Справа № 120/1110/21-а
Суддя: Маслоід Олена Степанівна
Дата ухвалення: 2021-04-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

14 квітня 2021 р. Справа № 120/1110/21-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Маслоід О.С., розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу:

за позовом: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 )

до: Козятинської міської ради Вінницької області (вул. Героїв Майдану, б. 24, м. Козятин, Вінницька обл., 22100)

про: зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі - позивач) з позовною заявою до Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області (далі - відповідач) про зобов`язання відповідача розглянути заяву позивача від 21.08.2020 року на найближчій сесії відповідача та надати позивачеві дозвіл на розробку та виготовлення технічної документації на відведення земельної ділянки площею 0,10 га на території Козятинської міської ради Вінницької області для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що неодноразово звертався до відповідача з клопотаннями надати дозвіл на розробку технічної документації на відведення земельної ділянки площею 0,10 га на території Козятинської міської ради Вінницької області для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд в кварталі № 046 відповідно до рішення 45 сесії міської ради 6 скликання від 20.03.2015 року «Про резервування земельної ділянки - масиву для учасників АТО загальною площею 10 га із земель запасу комунальної власності Козятинської міської ради». За наслідками розгляду своїх звернень позивач отримував, на його переконання, формальні відписки. З огляду на, що вважає, що його гарантовані Конституцією України та Земельним кодексом України права порушені. Це й стало причиною звернення до суду з даним позовом.

Ухвалою від 15.02.202 року дану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження, а також визначено, що вона буде розглядатись в порядку спрощеного позовного провадження. Судове засідання призначено на 10.03.2021 року.

09.03.2021 року за вх. № 11899 позивачем надано до суду заяву про розгляд справи без його участі. Зазначив, що позовні вимоги підтримує та просить задовольнити.

Цього ж дня за вх. № 12110 відповідачем надано до суду відзив на позовну заяву, у задоволенні якої він просить відмовити. По суті спірних правовідносин зазначає, що отримана позивачем 16.09.2020 року відповідь про неможливість надання земельної ділянки фактично є відмовою в наданні дозволу на розробку та виготовлення технічної документації на відведення земельної ділянки площею 0,1 га не може вважатися відмовою відповідача, оскільки надана Головним управлінням Держгеокадастру у Вінницькій області. Додатково відповідач вказав, що до виключної компетенції сесії міської ради належить вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.

У судове засідання 10.03.2021 року представник відповідача не з`явився. Про час, дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Причин неявки суду не повідомив. Судове засідання відкладено на 25.03.2021 року.

24.03.2021 року за вх. № 15550 позивачем надано до суду заяву про розгляд справи без його участі.

25.03.2021 року за вх. № 15699/21 представником відповідача через канцелярію суду подано заяву про розгляд справи без його участі.

Відповідно до ч. 3 ст. 194 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів.

Згідно з п. 10 ч. 1 ст. 4 КАС України письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом.

Ч. 4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

За таких обставин, суд вирішив подальший розгляд справи здійснювати в порядку письмового провадження

Ч. 4 ст. 243 КАС України передбачено, що судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

У відповідності до вимог ч. 5 ст. 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши усі обставини справи та надавши їм юридичну оцінку, суд встановив наступне.

21.08.2020 року звернувся до відповідача із заявою, в якій просив на найближчій сесії розглянути цю заяву та надати йому дозвіл на розробку та виготовлення технічної документації на відведення земельної ділянки площею 0,10 га на території Козятинської міської ради Вінницької області для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, в кварталі № 046 відповідно до рішення 15 сесії 6 скликання від 20.03.2015 року «Про резервування земельної ділянки - масиву для учасників АТО загальною площею 10 га із земель запасу комунальної власності відповідача».

Відповідач, за результатами розгляду заяви позивача, листом від 17.09.2020 року за вих. № 1372/20 повідомив останнього, що після розробки та затвердження детального плану території забудови нового мікрорайону, буде проводитись розподіл земельних ділянок та надано дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки згідно черговості.

Не погоджуючись з цим, позивач звернувся до суду із цим позовом.

Визначаючись стосовно позовних вимог, суд виходив з наступного.

Завданням адміністративного судочинства відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У ст. 19 Конституції України зазначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 14 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Правовідносини у сфері забезпечення права на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави, раціонального використання та охорони земель регулюються, зокрема, ЗК України.

Відповідно до ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Ч. 6, 7 ст. 118 ЗК України передбачено, що громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі, якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб`єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін.

Громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності, зокрема для ведення особистого селянського господарства - не більше 2 гектарів (п. б ч. 1 ст. 121 ЗК України).

Згідно абз. 1 ч. 7 ст. 118 ЗК України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Відповідно до ст. 79-1 ЗК України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Формування земельних ділянок здійснюється у порядку відведення земельних ділянок із земель державної та комунальної власності; шляхом поділу чи об`єднання раніше сформованих земельних ділянок; шляхом визначення меж земельних ділянок державної чи комунальної власності за проектами землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, проектами землеустрою щодо впорядкування території для містобудівних потреб, проектами землеустрою щодо приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; шляхом інвентаризації земель державної чи комунальної власності у випадках, передбачених законом; за проектами землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв). Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. Формування земельних ділянок (крім випадків, визначених у частинах шостій - сьомій цієї статті) здійснюється за проектами землеустрою щодо відведення земельних ділянок. Формування земельних ділянок шляхом поділу та об`єднання раніше сформованих земельних ділянок, які перебувають у власності або користуванні, без зміни їх цільового призначення здійснюються за технічною документацією із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок.

Системний аналіз наведених норм доводить, що громадяни можуть набувати право власності та право користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності виключно за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень. Для цього такі громадяни мають звернутись з відповідним клопотанням до уповноважених органів. До клопотання додають визначені документи. Суб`єкт владних повноважень розглядає таке клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

Водночас аналіз вищенаведених норм вказує на те, що законодавцем визначено перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, який розширеному трактуванню не підлягає.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як вже зазначалось, в силу положень ч. 7 ст. 118 ЗК України орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених ст. 122 цього Кодексу, у місячний строк розглядає клопотання про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

Отже, ч. 7 ст. 118 ЗК України чітко не визначено, в якій саме правовій формі має прийматися відповідне рішення.

Втім, суд наголошує, що при вирішенні питання про надання або відмову у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою відповідач здійснює владно-управлінські функції на підставі закону та від імені держави вирішує питання щодо передачі земельних ділянок у власність або користування громадянам.

Тобто, відповідне рішення є актом організаційно-розпорядчого характеру, що видається органом державної влади в процесі здійснення ним виконавчо-розпорядчої діяльності з метою виконання покладених на нього завдань та здійснення функцій відповідно до наданої компетенції з основної діяльності, прийнятий (виданий) на основі Конституції та інших актів законодавства України та спрямований на їх реалізацію.

Від так за своєю юридичною природою рішення про надання або відмову у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою, яке приймається відповідно до ч. 7 ст. 118 ЗК України, має відповідати формі розпорядчого документа.

Згідно з ч. 3 ст. 24 ЗУ «Про місцеве самоврядування в України» органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією і законами України, та керуються у своїй діяльності Конституцією і законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, а в Автономній Республіці Крим - також нормативно-правовими актами Верховної Ради і Ради міністрів Автономної Республіки Крим, прийнятими у межах їхньої компетенції.

Нормою п. 34 ч. 1 ст. 26 ЗУ «Про місцеве самоврядування в України» встановлено, що виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішується питання регулювання земельних відносин відповідно до закону.

Тобто, у разі звернення особи із заявою про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою до міської ради, заява має бути розглянута виключно на пленарному засіданні та за результатами розгляду заяви повинно бути прийнятим відповідне рішення, яке повинно бути нормативно вмотивованим та обґрунтованим.

Враховуючи наведене, суд доходить висновку, що рішення про надання дозволу або про відмову у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність має оформлятись розпорядчим індивідуальним правовим актом. Відповідно, такі рішення не можуть оформлятися листами у відповідь на клопотання заявника.

За таких обставин, відсутність вказаного розпорядчого індивідуального правового акту, в свою чергу, взагалі свідчить про відсутність відповідного рішення за результатом розгляду клопотання позивача, що також було наголошено позивачем у позовній заяві та приймається судом до уваги.

Таким чином, наявність інших підстав позову не може підлягати дослідженню під час розгляду цієї справи.

Аналогічна правова позиція, викладена у численних постановах Верховного Суду, зокрема, від 14.08.2019 року у справі № 480/4298/18, від 16.05.2019 року у справі № 812/1312/18, від 06.06.2019 року у справі № 812/922/16, від 10.10.2019 року у справі № 814/1959/17, а також Великої Палати Верховного Суду, про що свідчать висновки, наведені у постанові від 28.11.2018 року під час розгляду справи № 820/4219/17.

Згідно з ч. 1 ст. 36 ЗУ "Про судоустрій і статус суддів" Верховний Суд є найвищим судом у системі судоустрою України, який забезпечує сталість та єдність судової практики у порядку та спосіб, визначені процесуальним законом.

Ч. 5 ст. 242 КАС України передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Правило подібного змісту містить також ч. 6 ст. 13 "Про судоустрій і статус суддів», в силу якої висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Крім того, в силу вимог ч. 5 ст. 13 "Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Разом з тим, проаналізувавши зміст листа відповідача від 17.09.2020 року за вих. № 1372/20, суд встановив, що зазначена відповідь фактично не є ані відмовою у задоволенні заяви позивача від 21.08.2020 року, ані задоволенням такої заяви, адже, як вбачається, відповідачем фактично питання щодо надання дозволу на розроблення та виготовлення технічної документації на відведення земельної ділянки фактично не вирішувалось, а заява по суті залишилась не розглянутою.

Виходячи із обставин цієї справи суд встановив, що лист відповідача від 17.09.2020 року за вих. № 1372/20 не містить повного аналізу обставин, з`ясування яких є необхідним і важливим при розгляді питання про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою, та оформлене не у відповідності з вимогами чинного законодавства. Такі недоліки у діяльності відповідача, перешкоджають суду надати оцінку дотриманню усіх, передбачених нормами ст. 118 ЗК України умов для прийняття рішення про надання позивачу бажаного для нього дозволу чи відмову.

За таких обставин, на переконання суду належним та достатнім способом захисту порушених прав та інтересів позивача буде зобов`язання відповідача на найближчій сесії розглянути заяву позивача від 21.08.2020 року на розробку та виготовлення технічної документації на відведення земельної ділянки площею 0,10 га на території Козятинської міської ради Вінницької області для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд та прийняти мотивоване рішення із оцінкою усіх істотних обставин, які у відповідності із ст. 118 ЗК України, мають значення при вирішенні питання про надання чи відмові у наданні бажаного для позивача дозволу.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень та докази, надані позивачем, суд доходить висновку про наявність підстав для задоволення позову частково.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, а витрат, пов`язаних з розглядом справи, судом не встановлено, питання про розподіл судових витрат у справі не вирішується.

Керуючись Конституцією України, Земельним кодексом України та ст. 2, 6, 9, 73-78, 90, 245, 246, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Козятинської міської ради Вінницької області про зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Зобов`язати Козятинську міську раду Вінницької області на найближчій сесії розглянути заяву ОСОБА_1 від 21.08.2020 року на розробку та виготовлення технічної документації на відведення земельної ділянки площею 0,10 га на території Козятинської міської ради Вінницької області для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд та прийняти мотивоване рішення із оцінкою усіх істотних обставин, які у відповідності із ст. 118 ЗК України, мають значення при вирішенні питання про надання чи відмові у наданні бажаного для позивача дозволу.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 )

Відповідач - Козятинська міська рада Вінницької області (вул. Героїв Майдану, б. 24, м. Козятин, Вінницька обл., 22100)

Повний текст рішення складено та підписано суддею 14.04.2021 року.

Суддя Маслоід Олена Степанівна