Справа № 640/33254/20
Суддя: Григорович П.О.
Дата ухвалення: 2021-04-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 квітня 2021 року м. Київ № 640/33254/20

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Григоровича П.О., за участі секретаря судового засідання Очколяса О.В., розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1
доПриватного виконавця виконавчого округу м. Києва Наконечного Ігоря Михайловича
про зняття арешту
За участі:

Позивач, ОСОБА_1

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом, в якому просить:

- зняти арешт з автомобіля MERCEDES-BENZ, модель V250, 2015 року випуску, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , тип ТЗ - ЗАГАЛЬНИЙ ЛЕГКОВИЙ ПАСАЖИРСЬКИЙ-В, чорного кольору, реєстраційний номер НОМЕР_2 , який знаходиться на обліку у Центрі ДАІ 8004 з 03.07.2015, дата першої реєстрації 23.06.2015, свідоцтво про реєстрацію ТЗ НОМЕР_3 , накладеного постановою приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Наконечного Ігоря Михайловича від 29.03.2018 в межах виконавчого провадження №55978541, з Державного реєстру обтяжень рухомого майна та інших реєстрів.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.02.2021 відкрито спрощене провадження та призначено справу до судового розгляду в судовому засіданні.

Під час розгляду справи в судовому засіданні позивач заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд їх задовольнити, посилаючись при цьому на те, що спірний автомобіль належить йому на праві власності, внаслідок чого арешт з такого автомобіля має бути знятий в судовому порядку.

Відповідач правом на подання відзиву не скористався, надав до матеріалів справи належним чином засвідчену копію матеріалів виконавчого провадження №55978541, внаслідок чого суд вважає за можливе розглянути справу і вирішити спір на підставі наявних у справі письмових доказів.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по Окружний адміністративний суд міста Києва,

ВСТАНОВИВ:

23 лютого 2018 року приватним нотаріусом КМНО Верповською О.В. видано виконавчий напис про звернення стягнення на, в тому числі, транспортний засіб - автомобіль марки MERCEDES-BENZ, модель V250, 2015 року випуску, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , ТЗ - ЗАГАЛЬНИЙ ЛЕГКОВИЙ ПАСАЖИРСЬКИЙ-В, чорного кольору, реєстраційний номер НОМЕР_2 , який знаходиться на обліку у Центрі ДАІ 8004 з 03.07.2015, дата першої реєстрації 23.06.2015, свідоцтво про реєстрацію ТЗ НОМЕР_3 , що належить ОСОБА_2 .

Зазначений транспортний засіб переданий ОСОБА_2 в заставу ОСОБА_3 за договором застави транспортного засобу, посвідченим 12 травня 2017 року приватним нотаріусом КМНО Верповською О.В. за №2282 в якості забезпечення виконання зобов`язань за договором позики, укладеним між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 12 травня 2017 року на строк до 12.11.2017.

Ухвалою Галицького районного суду міста Львова від 31.05.2018 №461/3021/18 клопотання слідчого ВР ОТЗ СУ ГУ НП у Львівській області Кундик Н.В. про накладення арешту у кримінальному провадженні №0004208 від 06.10.2017 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.1, 2 ст.361, ч.1 ст.343, ч.1 ст.388 КК України задоволено та накладено арешт на, в тому числі, автомобіль марки MERCEDES-BENZ, модель V250 2143, серійний номер НОМЕР_1 .

В подальшому, як вбачається з позовної заяви та підтверджується Свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 , позивачем 06.03.2018 зареєстровано за собою право власності на зазначений автомобіль.

При цьому, в позовній заяві позивач зазначає, що ним було придбано наведений автомобіль у ОСОБА_4 на підставі відповідного договору купівлі-продажу, а отже він є добросовісним набувачем автомобіля.

Обставини переходу права власності на автомобіль від ОСОБА_2 до ОСОБА_4 позивач суду не повідомляв.

13.03.2018 відповідачем відкрито виконавче провадження №55978541 з метою примусового виконання виконавчого напису від 23.02.2018 про звернення стягнення на, в тому числі, транспортний засіб - автомобіль марки MERCEDES-BENZ, модель V250, 2015 року випуску, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , ТЗ - ЗАГАЛЬНИЙ ЛЕГКОВИЙ ПАСАЖИРСЬКИЙ-В, чорного кольору, реєстраційний номер НОМЕР_2 , який знаходиться на обліку у Центрі ДАІ 8004 з 03.07.2015, дата першої реєстрації 23.06.2015, свідоцтво про реєстрацію ТЗ НОМЕР_3 , що належить ОСОБА_2 .

Боржником у виконавчому провадженні є ОСОБА_2 , стягувачем є ОСОБА_3 .

В рамках виконавчого провадження постановою приватного виконавця від 29.03.2018 накладено арешт на зазначений вище автомобіль.

Постановою приватного виконавця від 23.09.2020 виконавчий документ повернутий стягувачу на підставі п.2 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження» (відсутність у боржника майна).

Постанова про накладення арешту на автомобіль, як і дії відповідача з цього приводу позивачем не оскаржуються, натомість позивач вважає, що оскільки згідно Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 , єдиним власником автомобіля є ОСОБА_1 , то спірний арешт має бути знятий в судовому порядку.

За таких обставин позивач звернувся до суду з даним позовом та просить його задовольнити.

Оцінивши за правилами ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України надані докази та пояснення, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, Окружний адміністративний суд міста Києва вважає, що позов не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначає Закон України «Про виконавче провадження».

При цьому, суд зазначає, що на час накладення арешту, чинним був Закон України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року №606-XIV (далі - Закон №606-XIV). Разом з тим, на час звернення позивача до суду та розгляду і вирішення справи по суті, зазначений Закон втратив чинність, оскільки 05 жовтня 2016 року набрав чинності Закон України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року №1404-VIII (далі - Закон №1404-VIII).

Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

В той же час, відповідно до п. 1 ст. 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Статтею 321 Цивільного кодексу України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Статтею 386 Цивільного кодексу України встановлено, що держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності.

Як передбачено ч.ч.1, 2 ст. 40 Закону №1404-VIII, у разі закінчення виконавчого провадження (крім офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.

Про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна.

Аналіз наведеної норми дає змогу дійти висновку, що підставою для знання арешту з майна боржника є повернення виконавчого документу до суду, який його видав.

В рамках спірних правовідносин відсутні обставини повернення виконавчого документу до суду, оскільки виконавчий документ постановою приватного виконавця від 23.09.2020 повернутий стягувачу, про що зазначалось вище.

Стосовно доводів позивача про те, що в даному випадку відсутні обставини накладення арешту на майно боржника ОСОБА_2 , оскільки в проміжку часу між складенням нотаріусом виконавчого напису (23.02.2018) та відкриттям виконавчого провадження (13.03.2018) даний автомобіль було зареєстровано за позивачем (06.03.2018), судом відхиляються, адже в такому випадку між позивачем і заставодержателем ОСОБА_3 , на користь якого власне і складено виконавчий напис про звернення стягнення на автомобіль, існує спір про право на вказаний транспортний засіб.

За відсутності доказів протиправності дій відповідача щодо накладення арешту на спірне рухоме майно, у Окружного адміністративного суду міста Києва відсутні правові підстави для зняття арешту з автомобіля, адже такими діями суд здійснить необґрунтоване втручання в компетенцію осіб, що здійснюють примусове виконання рішень, не визнаючи при цьому факту протиправності рішення таких осіб, на підставі якого накладено арешт на майно.

Разом із тим, ч.1 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Оскільки адміністративний суд міста Києва позбавлений процесуальної можливості встановлювати обставини належності набуття позивачем права власності на автомобіль, за відсутності у суду інформації щодо майнових прав на такий автомобіль у заставодержателя ОСОБА_3 , обраний позивачем спосіб захисту порушеного права в рамках даного юридичного спору є необґрунтованим, внаслідок чого в задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись статтями 72-77, 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинс.тва України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_5 , адреса: АДРЕСА_1 ).

Приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Наконечний Ігор Михайлович (01011, м. Київ, провулок Гуцала Євгена, 5, кв.2, каб.4)

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України. Рішення суду може бути оскаржено за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295 - 297 КАС України.

Відповідно до п/п. 15.5 п. 15 Розділу VII "Перехідні положення" КАС України в редакції Закону № 2147-VIII до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повне рішення складено 13.04.2021

Суддя П.О. Григорович