Справа № 320/4100/21
Суддя: Панова Г. В.
Дата ухвалення: 2021-04-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про забезпечення позову

12 квітня 2021 року м. Київ № 320/4100/21

Суддя Київського окружного адміністративного суду Панова Г.В., розглянувши заяву про забезпечення позову в адміністративній справі

за позовом ОСОБА_1

до приватного виконавця виконавчого округу Київської області Крегул Івана Івановича

про визнання протиправними дій та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

До Київського окружного адміністративного суду звернулась з позовом ОСОБА_1 з позовом до приватного виконавця виконавчого округу Київської області Крегул Івана Івановича, в якому просить суд визнати неправомірними дії приватного виконавця виконавчого округу Київської області Крегула Івана Івановича та скасувати постанову про опис та арешт майна боржника №64016406 від 16.03.2021, якою описано та накладено арешт на нежитлові приміщення №3 та №4 по АДРЕСА_1 та земельну ділянку ними площею 0,0629 га.

До позовної заяви позивачем додано заяву про забезпечення позову, у якій позивач просить суд забезпечити позов шляхом зупинення стягнення у виконавчому провадженні № 64016406 на підставі виконавчого документа - постанови № 62597698 від 17.07.2020 про стягнення основної винагороди у сумі 657 670,75 грн. на користь приватного виконавця Трофименка М.М, у тому числі шляхом заборони приватному виконавцю І виконавчого округу Київської області Крегулу Івану Івановичу вчиняти будь-які виконавчі дії щодо примусового стягнення грошових коштів та реалізації майна ОСОБА_1 у виконавчому провадженні № 64016406 від 29.12.2020, направлені на виконання постанови № 62597698 від 17.07.2020 про стягнення основної винагороди у сумі 657 670,75 грн. на користь приватного виконавця Трофименка М.М. до набрання законної сили рішення суду у справі щодо і визнання дій приватного виконавця Крегула І.І., протиправними та скасування постанови про опис та арешт майна від 16.03.2021.

В обґрунтування доводів вказаної заяви позивач зазначив, що 02.01.2021 ОСОБА_1 отримано постанову про відкриття виконавчого провадження № 64016406 від 29.12.2020, яка винесена приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Крегулом І.І., про стягнення з ОСОБА_1 основної винагороди у сумі 657 670,75 грн на користь приватного виконавця виконавчого округу Київської області Трофименка М.М. Позивач вказала, що виконавчим документом, який є підставою для відкриття виконавчого провадження № 64016406 є постанова приватного виконавця виконавчого округу Київської області Трофименка М.М. № 62597698 від 17.07.2020 про стягнення з ОСОБА_1 основної винагороди у сумі 657 670,75 грн. на користь приватного виконавця виконавчого округу Київської області Трофименка М.М. Позивач вважає, що здійснення приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Крегулом І.І. примусового стягнення з неї на користь приватного виконавця Трофимено М.М. основної винагороди в розмірі 657 670, 75 грн., визначеної в постанові про стягнення основної винагороди приватного виконавця Трофименка М.М. є безпідставним.

Позивач зазначив, що 16.03.2021 приватним виконавцем виконавчого округу Київської області винесено постанову про опис та арешт майна боржника, відтак вчиняються дії направлені на примусове виконання постанови про стягнення з позивача основної винагороди, яка на думку позивача є протиправною та оскаржена нею до Київського окружного адміністративного суду. У зв`язку з цим, позивач звернулася до суду із заявою про забезпечення позову.

Відповідно до приписів частини першої статті 153 Кодексу адміністративного судочинства України заява про забезпечення позову подається:

1) до подання позовної заяви - до суду, до якого має бути подано позов за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом;

2) одночасно з пред`явленням позову - до суду, до якого подається позов за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом;

3) після відкриття провадження у справі - до суду, у провадженні якого перебуває справа.

Відповідно частини першої статті 154 Кодексу адміністративного судочинства України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

З урахування наведеного положення Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову здійснюється без повідомлення сторін.

Розглядаючи заяву позивача про забезпечення позову по суті, суд зазначає таке.

Відповідно до частини першої статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Згідно з частиною першою статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути забезпечено:

1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта;

2) забороною відповідачу вчиняти певні дії;

4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору;

5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Зазначений перелік способів забезпечення позову є вичерпним та розширеному тлумаченню не підлягає.

У заяві про забезпечення позову позивач просить суд забезпечити позов шляхом зупинення стягнення у виконавчому провадженні № 64016406 на підставі виконавчого документа - постанови № 62597698 від 17.07.2020 про стягнення основної винагороди у сумі 657 670,75 грн. на користь приватного виконавця Трофименка М.М, у тому числі шляхом заборони приватному виконавцю виконавчого округу Київської області Крегулу Івану Івановичу вчиняти будь-які виконавчі дії щодо примусового стягнення грошових коштів та реалізації майна ОСОБА_1 у виконавчому провадженні № 64016406 від 29.12.2020, направлені на виконання постанови № 62597698 від 17.07.2020 про стягнення основної винагороди у сумі 657 670,75 грн. на користь приватного виконавця Трофименка М.М. до набрання законної сили рішення суду у справі щодо і визнання дій приватного виконавця Крегула І.І., протиправними та скасування постанови про опис та арешт майна від 16.03.2021.

Частиною 1 статті 152 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що заява про забезпечення позову подається в письмовій формі і повинна містити, зокрема, обґрунтування необхідності забезпечення позову, а також захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності.

З аналізу наведеної норми вбачається, що обов`язковою передумовою вжиття заходів забезпечення позову є обґрунтованість відповідних вимог сторони, в тому числі й з зазначенням очевидних ознак протиправності оскаржуваних рішення, дії або бездіяльності, очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам останньої, неможливості у подальшому без вжиття таких заходів відновлення прав особи та обов`язковим поданням доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову. При цьому, ознаки протиправності повинні бути пов`язані саме з порушеними правами, свободами чи інтересами.

У свою чергу, відповідно до вимог пункту 17 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 2 від 06.03.2008 року «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ» в ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також вказати ознаки, які свідчать про очевидність протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень. Суд повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи є хоча б одна з названих обставин, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

Таким чином, вирішуючи питання про вжиття заходів забезпечення позову суд повинен здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності їх вжиття з урахуванням: розумності, обґрунтованості та адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову та його предметом; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду у разі невжиття заходів забезпечення позову; запобігання порушенню охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками судового процесу, у разі вжиття заходів забезпечення позову.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчується, зокрема в тому, чи існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання рішення суду в майбутньому. Основним завданням процесуальних норм, які регламентують вжиття судом заходів забезпечення позову, є досягнення балансу між правом позивача на захист свого порушеного права та правом відповідача заперечувати проти адресованих йому вимог у будь-який дозволений законом спосіб.

Суд також зазначає, що забезпечення адміністративного позову є крайнім заходом, вжиття якого можливе виключно за наявності підстав вважати, що рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень є очевидно протиправними.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Тобто, прийняття такого рішення доцільно та можливе лише в разі наявності достатньо обґрунтованого припущення, що невжиття таких заходів може в майбутньому ускладнити виконання судового рішення чи привести до потреби докласти значні зусилля для відновлення прав позивача.

Дослідивши підстави, на яких ґрунтується заява про забезпечення позову, суд дійшов висновку, що заява ОСОБА_1 про забезпечення позову підлягає частковому задоволенню, з огляду на таке.

Судом встановлено, що 29.12.2020 приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Крегулом І.І. винесена постанова про відкриття виконавчого провадження щодо примусового виконання постанови №62597698 виданої 17.07.2020 приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Трофименко Михайлом Михайловичем про стягнення з ОСОБА_1 основної винагороди у сумі 657 670,75 грн на користь приватного виконавця виконавчого округу Київської області Трофименка М.М. Того ж дня, приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Крегулом І.І. винесено постанови про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, про арешт майна боржника, про арешт коштів боржника.

Також з матеріалів заяви вбачається, що 16.03.2021 приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Крегулом І.І. винесена постанова про опис та арешт майна (коштів) боржника ВП № 64016406, якою описано майно ОСОБА_1 та накладено на нього арешт (зокрема на нежитлові приміщення № 3 та АДРЕСА_3 та земельну ділянку площею 0, 0629 га).

Пунктом 3 постанови про на опис та арешт майна (коштів) боржника призначено відповідального зберігача майна - ОСОБА_3 .

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 №1404-VIII (далі - Закон №1404) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з пунктом п`ятим частини першої статті 3 Закону №1404 відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: постанов державних виконавців про стягнення виконавчого збору, постанов державних виконавців чи приватних виконавців про стягнення витрат виконавчого провадження, про накладення штрафу, постанов приватних виконавців про стягнення основної винагороди.

Частиною першою статті 26 Закону №1404 виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, зокрема, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Відповідно до частини п`ятої статті 26 Закону №1404 виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

Згідно з частиною сьомою статті 26 Закону №1404 у разі якщо в заяві стягувача зазначено рахунки боржника у банках, інших фінансових установах, виконавець негайно після відкриття виконавчого провадження накладає арешт на кошти боржника. У разі якщо в заяві стягувача зазначено конкретне майно боржника, виконавець негайно після відкриття виконавчого провадження перевіряє в електронних державних базах даних та реєстрах наявність права власності або іншого майнового права боржника на таке майно та накладає на нього арешт. На інше майно боржника виконавець накладає арешт в порядку, визначеному статтею 56 цього Закону.

Пунктом 2 частини першої статті 34 Закону №1404 визначено, що державний виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій виключно в разі зупинення судом стягнення на підставі виконавчого документа.

Враховуючи вказане, суд дійшов висновку про те, що стягнення відповідачем в рамках виконавчого провадження №64016406 в примусовому порядку з боржника ОСОБА_1 основної винагороди в сумі 657 670, 75 грн. на користь приватного виконавця виконавчого округу Київської області Трофименка М.М., яка оскаржується позивачем до Київського окружного адміністративного суду, може істотно ускладнити поновлення порушених прав позивача в разі задоволення адміністративного позову, оскільки з доданим до матеріалів заяви про забезпечення позову вбачається, що приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Крегул І.І. вчиняються дії направлені на стягнення коштів, зокрема шляхом опису та арешту майна боржника.

Суд вважає, що обрання позивачем саме такого способу забезпечення позову, як зупинення стягнення у виконавчому провадженні № 64016406 на підставі виконавчого документа - постанови № 62597698 від 17.07.2020 про стягнення основної винагороди у сумі 657 670,75 грн. на користь приватного виконавця Трофименка М.М узгоджується з приписами частини другої статті 151 КАС України, є співрозмірним із заявленими позовними вимогами і відповідає меті інституту забезпечення адміністративного позову. При цьому вжиття таких заходів не зумовлює фактичного вирішення спору по суті, оскільки спрямовано на збереження існуючого становища до винесення остаточного рішення у справі.

Разом з тим, суд відмовляє в забезпеченні позову ОСОБА_1 шляхом заборони приватному виконавцю виконавчого округу Київської області Крегулу Івану Івановичу вчиняти будь-які виконавчі дії щодо примусового стягнення грошових коштів та реалізації майна ОСОБА_1 у виконавчому провадженні № 64016406 від 29.12.2020, направлені на виконання постанови № 62597698 від 17.07.2020 про стягнення основної винагороди у сумі 657 670,75 грн. на користь приватного виконавця Трофименка М.М., оскільки вказаний захід забезпечення позову не відповідає критерію обґрунтованості, оскільки вже вжитий судом захід забезпечення позову шляхом зупинення стягнення у виконавчому провадженні № 64016406 відповідає критеріям розумності, обґрунтованості і адекватності, забезпечення збалансованості інтересів учасників спірних правовідносин, запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних інтересів учасників процесу та відповідають інституту забезпечення позову в адміністративному процесі.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення заяви позивача про вжиття заходів забезпечення позову.

Керуючись статтями 150-157, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

УХВАЛИВ:

1. Заяву ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову - задовольнити частково.

2. Зупинити стягнення у виконавчому провадженні № 64016406 на підставі виконавчого документа - постанови № 62597698 від 17.07.2020 про стягнення основної винагороди у сумі 657 670,75 грн. на користь приватного виконавця Трофименка М.М. до набрання законної сили рішення суду у справі № 320/4100/21 за позовом ОСОБА_1 до приватного виконавця виконавчого округу Київської області Крегул І.І. про визнання дій протиправними та скасування постанови про опис та арешт майна від 16.03.2021.

3. Копію ухвали про забезпечення позову негайно надіслати позивачу та приватному виконавцю виконавчого округу Київської області Крегулу Івану Івановичу (місцезнаходження: АДРЕСА_4 ).

Ухвала про забезпечення позову є виконавчим документом та підлягає негайному виконанню з дня її постановлення.

Ухвала у справі набирає законної сили негайно після її проголошення. Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або у судовому засіданні у разі неявки учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного тексту ухвали.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Суддя Панова Г. В.