Справа № 520/1284/21
Суддя: Тітов О.М.
Дата ухвалення: 2021-04-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
УХВАЛА
про залишення позовної заяви без розгляду в частині позовних вимог
14 квітня 2021 року Справа №520/1284/21
Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Тітова О.М., розглянувши в спрощеному провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 , в якому просить суд:

- визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 (ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) щодо не проведення ОСОБА_1 перерахунку посадового окладу та окладу за військовим званням з урахуванням розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, виходячи з 50% розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 01.01.2018 року, на 01.01.2019 року та множенням на відповідні тарифні коефіцієнти, надбавки за вислугу років, надбавки за особливості проходження служби, премії, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017 року №704 та норми приміток Додатків 1-14 до неї;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 (ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) провести перерахунок та виплату грошового забезпечення ОСОБА_1 , ідентифікаційний № НОМЕР_3 , за період з 01 березня 2018 року по 28.02.2019 року, з урахуванням розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, виходячи з 50% розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 01.01.2018 року, на 01.01.2019 року, на 01.01.2020 року та множенням на відповідні тарифні коефіцієнти, надбавки за вислугу років, надбавки за особливості проходження служби, премії, одноразової грошової допомоги по звільненню, з врахуванням раніше виплачених сум;

- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 (ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 середнього заробітку (грошового забезпечення) за весь час затримки розрахунку при звільненні, а саме за період з 28.02.2019 року по 28.07.2020 рік;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 (ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , середній заробіток (грошового забезпечення) за весь час затримки розрахунку при звільненні, а саме за період з 28.02.2019 року по 28.07.2020, у сумі 293856 (двісті дев`яносто три тисячі вісімсот п`ятдесят шість) грн. 84 коп.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 10.02.2021 адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії прийнято до розгляду та відкрито спрощене провадження у справі.

Ухвалою судді від 04.02.2021 позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху, надано позивачу термін - десять календарних днів з дня отримання копії ухвали для усунення недоліків позовної заяви шляхом надання до суду заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду із зазначенням обґрунтованих та поважних причин його пропуску.

Копія ухвали про залишення позовної заяви без руху вручена позивачу 07.04.2021, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення.

Від позивача до Харківського окружного адміністративного суду 12.04.2021 надійшла заява про поновлення процесуального строку звернення до адміністративного суду.

Позивач вважає, що строк звернення до суду пропущений у зв`язку із повідомленням відповідачем, що виплата середнього заробітку буде проведена до кінця 2020 року. Оскільки виплата середнього заробітку не відбулась, 29.01.2021 позивач звернувся до суду за захистом своїх прав. Просить суд відраховувати строк позовної давності з 01.01.2021.

Суд критично оцінює такі твердження позивача оскільки строки звернення до суду в порядку адміністративного судочинства визначені у статті 122 КАС України і частина п`ята цієї статті передбачає місячний строк звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.

Строк звернення до суду за вирішенням цього публічно-правового спору щодо стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні охоплюється спеціальною нормою частини п`ятої статті 122 КАС України, а тому відсутні підстави для застосування у спірних правовідносинах статті 233 КЗпП України.

Вищевикладене узгоджується з правовою позицією, що викладена в постанові Верховного Суду від 11.02.2021 по справі №240/532/20.

Позивач хибно вважає, що процесуальний строк звернення до суду має обчислюватись з 01.01.2021, оскільки фактичний розрахунок з відповідачем було проведено 28.07.2020. З адміністративним позовом позивач звернувся до суду 29.01.2021, що підтверджується відбитком печатки про реєстрацію судом позовної заяви. Таким чином, позивач пропустив місячний строк звернення до суду, який визначений ч. 5 ст. 122 КАС України.

Неможливість звернення до суду у зв`язку з необізнаністю позивача щодо несплати відповідачем середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні не є об`єктивно непереборною обставиною чи істотною перешкодою для своєчасного вчинення дій, спрямованих на оскарження протиправних дій відповідача до суду, а за своєю суттю є суб`єктивною обставиною та не може бути прийнята судом як підстава для поновлення строку звернення до адміністративного суду.

Також слід зазначити, що станом на дату звернення до суду з позовною заявою, відповідно до пункту 3 Прикінцевих положень КАС України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

У позовній заяві та заяві про поновлення строку звернення до суду, позивач не наводить жодних поважних причин пропуску строку звернення до суду, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином та посилається на редакцію перехідних положень КАС України, які втратили чинність.

Правова природа строку звернення до суду, дозволяє констатувати, що запровадження строку, у межах якого фізична або юридична особа, орган державної влади та місцевого самоврядування можуть звернутися до суду з позовом обумовлено передусім необхідністю дотримання принципу правової визначеності, що є невід`ємною складовою верховенства права.

Обґрунтовуючи важливість дотримання принципу правової визначеності, ЄСПЛ сформовано практику, відповідно до якої національними судами пріоритетність має надаватися дотриманню встановлених процесуальним законом строків звернення до суду, а поновлення пропущеного строку допускається лише у виняткових випадках, коли мають місце не формальні та суб`єктивні, а об`єктивні та непереборні причини їх пропуску.

З цього приводу у ЄСПЛ склалась стала практика, відповідно до якої відступлення від принципу правової визначеності через відновлення строку звернення до суду виправдано лише у випадках необхідності при обставинах істотного і непереборного характеру (справа «Салов проти України»), зокрема, з метою виправлення помилки, що має фундаментальне значення для судової системи (справа «Сутяжник проти Росії», п. 38).

При оцінюванні поважності причин пропуску строку звернення до суду та прийнятті рішень про його поновлення ЄСПЛ, як правило, враховує: 1) складність справи, тобто, обставини і факти, що ґрунтуються на праві (законі) і тягнуть певні юридичні наслідки; 2) поведінку заявника; 3) поведінку державних органів; 4) перевантаження судової системи; 5) значущість для заявника питання, яке знаходиться на розгляді суду, або особливе становище сторони у процесі (справи «Бочан проти України», «Смірнова проти України», «Федіна проти України», «Матіка проти Румунії» та інші).

Водночас навіть наявність об`єктивних та непереборних обставин, що обумовлюють поважність причин пропуску строку звернення до суду, не може розцінюватися як абсолютна підстава для поновлення пропущеного строку (справа «Олександр Шевченко проти України», п. 27), оскільки у випадку, якщо минув значний проміжок часу з моменту закінчення пропущеного строку, відновлення попереднього становища учасників справи, що може бути зумовлено скасуванням рішення або визнанням незаконної дії (бездіяльності) суб`єкта владних повноважень, буде значно ускладнено та може призвести до порушення прав та інтересів інших осіб.

Рішенням Конституційного Суду України №17-рп/2011 від 13.12.2011 визначено, що держава може встановленням відповідних процесуальних строків, обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.

Отже, підсумовуючи вище викладене, можливо дійти висновку про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків звернення до суду за захистом порушених прав.

Відповідно до ч. 3 ст. 123 Кодексу адміністративного судочинства України якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Отже, у суду наявні підстави для залишення позову ОСОБА_1 без розгляду в частині позовних вимог про визнання протиправною бездіяльності Військової частини НОМЕР_1 (ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 середнього заробітку (грошового забезпечення) за весь час затримки розрахунку при звільненні, а саме за період з 28.02.2019 року по 28.07.2020 рік та зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 (ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , середній заробіток (грошового забезпечення) за весь час затримки розрахунку при звільненні, а саме за період з 28.02.2019 року по 28.07.2020, у сумі 293 856 (двісті дев`яносто три тисячі вісімсот п`ятдесят шість) грн. 84 коп.

Разом з тим, відповідно до ч. 14 ст. 171 КАС України якщо позивач усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, суд продовжує розгляд справи, про що постановляє ухвалу не пізніше наступного дня з дня отримання інформації про усунення недоліків.

Враховуючи факт того, що суд встановив недоліки та залишив позовну заяву без розгляду лише в частині позовних вимог, слід продовжити розгляд справи щодо вимог про визнання протиправними дій Військової частини НОМЕР_1 (ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) щодо не проведення ОСОБА_1 перерахунку посадового окладу та окладу за військовим званням з урахуванням розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, виходячи з 50% розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 01.01.2018 року, на 01.01.2019 року та множенням на відповідні тарифні коефіцієнти, надбавки за вислугу років, надбавки за особливості проходження служби, премії, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017 року №704 та норми приміток Додатків 1-14 до неї та зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 (ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) провести перерахунок та виплату грошового забезпечення ОСОБА_1 , ідентифікаційний № НОМЕР_3 , за період з 01 березня 2018 року по 28.02.2019 року, з урахуванням розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, виходячи з 50% розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 01.01.2018 року, на 01.01.2019 року, на 01.01.2020 року та множенням на відповідні тарифні коефіцієнти, надбавки за вислугу років, надбавки за особливості проходження служби, премії, одноразової грошової допомоги по звільненню, з врахуванням раніше виплачених сум.

Керуючись статтями 9, 205, 229, 240, 241, 248, 255, 256, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:
Позовну заяву ОСОБА_1 залишити без розгляду в частині позовних вимог про визнання протиправною бездіяльності Військової частини НОМЕР_1 (ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 середнього заробітку (грошового забезпечення) за весь час затримки розрахунку при звільненні, а саме за період з 28.02.2019 року по 28.07.2020 рік та зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 (ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , середній заробіток (грошового забезпечення) за весь час затримки розрахунку при звільненні, а саме за період з 28.02.2019 року по 28.07.2020, у сумі 293 856 (двісті дев`яносто три тисячі вісімсот п`ятдесят шість) грн. 84 коп.

Продовжити розгляд справи за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії в іншій частині позовних вимог.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено Кодексом адміністративного судочинства України.

Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями).

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя О.М. Тітов