Справа № 120/2626/21-а
Суддя: Бошкова Юлія Миколаївна
Дата ухвалення: 2021-04-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

14 квітня 2021 р. Справа № 120/2626/21-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Бошової Юлії Миколаївни, розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до Немирівського районного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) (вул. Шевченка, 14, м. Немирів, Вінницька область, 22800; ); третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ) про визнання дій протиправними та скасування постанов,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач, боржник) з адміністративним позовом до старшого державного виконавця Немирівського районного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Дажури Наталії Юріївни (далі - відповідач).

За змістом позовних вимог позивач просить суд: визнати неправомірними дії старшого державного виконавця Немирівського районного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Дажури Н.Ю. щодо винесення постанов про накладення на ОСОБА_1 штрафів від 13.01.2021 року, від 15.01.2021 року та від 18.01.2021 року та скасувати ці постанови.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, ані до, ані після постановлення рішення Немирівського районного суду Вінницької області від 18.10.2017 року вона жодного разу не чинила перешкоди ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у спілкуванні та вихованні ОСОБА_4 . Як вказує позивач, з часу набрання законної сили рішенням Немирівського районного суду Вінницької області від 18.10.2017 року кожного вівторка та четверга щотижня з 18 години 30 хвилин до 20 години 30 хвилин та щонеділі з 10 години до 15 години вона разом зі своєї донькою перебувала за місцем свого проживання. Майже кожного дня із днів, які визначені Немирівським районним судом у рішенні від 18.10.2017 року ОСОБА_2 прибував за місцем проживання дитини та забирав доньку для спілкування.

Окрім того, позивач вказує, що після зустрічі 01.11.2020 року їхня зі стягувачем дочка захворіла і майже весь листопад лікувалась амбулаторно вдома, про що ОСОБА_2 було відомо, тому більшу частину листопада 2020 року дитина була позбавлена фізичної можливості спілкуватися з батьком з незалежних від неї обставин. Після видужання 29.11.2020 року зустрічі батька з дитиною відновились. Вже після відновлення виконавчого провадження, незважаючи на регулярне і безперешкодне спілкування ОСОБА_2 з донькою у визначені судовим рішенням дні він звертався до державного виконавця зі скаргами та наполягав на тому, що ОСОБА_1 чиняться перешкоди у цьому.

На переконання позивача, постанови про накладення штрафів від 13.01.2021 року, від 15.01.2021 року та від 18.01.2021 року є безпідставними, оскільки складені на основі актів від 12.01.2021 року, від 14.01.2021 року, від 17.01.2021 року, у яких відображені події, які насправді не відбувались.

ОСОБА_1 зокрема зазначає, що ані 12.01.2021 року, ані 14.01.2021 року, ані 17.01.2021 року за теперішнім її з донькою місцем проживання: АДРЕСА_3 сам ОСОБА_2 , не прибував та не виявляв будь-якого бажання щодо спілкування із дочкою в ці дні. Державного виконавця та понятих, про яких зазначено у актах, також не було у ці дні у визначений судовим рішенням час за адресою проживання позивача.

За таких обставин, на думку сторони позивача, усі три акти, на підставі яких державним виконавцем виносились оскаржувані постанови складені з порушенням вимог Закону України "Про виконавче провадження", тому за будь-яких обставин не можуть слугувати належним доказом факту невиконання судового рішення.

За таких обставин позивач вважає дії старшого державного виконавця Немирівського районного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Дажури Н.Ю. щодо винесення постанов від 13.01.2021 року, від 15.01.2021 року та від 18.01.2021 року неправомірними, а постанови такими, що підлягають скасуванню.

Ухвалою суду від 31.03.2021 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та вирішено здійснювати її розгляд у порядку, визначеному статтею 287 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України). Справу призначено до судового розгляду на 09.04.2021 року. Цією ж ухвалою суд вирішив залучити до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача: ОСОБА_2 (далі - ОСОБА_2 , третя особа, стягувач).

Окрім цього, зазначеною ухвалою також витребувано у відповідача належним чином засвідчені копії виконавчого провадження №55155028.

07.04.2021 року до суду подано витребувані судом матеріали виконавчого провадження та заяву про розгляд справи без участі представника Немирівського районного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький).

У судове засіданні, 09.04.2021 року, з`явились позивач та представник позивача. Так, сторона позивача зазначила про безпідставність постанов відповідача, оскільки вони ґрунтуються на актах, які містять неправдиві відомості. Адже у визначені судом дні та години ОСОБА_1 разом із своєю донькою перебували за місце свого проживання, що може бути підтверджено показаннями свідків, про що подано до суду відповідну заяву.

За результатами розгляду заяви позивача про допит свідків постановлено ухвалу від 09.04.2021 року, якою вирішено викликати в судове засідання та допитати в якості свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .

Судове засідання у справі відкладено на 14.04.2021 року.

Правом на подачу відзиву та пояснень відповідач та третя особа не скористались.

14.04.2021 року представник відповідача та третя особа до суду не прибули про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

У свою чергу, представником Немирівського районного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) подано заяву про розгляд справи без участі відповідача.

Статтею 268 КАС України, встановлено особливості повідомлення учасників справи про дату, час та місце розгляду окремих категорій адміністративних справ. Так, у справах, визначених статтями 273-277, 280-283, 285-289 цього Кодексу, щодо подання позовної заяви та про дату, час і місце розгляду справи суд негайно повідомляє відповідача та інших учасників справи шляхом направлення тексту повістки на офіційну електронну адресу, а за її відсутності - кур`єром або за відомими суду номером телефону, факсу, електронною поштою чи іншим технічним засобом зв`язку.

Відповідно частини 1 статті 269 КАС України у справах, визначених статтями 273-277, 280-283, 285-289 цього Кодексу, заявами по суті справи є позовна заява та відзив на позовну заяву (відзив).

Відповідно до ч. 3 ст. 268 КАС України, неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Суд, враховуючи положення статті 268 КАС України, дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності відповідача та третьої особи.

У судовому засіданні, 14.04.2021 року, ухвалою, занесеною до протоколу судового засідання вирішено замінити неналежного відповідача у даній справі - старшого державного виконавця Немирівського районного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Дажуру Наталію Юріївну на належного - Немирівський районний відділ державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький).

Окрім того, у даному судовому засіданні здійснено допит свідків. Зокрема, з ініціативи суду допитано позивача ОСОБА_1 в якості свідка, яка повідомила, що проживає з батьками та 12 і 14 січня 2021 року (вівторок та четвер - дні визначенні для побачені стягувача з неповнолітньою донькою) працювала з 8:00 до 17:00. Приблизно о 17:40-17:45 разом із донькою ОСОБА_8 позивачка повернулась додому. Як вказує ОСОБА_1 між нею та ОСОБА_2 протягом близько двох років є усна домовленість про те, що батько забирає свою неповнолітню доньку за її адресою проживання. Відтак, повечерявши о 18:25 вони з донькою вийшли чекати батька ( ОСОБА_2 ) на вулицю біля свого будинку. Однак, стягувач у визначений час до місця проживання своєї доньки не прибув та жодних дзвінків щодо причин неявки не здійснив. Аналогічна ситуація відбулась і 17.01.2021 року, коли о 10:00 ОСОБА_2 не прибув для побачення та спілкування з дитиною. На запитання суду чи приходив стягувач або ж представники державної виконавчої служби Хоменко А.М. вказала, що останніх в зазначені в актах дні не бачила, окрім того, жодних телефонних дзвінків або ж відвідувань за адресою проживання позивача також не було.

При допиті свідка ОСОБА_6 суду повідомлено, що він є другом батька позивача та 14.01.2021 року був у останнього в гостях з нагоди свята. Після того, як він прийшов у будинок, де проживає боржник та її неповнолітня донька, позивач разом із ОСОБА_4 вийшли на вулицю чекати ОСОБА_2 . Однак, після того як вони повернулись назад, ОСОБА_1 повідомила, що батько на побачення з дитиною не приїхав. Зі слів ОСОБА_6 до 22:00 він перебував за адресою: АДРЕСА_3 (адреса проживання позивача), проте жодні особи в той вечір не приходили.

Свідок ОСОБА_7 при допиті розповіла суду, що є сусідкою позивача та її батьків та знає, що тричі на тиждень ОСОБА_4 зустрічається зі своїм батьком. Так, 12.01.2021 року та 17.01.2021 року вона бачила як мати з донькою чекали на вулиці ОСОБА_2 , що очікують вони саме стягувача їй стало відомо з бесіди з ОСОБА_1 , яка сказала, що вони з дитиною чекають ОСОБА_2 , який з незрозумілих причин не прибув. Окрім того, зазначила, що в ті дні не бачила ані ОСОБА_2 , ані будь-яких інших незнайомих осіб біля будинку позивача.

У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та вказав, що оскаржувані постанови прийняті саме на підставі актів від 12.01.2021 року, від 14.01.2021 року та від 17.01.2021 року, які, у свою чергу, не містять відомостей щодо того в який конкретний час відбувалась перевірка виконання рішення суду та містять порушення ст. 22 Закону України "Про виконавче провадження", адже у одному з актів понятим зазначено лише одну особу замість двох, а в інших - одним із понятих виступав батько стягувача, який в порушення норм Закону України "Про виконавче провадження" є близьким родичем, тому не може бути понятим.

З огляду на зазначене, сторона позивача вважає, що акти складені з порушеннями та місять неправдиву інформацію, відтак, постанови, які прийняті на їх підставі є протиправними та підлягають скасуванню.

Окрім того, у судовому засіданні задоволено усне клопотання представника позивача та вирішено здійснити дослідження письмових доказів та винесення рішення по суті в порядку письмового провадження.

Суд, заслухавши пояснення сторін, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши надані сторонами докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступне.

Рішенням Немирівського районного суду Вінницької області від 18.10.2017 року, яке ухвалено у справі № 140/1865/17 ОСОБА_1 зобов`язано, як матір дитини ОСОБА_4 , не чинити перешкоди батькові ОСОБА_2 та бабуні ОСОБА_3 у спілкуванні та вихованні. Тим самим рішенням визначений спосіб участі батька: ОСОБА_2 , бабуні ОСОБА_3 у вихованні доньки та онуки ОСОБА_4 шляхом спілкування з дитиною кожного вівторка та четверга щотижня з 18.30 год. до 20.30 год., щонеділі з 10.00 год. до 15.00 год. за місцем проживання батька АДРЕСА_4 .

На виконання вищезазначеного рішення 28.10.2017 року видано виконавчий лист.

16.11.2017 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчих проваджень №55155028.

У зв`язку з виконанням рішення державним виконавцем, на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України "Про виконавче провадження", 15.03.2018 року винесено постанову про закінчення виконавчого провадження.

18.11.2020 року ОСОБА_2 звернувся до Немирівського районного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) із заявою про відновлення виконавчого провадження.

Постановою від 03.12.2020 року відновлено виконавче провадження за виконавчим листом №2/140/85/17 від 28.10.2017 року.

25.12.2020 року стягувач ( ОСОБА_2 ) звернувся до відповідача із заявою щодо не виконання рішення суду № 140/1865/17 від 18.10.2017 року, обгрунтованою тим, що майже перед кожним побаченням з дитиною ОСОБА_1 вигадує будь-які причини, щоб не відбулася зустріч дитини з батьком.

28.12.2020 року, 30.12.2020 року та 01.01.2021 року стягувач повторно звертався до Немирівського районного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) із заявами аналогічного змісту.

12.01.2021 року старшим державним виконавцем Дажурою Н.Ю. складено акт державного виконавця. Відповідно до змісту якого встановлено, що 12.01.2021 року при виїзді за місцем проживання дитини, а саме: АДРЕСА_3 боржник ОСОБА_1 та малолітня донька ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_1 відсутні. Також за адресою проживання стягувача, а саме: АДРЕСА_2 ОСОБА_1 дитини не привезла для спілкування та побачення у визначений час. Тому, рішення суду не виконано.

13.01.2021 року державним виконавцем винесено постанову про накладення штрафу на ОСОБА_1 у розмірі 1700 грн.

14.01.2020 року старшим державним виконавцем Дажурою Н.Ю. складено акт державного виконавця, згідно з яким 14.01.2021 року при виїзді державним виконавцем за місцем проживання дитини, а саме: АДРЕСА_3 боржник ОСОБА_1 та малолітня донька ОСОБА_8 відсутні. Рішення Немирівського районного суду №2/140/855/7 від 28.10.2017 року боржником не виконано. Побачення та спілкування стягувача у визначений час з донькою не відбулось.

15.01.2021 року державним виконавцем винесено постанову про накладення штрафу на ОСОБА_1 у розмірі 3400 грн.

17.01.2021 року старшим державним виконавцем Дажурою Н.Ю. складено акт державного виконавця, відповідно до якого 17.01.2021 року при виїзді державним виконавцем за місцем проживання дитини, а саме: АДРЕСА_3 боржник ОСОБА_1 рішення Немирівського районного суду №2/140/855/7 від 28.10.2017 року не виконано, побачення та спілкування стягувача з донькою ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_1 не відбулося. Також за адресою проживання стягувача, а саме: АДРЕСА_2 ОСОБА_1 дитини не привезла.

18.01.2021 року державним виконавцем винесено постанову про накладення штрафу на ОСОБА_1 у розмірі 3400 грн.

У подальшому ОСОБА_1 звернулась зі скаргою на дії державного виконавця до Немирівського районного суду Вінницької області.

Ухвалою Немирівського районного суду Вінницької області від 01.02.2021 року, залишеною без змін ухвалою Вінницького апеляційного суду від 16.03.2021 року, відмовлено у відкритті провадження за скаргою позивача про визнання протиправними дій старшого державного виконавця Немирівського районного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління юстиції (м. Хмельницький) Дажури Н.Ю. щодо винесення постанов від 13.01.2021 року, від 15.01.2021 року та від 18.01.2021 року. У вищезазначених ухвалах позивачу роз`яснено право звернутись із відповідною скаргою до адміністративного суду у визначеному законом порядку.

З огляду на зазначене, не погоджуючись із постановами про накладення штрафів від 13.01.2021 року, від 15.01.2021 року та від 18.01.2021 року ОСОБА_1 звернулась до Вінницького окружного адміністративного суду з даним адміністративним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зважає на таке.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Питання примусового виконання судових рішень регулюються Законом України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 року №1404-VIII (далі - Закон №1404-VIII).

У відповідності до статті 1 Закону № 1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Статтею 2 Закону № 1404-VIII визначено, що виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: 1) верховенства права; 2) обов`язковості виконання рішень; 3) законності; 4) диспозитивності; 5) справедливості, неупередженості та об`єктивності; 6) гласності та відкритості виконавчого провадження; 7) розумності строків виконавчого провадження; 8) співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; 9) забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

За приписами ч. 1 ст.13 Закону № 1404-VIII під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Частиною 1 статті 18 Закону № 1404-VIII врегульовано, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ст. 24 Закону № 1404-VIII виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу.

Згідно п.п. 8-10 Розділу 9 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерством юстиції України № 512/5 від 02.04.2012 року (далі - Інструкція №512/5), державний виконавець здійснює перевірку виконання боржником рішення про встановлення побачення з дитиною у час та місці побачення стягувача з дитиною, визначені рішенням або державним виконавцем.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення про встановлення побачення з дитиною державний виконавець здійснює заходи примусового виконання рішення, передбачені частиною третьою статті 64 Закону № 1404-VIII.

У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення про встановлення побачення з дитиною державний виконавець здійснює заходи примусового виконання рішення, передбачені частиною четвертою статті 64 Закону № 1404-VIII.

При кожному наступному невиконанні боржником зазначеного рішення державний виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі, визначеному частиною четвертою статті 64 Закону № 1404-VIII.

Разом з цим, відповідно ст. 64-1 Закону № 1404-VIII виконання рішення про встановлення побачення з дитиною полягає у забезпеченні боржником побачень стягувача з дитиною в порядку, визначеному рішенням.

Державний виконавець здійснює перевірку виконання боржником цього рішення у час та місці побачення, визначених рішенням, а у разі якщо вони рішенням не визначені, то перевірка здійснюється у час та місці побачення, визначених державним виконавцем.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення державний виконавець складає акт та виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі, визначеному частиною першою статті 75 цього Закону. У постанові зазначаються вимога виконувати рішення та попередження про кримінальну відповідальність.

У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення державний виконавець складає акт, виносить постанову про накладення на боржника штрафу в подвійному розмірі, надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення, звертається з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України до суду за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби, виносить вмотивовану постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами (із врахуванням обмежень, передбачених частиною десятою статті 71 цього Закону) та вживає інші заходи примусового виконання рішення, передбачені цим Законом.

У разі виконання рішення боржником виконавець складає акт та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Згідно зі ст. 75 Закону № 1404-VIII у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника-фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб-200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника-юридичну особу-300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

Отже, аналіз наведених правових норм дає суду підстави для висновку, що державний виконавець зобов`язаний провести перевірку виконання судового рішення боржником, а підставою для накладення штрафу є невиконання рішення боржником без поважних причин.

Так, предметом спору у даній справі є постанови старшого державного виконавця Немирівського районного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Дажури Н.Ю. від 13.01.2021 року, від 15.01.2021 року та від 18.01.2021 року щодо накладення на ОСОБА_1 штрафів у розмірі 1700 грн., 3400 грн. та 3400 грн. відповідно за невиконання без поважних причин рішення Немирівського районного суду Вінницької області у справі №140/1865/17, виданого 28.10.2017 року, про зобов`язання не чинити перешкоди ОСОБА_2 у спілкуванні з дитиною ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Підставою для винесення вищезазначених постанов слугували акти державного виконавця від 12.01.2021 року, від 14.01.2021 року та від 17.01.2021 року.

Відповідно до п. 6 Розділу І Інструкції з організації примусового виконання рішень №512/5 під час здійснення виконавчого провадження виконавець приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складання актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно з п. 8 Розділу І Інструкції №512/5 акт-документ, що підтверджує певні встановлені факти або події.

Текст акта складається з реквізитів виконавчого документа із зазначенням суті проведених дій; за зведеним виконавчим провадженням - повного найменування (прізвища, імені та по батькові) боржника та дати об`єднання виконавчих проваджень у зведене, а також вступної і констатуючої частин.

У вступній частині зазначаються назва акта, дата і місце його складання, посада, прізвище, ім`я, по батькові виконавця, підстава для складання акта, особи, які були присутні під час його складання, із зазначенням їхнього статусу у виконавчому провадженні, місця проживання (місцезнаходження), посад, інших наявних даних, зазначається кількість аркушів, на яких складено акт.

У констатуючій частині викладаються мета і завдання складання акта, суть і характер проведених виконавчих дій, встановлені факти, події, а також у разі потреби висновки і пропозиції.

У кінці акта (перед підписами) зазначаються відомості про кількість примірників акта та кому вони надаються (надсилаються).

Акт підписується всіма особами, які брали участь у його складанні. У разі відмови від підписання осіб, що були присутні при складанні акта, про це робиться відмітка в акті. Відмітка "від підпису відмовився" проставляється напроти прізвища особи, яка відмовилася від підпису, та засвідчується підписами інших осіб, які були присутніми під час складання акта.

Зі змісту акта державного виконавця від 12.01.2021 року вбачається, що старший державний виконавець Дажура Н.Ю. 12.01.2021 року при виїзді за місцем проживання дитини, а саме: АДРЕСА_3 встановила, що боржник ОСОБА_1 та малолітня донька ОСОБА_8 відсутні. Також за адресою проживання стягувача, а саме: АДРЕСА_2 ОСОБА_1 дитини не привезла для спілкування та побачення у визначений час.

Водночас, старший державний виконавець в акті від 12.01.2021 року при вказанні часу проведення перевірки обмежилась загальним формулюванням "у визначений час". У свою чергу, на переконання суду зазначення точного часу здійснення перевірки виконання рішення суду є важливою обставиною, без якої не можливо встановити о якій саме годині державний виконавець засвідчила відсутність боржника на домовленому зі стагувачем місці зустрічі ОСОБА_4 з батьком. Адже, з показань позивача та свідків, наданих під присягою, вбачається, що ОСОБА_1 не ухилялась від виконання рішення та у визначений час, а саме з 18:30 год. до 20:30 год. (час встановлений рішенням суду для побачень у вівторок 12.01.2021 року) перебувала за місцем свого проживання, а саме за адресою: АДРЕСА_3 .

При цьому, необхідність здійснення перевірки виконання рішення суду саме у час, визначений рішенням прямо передбачена положеннями ч. 2 ст. 64-1 Закону України "Про виконавче провадження".

Відтак, доказів того або будь-яких пояснень щодо того, що державний виконавецьу зазначений день намагалась зв`язатись із боржником, а стягувач прибув для зустрічі з неповнолітньою донькою, а, у свою чергу, ОСОБА_1 з ОСОБА_4 , були відсутні за вищезазначеною адресою суду не надано ані відповідачем, ані третьою особою.

Більш того, зі змісту акту від 12.01.2021 року судом встановлено, що зазначений акт складено у присутності: ОСОБА_9 ( АДРЕСА_2 ) та ОСОБА_10 ( АДРЕСА_5 ). Однак, при допиті свідків ОСОБА_1 та ОСОБА_7 суду стало відомо, що ОСОБА_9 , який приймав участь, як понятий при складанні акту державного виконавця є батьком стягувача ( ОСОБА_2 ).

Так, відповідно до ч. 1 ст. 22 Закону України "Про виконавче провадження" виконавчі дії можуть проводитися у присутності понятих.

Присутність понятих є обов`язковою у випадку, передбаченому частиною третьою статті 53 цього Закону, а також у разі відсутності боржника або його представника під час вчинення виконавчих дій, пов`язаних з примусовим входженням на земельні ділянки, до нежитлових приміщень і сховищ, де зберігається майно боржника, на яке звернено стягнення, або майно стягувача, яке має бути повернуто йому в натурі, до житла, іншого володіння особи для забезпечення примусового виселення з нього та вселення в нього, під час проведення опису, арешту, вилучення і передачі майна (ч. 2 ст. 22 Закону України "Про виконавче провадження").

Згідно зі ч. 3 ст. 22 вищезазначеного Закону понятими можуть бути будь-які дієздатні особи, які не мають особистої заінтересованості у вчиненні виконавчих дій і не пов`язані між собою або з учасниками виконавчого провадження родинними зв`язками, а також підлеглі учасників виконавчого провадження. Кількість понятих під час вчинення виконавчих дій не може бути меншою ніж дві особи.

Понятий має право знати, для участі у провадженні яких виконавчих дій його запрошено, на підставі якого виконавчого документа вони провадяться, а також робити зауваження з приводу провадження виконавчих дій. Зауваження понятого підлягають занесенню до акта відповідної виконавчої дії.

Понятий зобов`язаний засвідчити факт, зміст і результати виконавчих дій, під час провадження яких він був присутній. Перед початком виконавчих дій виконавець роз`яснює понятим їхні права і обов`язки, про що зазначається в акті.

Зі змісту зазначених положень Закону України "Про виконавче провадження" вбачається, що понятим при вчиненні виконавчих дій, зокрема, складення акту державного виконавця не може бути особа, яка заінтересована у вчиненні виконавчих дій та/або пов`язана з учасниками виконавчого провадження родинними зв`язками.

Отже, оскільки понятим в акті державного виконавця від 12.01.2021 зазначено ОСОБА_9 , який є батьком стягувача, то це є прямим порушенням приписів ч. 3 ст. 22 Закону України "Про виконавче провадження".

Щодо акту від 14.01.2021 року, то ним зафіксовано те, що при виїзді державним виконавцем за місцем проживання дитини, а саме: АДРЕСА_3 боржник ОСОБА_1 та малолітня донька ОСОБА_8 відсутні, суд зазначає наступне.

У вищезазначеному акті також відсутнє посилання на час здійснення перевірки виконання рішення, а понятим зазначено лише одну особу - ОСОБА_10 , що у свою чергу, є порушенням приписів ч. 3 ст. 22 Закону України "Про виконавче провадження", відповідно до якої кількість понятих під час вчинення виконавчих дій не може бути менше ніж 2 особи.

З приводу акту від 17.01.2021 року, відповідно до змісту якого 17.01.2021 року при виїзді державним виконавцем за місцем проживання дитини, а саме: АДРЕСА_3 , боржником ОСОБА_1 рішення Немирівського районного суду №2/140/855/7 від 28.10.2017 року не виконано, побачення та спілкування стягувача з донькою ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_1 не відбулося. Також за адресою проживання стягувача, а саме: АДРЕСА_2 ОСОБА_1 дитини не привезла, суд зазначає таке.

В акті відсутнє посилання на час здійснення перевірки виконання рішення та знову ж таки одним із двох понятих вказано ОСОБА_9 , який є батьком стягувача ( ОСОБА_2 ), що є прямим порушенням приписів ч. 3 ст. 22 Закону України "Про виконавче провадження".

З огляду на вищезазначені доводи, суд вважає, що обставини, викладені в актах не відповідають дійсності, оскільки спростовані належними доказами та винесені із порушенням норм Закону України "Про виконавче провадження" та Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року №512/5.

Відтак, дії старшого державного виконавця Немирівського районного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Дажури Н.Ю. щодо винесення постанов про накладення штрафів від 13.01.2021 року, від 15.01.2021 року та від 18.01.2021 року є протиправними, а відтак зазначені постанови підлягають скасуванню.

Відповідно до положень статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з нормами частин першої, другої статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень, надані на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, суд доходить висновку, про наявність підстав для задоволення даного адміністративного позову.

Визначаючись щодо розподілу судових витрат суд зазначає про наступне.

Відповідно до положень частин першої, другої статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відтак, на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Немирівського районного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) підлягає стягненню судовий збір у розмірі 908,00 грн.

Керуючись статтями 73-77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 287, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії старшого державного виконавця Немирівського районного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Дажури Наталії Юріївни щодо винесення постанов про накладення штрафів від 13.01.2021 року, від 15.01.2021 року та від 18.01.2021 року на ОСОБА_1 .

Скасувати постанови старшого державного виконавця Немирівського районного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Дажури Наталії Юріївни про накладення штрафів від 13.01.2021 року, від 15.01.2021 року та від 18.01.2021 року на ОСОБА_1 .

Стягнути на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 908,00 грн. (дев`ятсот вісім гривен нуль копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Немирівського районного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький).

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ).

Відповідач: Немирівський районний відділ державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) (вул. Шевченка, 14, м. Немирів, Вінницька область, 22800; ).

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ).

Рішення суду у повному обсязі сформовано: 14.04.2021 року.

Суддя Бошкова Юлія Миколаївна