Справа № 942/394/21
Суддя: Чалий А. В.
Дата ухвалення: 2021-04-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Дата документу 12.04.2021
ЄУ № 942/394/21
Провадження №2-а/942/11/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2021 року, Новопсковський районний суд Луганської області у складі:

головуючого судді Чалого А.В.,

за участю секретаря судового засідання Войтенко О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Новопсков адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Луганській області про скасування постанови про накладення адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2021 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідача про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення.

В обґрунтування вимог зазначив, що 16.03.2021 поліцейським СРПП Відділу поліції №1 Старобільського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Луганській області сержантом поліції Доценко Богданом Олеговичембуло винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАБ №397073, відповідно до якої на позивача було накладене адміністративне стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП у виді штрафу у розмірі 425 грн. За змістом вказаної постанови, позивач, керуючи транспортним засобом, не пред`явив для перевірки посвідчення водія категорії «В» та свідоцтво про реєстрацію ТЗ, чим порушив вимоги та п. 2.1 Правил дорожнього руху та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Позивач не погоджується з накладеним відносно нього стягненням та вважає постанову необґрунтованою та незаконною, оскільки поліцейським не надано доказів, які б підтверджували факт порушення позивачем правил ПДР, що стало підставою для зупинки транспортного засобу та в подальшій перевірці документів, зазначених у п. 2.1 ПДР.

Позивач вказує, що посвідчення водія та реєстраційні документи на ТЗ поліцейському не надавав, та одночасно телефоном 102 повідомив органи поліції про неправомірні дії поліцейського Доценко.

Посилаючись на зазначене, просить скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАБ №397073 від 16.03.2021 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Ухвалою Новопсковського районного суду Луганської області від 02.04.2021 відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду на 12.04.2021.

В судове засідання позивач не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, у позовній заяві просив розглянути справу без його участі.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, просив розгляд справи провести без його участі представника управління.

Ухвалою від 12.04.2021 відзив на позов повернуто Головному управлінню Національної поліції в Луганській області без розгляду.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши їх у сукупності, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 16.03.2021 поліцейським СРПП Відділу поліції №1 Старобільського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Луганській області сержантом поліції Доценко Богданом Олеговичемвинесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАБ №397073, згідно якої 16.03.2021 о 16 од. 14 хв. на АД Т13 «Танюшівка-Старобільськ» водій, керуючи автомобілем ВАЗ-2106, д/н НОМЕР_1 не пред`явив для перевірки посвідчення водія категорії «В» та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чим порушив вимоги п. 2.1 Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП. До ОСОБА_1 застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 425 грн.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові та службові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Предметом судового дослідження за даними правовідносинами є правомірність дій суб`єкта владних повноважень щодо встановлення адміністративного правопорушення, законність та обґрунтованість постанови про адміністративне правопорушення.

Згідно ст. 7 КУпАП ніхто не може бути притягнутий заходам адміністративного примусу у зв`язку з адміністративним правопорушенням не інакше як на підставах і в порядку, передбаченому законом.

Згідно частини п`ятої ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

За пунктом 1.3. Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (пункт 1.9).

У розділі 2 ПДР України закріплено обов`язки і права водіїв механічних транспортних засобів.

Так, зокрема, відповідно до пункту 2.1 ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі, зокрема, посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії та реєстраційний документ на транспортний засіб.

За приписами пункту 2.4 ПДР України на вимогу працівника поліції водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені у пункті 2.1 ПДР України.

Аналогічні положення закріплені законодавцем також у статті 16 Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року №3353-XII, а саме: водій зобов`язаний мати при собі та на вимогу поліцейського, пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Виходячи з наведених вище правових норм, суд зазначає, що право органів Національної поліції перевіряти наявність зазначених у п.2.1 ПДР України документів, кореспондується із обов`язком водія мати при собі та на вимогу працівника поліції пред`явити такі документи.

Частина перша статті 126 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством у вигляді накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що 16.03.2021 на вимогу поліцейського СРПП Відділу поліції №1 Старобільського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Луганській області сержанта поліції Доценка Б.О.позивач не пред`явив посвідчення водія відповідної категорії на право керування транспортним засобом та реєстраційні документі на транспортний засіб.

Крім того, позивач вважав такі дії відповідача неправомірними, про що повідомлено органи поліції (талон-повідомлення єдиного обліку №624 від 17.03.2021).

В оскаржуваній постанові ОСОБА_1 вказує, що документи надав слідчо-оперативній групі, оскільки дії поліцейських вважає незаконними та бездоказовими.

Отже, факт того, що позивач не пред`явив поліцейському посвідчення водія відповідної категорії на право керування транспортним засобом та реєстраційні документі на транспортний засіб, позивач не заперечує.

Таким чином, позивач порушив приписи пункту 2.4 ПДР України, за що ч.1 ст.126 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність.

Так, відповідно до норм ч.1 ст.32 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення.

У даному випадку, позивач зазначає, що такою підставою поліцейський вказав, що позивач начебто керував ТЗ поза межами населеного пункту з не ввімкненим ближнім світлом фар, однак відповідні докази такого правопорушення відсутні.

З наведеного вище можна дійти до висновку про те, що дії інспектора поліції щодо вимоги пред`явлення водієм відповідних документів, в тому числі посвідчення водія відповідної категорії та реєстраційного документу на транспортний засіб, ґрунтуються на вимогах закону.

При цьому, факт недоведеності вчинення позивачем іншого порушення ПДР не спростовує правильності вимоги поліцейського пред`явити для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, а також реєстраційного документа на транспортний засіб.

Вказані висновки відповідають правовій позиції Верховного Суду, висловленій у постанові від 25 вересня 2019 року у справі №127/19283/17. Так, Верховний Суд вказав на помилковість позиції скаржника про наявність у нього права не пред`являти посвідчення водія та реєстраційного документа на транспортний засіб на вимогу поліцейського для перевірки, доки останній не доведе, що зупинка його транспортного засобу була законною. Такі доводи позивача не ґрунтуються на вимогах законодавчих актів та не мають відношення до обов`язку водія транспортного засобу мати при собі та пред`явити на вимогу поліцейського для перевірки зазначені вище документи. Крім того, Верховний Суд зауважив, що притягнення позивача до відповідальності та накладення стягнення за частиною першою статті 126 КУпАП за одне правопорушення з числа вчинених, є обґрунтованим, навіть коли факт невиконання вимог знаку пріоритету 2.2 «Проїзд без зупинки заборонено» (у справі, що переглядалася судом касаційної інстанції) не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи.

Аналізуючи вказані вище норми права та фактичні обставини справи, враховуючи те, що обставини, вказані в постанові про адміністративне правопорушення (непред`явлення на вимогу поліцейського для перевірки посвідчення водія, реєстраційного документа на ТЗ) мали місце, відсутність будь-яких інших аргументованих доказів щодо незаконності дій відповідача при притягненні позивача до адміністративної відповідальності, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАБ №397073 від 16.03.2021, та, відповідно відсутність підстав для задоволення адміністративного позову.

Керуючись ст. ст. 2, 8, 9, 72-77, 139, 241-246, 271, 272, 286 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Луганській області про скасування постанови про накладення адміністративне правопорушення відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Новопсковський районний суд Луганської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Головне управління Національної поліції в Луганській області, , місцезнаходження: вул. Вілєсова, 1, м. Сєвєродонецьк, Луганська область.

Головуючий суддя: А.В. Чалий