Справа № 380/6406/20
Суддя: Сакалош Володимир Миколайович
Дата ухвалення: 2021-04-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа №380/6406/20
У Х В А Л А

про встановлення контролю за виконанням судового рішення

13 квітня 2021 року

м. Львів

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді Сакалоша В.М.,

секретаря судового засідання Наум`як Х.О.,

представника заявника Кухарської О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції клопотання про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду у справі №380/6406/20 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Нафтогазрембуд-1» до Державної служби геології та надр України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Державне науково-виробниче підприємство «Державний інформаційний геологічний фонд України» про визнання протиправним і скасування наказу, зобов`язання вчинити дії,-

у с т а н о в и в:

на розгляді Львівського окружного адміністративного суду перебувала справа за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Нафтогазрембуд-1» до Державної служби геології та надр України, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Державне науково-виробниче підприємство Державний інформаційний геологічний фонд України (ДНВП Геоінформ України), про визнання протиправним і скасування наказу, зобов`язання вчинити дії.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 13.10.2020 позов задоволено. Суд вирішив:

«Визнати протиправним на скасувати наказ Державної служби геології та надр України №175 від 21.05.2020 року «Про внесення змін до наказу Держгеонадр від 16.03.2020 №94».

Визнати протиправним та скасувати повідомлення про розмір боргу (Тинівське газове родовище) №11053/01-2/11-20 від 22.07.2020 року, видане Державною службою геології та надр України.

Зобов`язати Державну службу геології та надр України видати та надіслати Товариству з обмеженою відповідальністю «Нафтогазрембуд-1» повідомлення про розмір збору за надання спеціального дозволу на користування ділянкою надр Тинівського газового родовища, площею 58,63 км2, (поклади НД-2-НД-5) згідно розрахунку розміру збору за надання спеціального дозволу на користування надрами Тинівського газового родовища (поклади НД-2-НД-5) визначеного в інформаційному звіті ДНВП «Геоінформ Україна» №07/307-2061 від 21.07.2020 року.

Стягнути з бюджетних асигнувань Державної служби геології та надр України (03057, м. Київ, вул. Антона Цедіка, 16; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Нафтогазрембуд-1» (79053, м. Львів, вул. Володимира Великого, 18; ) судовий збір в сумі 6306 (шість тисяч триста шість) грн. 00 коп.»

Рішення набрало законної сили 24.02.2021.

19.03.2021 позивач звернувся до суду із заявою про встановлення судового контролю за виконанням рішення. Зазначає що станом на день подання заяви про встановлення судового контролю за виконанням рішення зазначене рішення суду не виконане відповідачем у добровільному порядку, відповідачем на надсилались жодні повідомлення на адресу ТзОВ «Нафтогазрембуд-1» щодо вчинення будь-яких дій на виконання рішення суду.

Окрім факту невиконання Державною службою геології та надр України рішення суду у даній справі, необхідність встановлення судового контролю за виконанням даного рішення обґрунтовує також тим, що Державною службою геології та надр України більш, ніж 3,5 роки не виконувалась постанова Окружного адміністративного суду м. Києва від 21.06.2016 року у справі №826/6102/16, прийнята на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Нафтогазрембуд-1».

Оскільки спір у даній справі існує між тими ж сторонами, що і у справі №826/6102/16, а саме між Товариством з обмеженою відповідальністю «Нафтогазрембуд-1» та Державною службою геології та надр України, та стосується надання Товариству з обмеженою відповідальністю «Нафтогазрембуд-1» спеціального дозволу на користування надрами з метою видобування газу природного Тинівського родовища (поклади НД-2-НД-5), на думку позивача, існують об`єктивні обставини, що свідчать про необхідність встановлення судового контролю за виконанням рішення у даній справі. Враховуючи наведені обставини, позивач вважає, що забезпечення виконання рішення у даній справі може бути здійсненим лише шляхом встановлення судового контролю.

Повноваження суду на встановлення судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах визначені статтею 382 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Згідно розпорядження від 18.03.2021 №12-р «Про тимчасові посилені заходи попередження розповсюдження вірусного захворювання на COVID-19 в період посилення протиепідемічних заходів у Львівському окружному адміністративному суді», з метою забезпечення виконання Указу Президента України від 13 березня 2020 року № 87/2020, ст. 24 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», Протоколу № 8 позапланового засідання міської комісії з питань техногенної-екологічної безпеки і надзвичайних ситуацій Львівської міської ради від 17.03.2021, Протоколу № 8 позачергового засідання обласної комісії з питань техногенно-екологічної безпеки і надзвичайних ситуацій від 18.03.2021 року, Рішення зборів суддів Львівського окружного адміністративного суду № 2 від 18.03.2021 року, та з метою попередження розповсюдження нової коронавірусної інфекції (COVID-19) у Львівському окружному адміністративному суді в період з 19 березня по 28 березня 2021 року включно (з можливим подовженням в залежності від епідеміологічної ситуації) встановлено особливий режим роботи, зокрема:

- розгляд справ у відкритих судових засіданнях за участі учасників судового процесу, у зв`язку з припиненням їх пропуску до залів судових засідань не здійснюється,

- рекомендується учасникам судового процесу використовувати можливість участі у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.

Дія вказаних обмежень продовжена.

У зв`язку з наведеними обставинами, судом було запропоновано сторонам у справі невідкладно надати свої позиції, щодо розгляду клопотання про встановлення судового контролю за виконанням рішення, поза межами приміщення суду за участі учасників судового процесу у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Представник позивача надав на розгляд суду заяву, згідно з якою не заперечив проти проведення засідання по розгляду клопотання про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду у справі в режимі відеоконференції. Інші сторони свою позицію не висловили. Однак, суд бере до уваги наявне в матеріалах справи клопотання Державної служби геології та надр України, відповідно до якого відповідач у свою чергу просив забезпечити участь у судовому засіданні по розгляду справи в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду, у якому підтверджував технічну можливість.

Відповідно до вказаного, судом призначено судове засідання по розгляду клопотання про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду у справі в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду на 13.04.2021 року, про що винесено відповідну ухвалу від 08.04.2021 року.

В судове засідання, проведене 13.04.2021 року в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду, з`явився представник позивача, підтримав доводи, викладені в заяві про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду у справі.

Відповідач та третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, будучи належним чином повідомлені про час проведення судового засідання в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду, участь в судовому засіданні не забезпечили.

Окрім цього, відповідачем не долучено до матеріалів справи доказів виконання рішення суду у даній справі чи доказів вчинення будь-яких дій на виконання вказаного рішення суду.

Всебічно та повно дослідивши обставини, матеріали справи та надані докази вирішуючи дану заяву, суд виходить із такого.

Згідно ст.370 КАС України, судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення спричиняє відповідальність, встановлену законом.

Частинами 2, 4 статті 372 КАС України передбачено, що судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання. Примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому законом.

Таким чином, судове рішення може виконуватись відповідачем або добровільно, на підставі безпосередньо судового рішення, яке є підставою для його виконання, або в примусовому порядку органами виконавчої служби.

Відповідно до вказаного, судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах може здійснюватися, за наявності для цього підстав, безвідносно до факту наявності виконавчого провадження щодо виконання відповідного судового рішення.

Наведений висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в ухвалі Верховного суду в складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 18.02.2021 року у справі №813/5500/14.

Таким чином, рішення Львівського окружного адміністративного суду від 13.10.2020 року у справі №380/6406/20 набрало законної сили 24.02.2021 року, є обов`язковим для учасників справи та є підставою для його виконання.

Відповідно до ч.1 ст.382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Відповідно до ч.2 ст.6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Суд враховує, що у рішенні Європейського суду з прав людини у справі Юрій Миколайович Іванов проти України (заява №40450/04), яке набуло статусу остаточного 15.01.2010, констатовано систематичне невиконання в Україні рішень національних судів. З огляду на суть порушення суд зобов`язав державу, зокрема, невідкладно запровадити ефективний засіб юридичного захисту (або комплекс таких засобів), який би забезпечив адекватний та достатній захист від невиконання або затримки у виконанні рішення національного суду, за виконання якого вона несе відповідальність відповідно до принципів, встановлених практикою Європейського суду з прав людини.

У рішенні від 7 травня 2002 року у справі "Бурдов проти Росії" Європейський суд з прав людини визначив, що у контексті статті 6 Конвенції виконання судового рішення, прийнятого будь-яким судом, має розглядатися як складова "судового розгляду".

У рішенні Європейського суду з прав людини від 20.06.2004 у справі «Півень проти України» судом вказано, що право на судовий розгляд, гарантований ст.6 Конвенції, захищає також виконання остаточних та обов`язкових судових рішень, які в країні, що поважає верховенство права, не можуть залишатися невиконаними, завдаючи при цьому шкоди одній зі сторін.

Крім того, у рішенні від 17 травня 2005 року у справі «Чіжов проти України» (заява №6962/02) Європейський суд з прав людини зазначив, що позитивним обов`язком держави є організація системи виконання рішень таким чином, щоб переконатися, що неналежне зволікання відсутнє та що система ефективна і законодавчо, і практично, а нездатність державних органів ужити необхідних заходів для виконання рішення позбавляє гарантії параграфу 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Європейський суд також зазначив, що адміністративні органи є складовою держави, яка керується принципом верховенства права, а відтак інтереси цих органів збігаються з необхідністю належного здійснення правосуддя. Якщо адміністративні органи відмовляються або неспроможні виконати рішення суду, чи навіть зволікають з його виконанням, то гарантії, надані статтею 6 стороні на судовому етапі, втрачають свою мету.

Отже, згідно судової практики Європейського суду з прав людини, зазначеної вище, право на судовий розгляд, гарантоване ст.6 Конвенції, захищає також виконання остаточних та обов`язкових судових рішень, які в країні, що поважає верховенство права, не можуть залишатися невиконаними, завдаючи при цьому шкоди одній зі сторін.

Згідно з ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Отже, сукупний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що встановити судовий контроль за виконанням рішення суб`єктом владних повноважень - відповідачем у справі суд може, тобто, наділений диспозитивним правом, яке може використовуватися в залежності від наявності об`єктивних обставин, які підтверджені належними та допустимими доказами.

Позивач на обґрунтування поданої заяви вказує, що станом на день подання заяви рішення суду не виконане відповідачем у добровільному порядку.

Окрім цього, позивачем долучено до матеріалів справи копію листа Державної служби геології та надр України №4800/01/11-21 від 29.03.2021 року, отриманого у відповідь на адвокатський запит представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Нафтогазрембуд-1» щодо виконання рішення суду у даній справі, де зазначено, що відповідь на адвокатський запит буде надано додатково у встановлені законодавством терміни, однак станом на день розгляду заяви про встановлення судового контролю за виконанням рішення, відповідачем так і не надано пояснень чи документів стосовно виконання рішення.

Таким чином, відповідачем не долучено до матеріалів справи доказів виконання рішення суду у даній справі чи доказів вчинення будь-яких дій на виконання вказаного рішення суду, відповідно до чого відповідач більш, ніж протягом 1,5 місяців після набрання рішенням суду законної сили не вчинив жодних дій на його виконання, а відтак є достатні підстави для застосування процесуального інституту судового контролю за виконанням рішення суду.

Окрім факту тривалого невиконання відповідачем рішення суду у даній справі, позивач обґрунтовує необхідність встановлення судового контролю за виконанням рішення суду тим, що відповідач більш, ніж 3,5 роки не виконував постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 21.06.2016 року у справі №826/6102/16, прийняту на користь позивача.

Так, наказ Державної служби геології та надр України №94 від 16.03.2020 року Про надання спеціального дозволу на користування надрами, який є предметом розгляду у даній справі, видано відповідачем на виконання постанови Окружного адміністративного суду м. Києва від 21.06.2016 року у справі №826/6102/16, якою Державну службу геології та надр України зобов`язано видати Товариству з обмеженою відповідальністю «Нафтогазрембуд-1» спеціальний дозвіл на користування надрами Тинівського газового родовища Львівської області з метою видобування вуглеводнів.

При цьому, відповідачем виконано постанову у справі №826/6102/16 та прийнято наказ про видачу Товариству з обмеженою відповідальністю «Нафтогазрембуд-1» спеціального дозволу на користування надрами Тинівського газового родовища Львівської області з метою видобування вуглеводнів більш, ніж через 3,5 роки після набрання постановою законної сили.

Оскільки спір у даній справі існує між тими ж сторонами, що і у справі №826/6102/16, а саме між Товариством з обмеженою відповідальністю «Нафтогазрембуд-1» та Державною службою геології та надр України, та стосується надання Товариству з обмеженою відповідальністю «Нафтогазрембуд-1» спеціального дозволу на користування надрами з метою видобування газу природного Тинівського родовища (поклади НД-2-НД-5), та враховуючи те, що рішення суду у даній справі на даний момент також відповідачем не виконується, існують об`єктивні обставини, які свідчать про необхідність встановлення судового контролю за виконанням рішення суду.

На виконання рішення суду у даній справі відповідач повинен надіслати Товариству з обмеженою відповідальністю «Нафтогазрембуд-1» повідомлення про розмір збору за надання спеціального дозволу на користування ділянкою надр Тинівського газового родовища, площею 58,63 км2, (поклади НД-2-НД-5) згідно розрахунку розміру збору за надання спеціального дозволу на користування надрами Тинівського газового родовища (поклади НД-2-НД-5), визначеного в інформаційному звіті ДНВП «Геоінформ Україна» №07/307-2061 від 21.07.2020 року.

Враховуючи те, що відповідач наділений дискреційними повноваженнями у сфері надання спеціальних дозволів на користування надрами, в тому числі щодо надіслання повідомлення про розмір збору за надання спеціального дозволу на користування надрами, виконання рішення в цій справі може бути здійснене лише шляхом вчинення відповідачем визначених законом дій на виконання цього рішення.

З огляду на вищевказане, для підтвердження реального виконання рішення, та з`ясування всіх наведених сторонами обставин, суд вважає за доцільно клопотання про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення - задовольнити. Зобов`язати Державну службу геології та надр України подати до Львівського окружного адміністративного суду протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою про встановлення судового контролю законної сили звіт про виконання рішення у даній справі.

Суд зазначає, що відповідно до ч.2 ст.282 КАС України за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Керуючись ст.ст. 243, 248, 382 КАС України, суд, -

у х в а л и в:

клопотання задовольнити.

Зобов`язати Державну службу геології та надр України подати звіт про виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 11.10.2020 по справі №380/6406/20 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Нафтогазрембуд-1» до Державної служби геології та надр України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Державне науково-виробниче підприємство «Державний інформаційний геологічний фонд України» про визнання протиправним і скасування наказу, зобов`язання вчинити дії протягом 20 робочих днів з моменту набрання ухвалою законної сили.

Ухвала набирає законної сили в порядку та строки визначені ст.256 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвала може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції в порядку передбаченому ст.297 Кодексу адміністративного судочинства України та у строки, визначені ст.295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст ухвали складено 15.04.21.

Суддя В.М.Сакалош