних камеральних перевірок ДП «417 Управління начальника робіт» було питання своєчасності сплати грошового зобов`язання, визначеного контролюючим органом з адміністративних штрафів та інших санкцій зі строком сплати зобов`язань яких (згідно податкових розрахунків штрафних санкцій) сплинув, при цьому фактична сплата була здійснена у строк понад 1095 днів.

Камеральні перевірки відповідачем проведено з порушенням строків давності, визначених статтею 102 ПК України, та як наслідок, вищевказані податкові повідомлення-рішення, винесені на підставі таких камеральних перевірок, є такими, що винесені неправомірно.

Враховуючи висновки Верховного Суд у постанові від 05.07.2019 у справі №820/11541/13-а та постанові Верховного Суд від 13.11.2020 у справі №826/11626/15, дати прийняття відповідачем вищевказаних податкових повідомлень-рішень, якими до позивача застосовані штрафні санкції (які законодавець відносить до визначення поняття «грошове зобов`язання»), а також дати граничних строків сплати грошових зобов`язань, суд дійшов висновку, що вищенаведені податкові повідомлення-рішення № від 21.09.2018, № від 04.10.2019, № від 23.04.2020, № від 08.07.2020 про застосування штрафів прийнято податковим органом поза межами 1095 днів.

Посадовими особами Головного управління ДПС в Івано-Франківській області проведено камеральні перевірки своєчасності сплати грошових зобов`язань по податкових деклараціях з плати за землю, за результатами яких складено акти №9852/5501/7816704 від 03.07.2018 та №472/5504/7816704 від 09.10.2019, яким встановлено порушення відповідачем термінів сплати самостійно визначеного грошового зобов`язання по земельному податку та орендній платі з юридичних осіб (а.с. 109, 114-115).

На підставі встановлених в актах перевірки порушень, відповідачем прийнято податкові повідомлення-рішення № від 03.07.2018, № від 03.07.2018, № від 09.10.2019, відповідно до яких на підставі статті 126 Податкового кодексу України за затримку на більш як 1095 календарних днів сплати грошового зобов`язання застосовано штрафні (фінансові) санкції в розмірі 20% на загальну суму 12 727,89 грн.

Предметом вищевказаних камеральних перевірок ДП «417 Управління начальника робіт» було питання своєчасності сплати узгоджених грошових зобов`язань по земельному податку та орендній платі з юридичних осіб зі строком сплати зобов`язань яких (згідно податкових розрахунків штрафних санкцій) сплинув, при цьому фактична сплата була здійснена у строк понад 1095 днів.

Зазначені камеральні перевірки відповідачем проведено з порушенням строків давності, визначених статтею 102 ПК України, та як наслідок, вищевказані податкові повідомлення-рішення, винесені на підставі таких камеральних перевірок, є такими, що винесені неправомірно.

Враховуючи висновки Верховного Суд у постанові від 05.07.2019 у справі №820/11541/13-а та постанові Верховного Суд від 13.11.2020 у справі №826/11626/15, дати прийняття відповідачем вищевказаних податкових повідомлень-рішень, якими до позивача застосовані штрафні санкції (які законодавець відносить до визначення поняття «грошове зобов`язання»), а також дати граничних строків сплати грошових зобов`язань, суд дійшов висновку, що вищенаведені податкові повідомлення-рішення № від 03.07.2018, № від 03.07.2018, № від 09.10.2019 про застосування штрафів прийнято податковим органом поза межами 1095 днів.

Згідно підпункту 129.1.1 пункту 129.1 статті 129 Кодексу після закінчення встановлених цим Кодексом строків погашення узгодженого грошового зобов`язання на суму податкового боргу нараховується пеня. Нарахування пені розпочинається: а) при самостійному нарахуванні суми грошового зобов`язання платником податків після спливу 90 днів, наступних за останнім днем граничного строку сплати грошового зобов`язання, визначеного цим Кодексом; б) при нарахуванні суми грошового зобов`язання контролюючими органами від першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати грошового зобов`язання, визначеного у податковому повідомленні-рішенні згідно із цим Кодексом.

Згідно підпункту 129.3.1 пункту 129.3 статі 129 Податкового кодексу України нарахування пені закінчується у день зарахування коштів на відповідний рахунок органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів та/або в інших випадках погашення податкового боргу та/або грошових зобов`язань.

Апеляційний суд звертає увагу на підставі положень статті 129 ПК України податковим органом нараховано пеню в загальному розмірі 499 713,50 грн., в тому числі нарахованої по податку на додану вартість за період з 29.09.2017 по 16.06.2020 в сумі 196 740,11 грн.; по орендній платі з юридичних осіб за період з 26.10.2017 по 12.03.2020 в сумі 27 670,77 грн.; по земельному податку за період з 18.10.2017 по 11.03.2020 в сумі 49 654,14 грн.; по адміністративних штрафах та інших санкціях за період з 09.11.2017 по 21.05.2020 в сумі 225 648,48 грн. Вказане підтверджується довідкою про борг за платежами від 08.09.2020 (а.с. 13) та інтегрованими картками платника податку відповідача (а.с. 119-140).

Згідно пункту 59.1 статті 59 Податкового кодексу України, у разі, коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Відповідно пункту 59.5 статті 59 Податкового кодексу України у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення.

У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

За такиих обставин, апеляційний суд вважає, що позивачем на виконання вимог пункту 59.1. статті 59 Податкового кодексу України надіслано першу податкову вимогу від 30.01.2002 за №1/1880 та другу податкову вимогу від 05.03.2002 за №2/2828, однак їх залишено без реагування, а податковий борг за ними на момент виникнення вищевказаних податкових зобов`язань відповідач повністю не сплатив, а тому вимога є дійсною.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Узагальнюючи наведене, суд апеляційної інстанції переконаний, що судом першої інстанції надано належну оцінку наявним у справі доказам, а їх достатня кількість та взаємний зв`язок у сукупності дали змогу суду першої інстанції зробити вірний висновок про наявність підстав для часткового задоволення адміністративного позову.

Враховуючи викладене, колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду першої інстанції.

З наведеного вбачається, що доводи апеляційної скарги являються безпідставними та необґрунтованими та не спростовують висновків суду першої інстанції, правова оцінка доказів дана вірно, а відтак у задоволенні апеляційної скарги слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 243 ч. 3, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Івано-Франківській області залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 28.01.2021 року у справі №300/2393/20 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя В. З. Улицький
судді С. М. Кузьмич
Р. М. Шавель
Повне судове рішення складено 14.04.2021