Справа № 200/11234/20-а
Суддя: Гаврищук Тетяна Григорівна
Дата ухвалення: 2021-04-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 квітня 2021 року справа №200/11234/20-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Гаврищук Т.Г.

суддів: Блохіна А.А.

Сіваченка І.В.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Донецького окружного адміністративного суду (суддя Циганенко А.І.) від 23 лютого 2021 року (повний текст ухвали складено 23 лютого 2021 року) у справі №200/11234/20-а за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування наказу, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач 27 листопада 2020 року звернувся до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування п.43 наказу від 18.04.2020 року №155 про виключення зі списків особового складу військової частини.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 23 лютого 2021 року позовну заяву залишено без розгляду.

Позивачем подана апеляційна скарга, в якій він просить скасувати ухвалу суду та направити справу для продовження розгляду. В обґрунтування доводів апеляційної скарги позивач посилається на порушення судом першої інстанції норм процесуального права. Висновок суду першої інстанції про те, що про існування спірного наказу позивач дізнався 30 серпня 2020р. вважає безпідставним, оскільки на момент ознайомлення, особова справа було укомплектована не в повному обсязі, та не містила відомостей про виключення зі списків частини. Дані відомості з`явились в особовій справі після повернення до військкомату 21.10.2020 року після виправлення відповідачем недоліків. Позивач зазначив, що дані обставини підтверджені копією супровідного листа Маріупольського ОМВК від 15.09.2020 року №484дск. Щодо не підтвердження повноважень представника позивача зазначив, що під час розгляду справи 04.12.2020 року в судовому засіданні заявив клопотання про дослідження оригіналів документів, серед яких є документи, що підтверджують повноваження адвоката.

На адресу суду апеляційної інстанції надіслано відзив на апеляційну скаргу, в якому відповідач проти доводів апеляційної скарги заперечував, вважає, вважає, що ухвала суду є законною та обґрунтованою, ухвалена судом відповідно до норм процесуального права на підставі повного і всебічного з`ясування обставин в адміністративній справі.

Всі особи, які беруть участь у справі, у судове засідання не прибули, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, тому відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, відзив на скаргу, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до частин першої та другої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно частини 3 цієї статті для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

За приписами частини 5 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду визначені статтею 123 Кодексу адміністративного судочинства України, за приписами якої у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що залишення позову без розгляду у зв`язку з пропуском строку звернення до суду, може мати місце тільки при встановленні обставин щодо початку перебігу строку звернення до суду, зокрема, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, та з`ясування причин пропуску цього строку.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, позивач 27 листопада 2020 року звернувся до суду з позовом про визнання протиправним та скасування п.43 наказу від 18.04.2020 року №155 про виключення зі списків особового складу військової частини.

Одночасно позивачем було подано клопотання про поновлення строку звернення до суду.

Обґрунтовуючи поважність причин пропуску строку звернення до суду із позовом про визнання протиправним та скасування пункту 43 наказу №155 від 18 квітня 2020 року, позивач покликався на те, що про існування спірного наказу йому стало відомо тільки 31 жовтня 2020 року. На підтвердження цієї обставини позивачем були надані: - ксерокопія поштового конверта з рукописним написом «Отримав 31.10.20» (а.с. 39),- ксерокопія супровідного листа Військової частини НОМЕР_1 №1592 від 08.10.2020 (а.с. 37).

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 04 грудня 2020 року визнано поважними причини пропуску строку звернення до суду та позивачу поновлений строк звернення до суду.

Приймаючи ухвалу про залишення позову без розгляду, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним з огляду на наступне.

02 лютого 2021 року відповідачем був поданий відзив на адміністративний позов, в якому вказується на те, що позивач пропустив строк звернення до суду із даним позовом.

За клопотанням позивача судом була витребувана копія особової справи останнього.

В матеріалах «Послужний список, автобіографія та атестаційний матеріал», які прошиті та пронумеровані посадовими особами Маріупольського об`єднаного міського територіального центру комплектування та соціальної підтримки, міститься копія витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №155 від 18 квітня 2020 року (а.с. 117).

В позовній заяві позивач вказує, що з матеріалами особової справи ознайомився «…у воєнкоматі 30 серпня 2020 року» (а.с. 2).

Отже, про існування спірного наказу та порушення своїх прав позивач дізнався 30 серпня 2020 року, позов, як було вказано раніше був поданий 27 листопада 2020 року, а отже причини пропуску строку звернення до суду, вказані позивачем, не є поважними.

Під час підготовчого провадження судом не знайдено інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними.

Суд апеляційної інстанції не може погодитись з наведеним висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем було надано копію «Послужний список, автобіографія та атестаційний матеріал», Додаткові матеріали, які містять в собі копію витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №155 від 18 квітня 2020 року.

Надана до суду копія «Послужний список, автобіографія та атестаційний матеріал», Додаткові матеріали» прошиті, пронумеровані та скріплені печаткою 11.12.2020р..

Доказів на підтвердження тих обставин, що наведені матеріали були прошиті, пронумеровані посадовими особами Маріупольського об`єднаного міського територіального центру комплектування та соціальної підтримки, та містили в собі спірний наказ на дату ознайомлення позивача з цими матеріалами 30.08.2020р., в матеріалах справи відсутні.

Проте, позивачем під час апеляційного провадження надано лист Маріупольського об`єднаного міського комісаріату від 15.09.2020р. №484 дск згідно якого на адресу відповідача було направлено особову справу позивача у зв`язку з неналежним чином оформлення справи.

Окрім того, в наданій відповідачем копії «Послужний список, автобіографія та атестаційний матеріал», Додаткові матеріали» міститься копія витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №155 від 18 квітня 2020 року із зазначенням №18, а позивачеві було надіслано копію витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №155 від 18 квітня 2020 року із зазначенням №43.

На думку колегії суддів, наведені обставини не можуть свідчити про те, що про існування спірного наказу та порушення своїх прав позивач дізнався саме 30 серпня 2020 року.

Враховуючи наявність в матеріалах справи доказів на підтвердження отримання позивачем копії спірного наказу 31 жовтня 2020 року, суд апеляційної інстанції вважає, що наведені позивачем причини пропуску строку звернення до суду є поважними, а тому відсутні правові підстави для залишення позову без розгляду.

Висновок суду першої інстанції, про те, що позовну заяву не підписано особою, яка не має права підписувати її, або особою, посадове становище якої не вказано колегія суддів вважає помилковим, виходячи з наступного.

Відповідно до частини першої статті 55 КАС сторона, третя особа в адміністративній справі, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

За приписами частини першої статті 57 КАС представником у суді може бути адвокат або законний представник.

Згідно із частиною четвертою статті 59 КАС повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданими відповідно до Закону № 5076-VI. Згідно з частиною п`ятою вказаної статті відповідність копії документа, що підтверджує повноваження представника, оригіналу може бути засвідчена підписом судді.

Частиною шостою статті 59 КАС передбачено, що оригінали документів, зазначених у цій статті, копії з них, засвідчені суддею, або копії з них, засвідчені у визначеному законом порядку, приєднуються до матеріалів справи.

За приписами статті 26 Закону України від 5 липня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Ордер - письмовий документ, що у випадках, встановлених цим Законом та іншими законами України, посвідчує повноваження адвоката на надання правової допомоги. Ордер видається адвокатом, адвокатським бюро або адвокатським об`єднанням та повинен містити підпис адвоката.

Згідно з пунктом 14 Положення про ордер на надання правової допомоги та порядок ведення реєстру ордерів, затвердженого рішенням Ради адвокатів України від 17 грудня 2012 року № 36, ордер встановленої цим Положенням форми є належним та достатнім підтвердженням правомочності адвоката на вчинення дій в інтересах клієнта.

Закон України № 5076-VI не містить вказівки на класифікаційну ознаку документів, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, зокрема, за стадіями їх створення, а саме: оригінал або копію, тому можна зробити висновок, що повноваження адвоката як представника сторони можуть бути підтверджені як оригіналом ордера або довіреністю (оригіналом) цієї сторони, що посвідчує такі повноваження, або їх копією, засвідченою у визначеному законом порядку, зокрема, особою, яка має повноваження на засвідчення копії.

Відповідно до пункту 9 частини першої статті 20 Закону № 5076-VI адвокат має право, зокрема, посвідчувати копії документів у справах, які він веде, крім випадків, якщо законом установлено інший обов`язковий спосіб посвідчення копій документів.

У рішенні Національної асоціації адвокатів України від 4 серпня 2017 року № 162 вказано на те, що відмітка про посвідчення копії ордера на надання правової допомоги має складатися зі слів «Згідно з оригіналом», особистого підпису адвоката (або керівника адвокатського об`єднання/адвокатського бюро, у випадку якщо ордер видається адвокатським об`єднанням/адвокатським бюро), який засвідчує копію, його ініціалів та прізвища, а також дати засвідчення копії.

З матеріалів справи вбачається, що на підтвердження повноважень адвоката Здор К.С. на представництво ОСОБА_1 додано: копії ордера серії АА № 120423 від 11 червня 2020 року та договору про надання правової допомоги №24 від 11 червня 2020 року, копія свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю №1075 від 20.04.1998 року, які засвідчені самим адвокатом у встановленому порядку.

Таким чином, з огляду на те, що представник позивача - адвокат Здор К.С. веде судову справу від імені ОСОБА_1 , він як адвокат має право посвідчувати копії документів у справах, зокрема і копії ордера, який є належним документом, що підтверджує повноваження на представництво особи, зокрема, на вчинення такої процесуальної дії, як подання та підписання позовної заяви від імені ОСОБА_1 .

Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 01.07.2020 року по справі № 320/5420/18.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції прийнята з порушенням норм процесуального права, що є підставою для скасування ухвали та направлення адміністративної справи до суду першої інстанції для продовження розгляду справи.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції допустив порушення процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання, у зв`язку з чим судове рішення, відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 320 КАС України, підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись статтями 23, 33, 292, 308, 310, 312, 315, 320, 321, 322, 325, Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 23 лютого 2021 року у справі №200/11234/20-а - задовольнити.

Скасувати ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 23 лютого 2021 року та адміністративну справу №200/11234/20-а направити до суду першої інстанції для продовження розгляду справи.

Постанова у повному обсязі складена та підписана 15 квітня 2021 року.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з 15 квітня 2021 року та оскарженню не підлягає.

Головуючий: Т.Г. Гаврищук

Судді: А.А. Блохін

І.В. Сіваченко