Справа № 640/15016/20
Суддя: Василенко Ярослав Миколайович
Дата ухвалення: 2021-04-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач: Василенко Я.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2021 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Василенка Я.М.,

суддів Ганечко О.М., Кузьменка В.В.,

за участю секретаря Шляги А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у м. Києві на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 21.12.2020 у справі за адміністративним позовом товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Мегаполіс» до Головного управління Державної податкової служби у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В:

ТДВ «СТ «Мегаполіс» звернулось до суду першої інстанції з позовом, в якому просило:

- визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення № від 16.03.2020, № від 15.04.2020, № від 09.06.2020.

Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 21.12.2020 позов задоволено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням Головне управління Державної податкової служби у м. Києві звернулось із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржуване рішення, як таке, що прийняте із порушенням норм матеріального і процесуального права, та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

В судове засідання сторони не з`явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, у зв`язку із чим, колегія суддів, на підставі ч. 13 ст. 10, ч. 4 ст. 229, ч. 2 ст. 313 КАС України розглядає справу за їх відсутності без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що ГУ ДПС у м. Києві проведено камеральну перевірку з питань дотримання вимог податкового законодавства в частині своєчасної сплати суми (зобов`язання) по податку на прибуток ТДВ «СТ «Мегаполіс», за результатами якої складено акт № 1620/26-15-04-10-20 від 21.02.2020 (далі - акт перевірки від 21.02.2020).

Згідно акта перевірки від 21.02.2020 в ході проведення такої перевірки контролюючим органом було встановлено порушення позивачем термінів сплати (перерахунку) самостійно узгодженої суми грошового зобов`язання по податку на прибуток, відповідальність за що визначена статтею 126 Податкового кодексу України

У додатку до акта зафіксовано, що підставою для вищенаведеного висновку слугували такі фактичні дані:

- дата операції 30.01.2020 / необхідна штрафна санкція за несвоєчасну сплату платежу по статті 126 Податкового кодексу України (20%) з 12.03.2019 по 30.01.2020 на податкову декларацію з податку на прибуток підприємств № від 01.03.2019 / сума операції 52840,92 грн;

- дата операції 30.01.2020 / необхідна штрафна санкція за несвоєчасну сплату платежу по статті 126 Податкового кодексу України (20%) з 21.05.2019 по 30.01.2020 на податкову декларацію з податку на прибуток підприємств № від 07.05.2019 / сума операції - 8154,39;

- дата операції 31.01.2020 / необхідна штрафна санкція за несвоєчасну сплату платежу по статті 126 Податкового кодексу України (20%) з 21.05.2019 по 30.01.2020 на податкову декларацію з податку на прибуток підприємств № від 07.05.2019 / 286923,81 грн;

- дата операції 31.01.2020 / необхідна штрафна санкція за несвоєчасну сплату платежу по статті 126 Податкового кодексу України (20%) з 20.08.2019 по 31.01.2020 на податкову декларацію з податку на прибуток підприємств № від 09.08.2019 / сума операції 13076,19 грн;

- дата операції 31.01.2020 / необхідна штрафна санкція за несвоєчасну сплату платежу по статті 126 Податкового кодексу України (20%) з 20.08.2019 по 31.01.2020 на податкову декларацію з податку на прибуток підприємств № від 09.08.2019 / сума операції 363432,21 грн;

- дата операції 31.01.2020 / необхідна штрафна санкція за несвоєчасну сплату платежу по статті 126 Податкового кодексу України (20%) з 05.10.2019 по 30.01.2020 на податкове повідомлення-рішення (форма «Р») № від 24.09.2019 / сума операції 66051,00 грн;

- дата операції 31.01.2020 / необхідна штрафна санкція за несвоєчасну сплату платежу по статті 126 Податкового кодексу України (20%) з 20.11.2019 по 31.01.2020 на податкову декларацію з податку на прибуток підприємств № від 08.11.2019 / сума операції 29689,45 грн;

- дата операції 14.02.2020 / необхідна штрафна санкція за несвоєчасну сплату платежу по статті 126 Податкового кодексу України (20%) з 20.11.2019 по 14.02.2020 на податкову декларацію з податку на прибуток підприємств № від 08.11.2019 / сума операції 20000,00 грн;

- дата операції 19.02.2020 / необхідна штрафна санкція за несвоєчасну сплату платежу по статті 126 Податкового кодексу України (20%) з 20.11.2019 по 19.02.2020 на податкову декларацію з податку на прибуток підприємств № від 08.11.2019 / сума операції 20000,00 грн.

На підставі висновків акта перевірки №1620/26-15-04-10/34348559 відповідачем винесено податкове повідомлення-рішення № від 16.03.2020, яким встановлено порушення строку сплати суми грошового зобов`язання з податку на прибуток страхових організацій, вкл. Філіали аналогічних організацій, розташованих на території України за затримку на 325, 256, 255, 165, 118, 92, 87, 73 календарних днів сплати грошового зобов`язання в сумі 4300839,85 грн, у зв`язку з чим, позивача зобов`язано сплатити штраф у розмірі 20% у сумі 860167,97 грн.

Також, ГУ ДПС у м. Києві за результатами проведеної камеральної перевірки з питань дотримання вимог податкового законодавства в частині своєчасної сплати суми (зобов`язання) по податку на прибуток страхових організацій ТДВ «СТ «Мегаполіс», за результатами якої складено акт № 5079/26-15-04-10-20 від 16.03.2020 (далі - акт перевірки від 16.03.2020).

В акті перевірки від 16.03.2020 фіксується несвоєчасна сплата позивачем податкових зобов`язань з податку на прибуток страхових організацій, передбачених пунктом 57.1, пунктом 57.3 статті 57 Податкового кодексу України, «по декларації від 08.11.2019 № та по (формі «Р») № від 10.04.2017».

Згідно додатку до акта перевірки від 16.03.2020, в якості підстави для такого висновку слугували такі дані:

- дата операції 24.02.2020 / необхідна штрафна санкція за несвоєчасну сплату платежу по статті 126 Податкового кодексу України та статті 25 Закону №2464 (Закон України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування») (20 %) з 20.11.2019 по 24.02.2020 на податкову декларацію з податку на прибуток підприємств № від 08.11.2019 / сума штрафної санкції - 98752,00 грн;

- дата операції 28.02.2020 / необхідна штрафна санкція за несвоєчасну сплату платежу по статті 126 Податкового кодексу України та статті 25 Закону №2464 (20%) з 20.11.2019 по 28.02.2020 на податкову декларацію з податку на прибуток підприємств № від 08.11.2019 / сума штрафної санкції - 60995,34 грн;

- дата операції 10.03.2020 / необхідна штрафна санкція за несвоєчасну сплату платежу по статті 126 Податкового кодексу України та статті 25 Закону №2464 (20%) з 20.11.2019 по 10.03.2020 на податкову декларацію з податку на прибуток підприємств № від 08.11.2019 / сума штрафної санкції - 37728,61 грн;

- дата операції 10.03.2020 / необхідна штрафна санкція за несвоєчасну сплату платежу по статті 126 Податкового кодексу України та статті 25 Закону №2464 (20%) з 22.11.2019 по 09.03.2020 на податкове повідомлення-рішення (форма «Р») № від 10.04.2017 / сума штрафної санкції - 227518,99 грн.

На підставі висновків, наведених в акті перевірки від 16.03.2020 відповідачем винесено податкове повідомлення-рішення № від 15.04.2020, яким встановлено порушення строку сплати суми грошового зобов`язання з податку на прибуток страхових організацій, вкл. Філіали аналогічних організацій, розташованих на території України визначеного пунктом 57.1, пунктом 57.3 статті 57 Податкового кодексу України та на підставі статті 126 цього ж Кодексу за затримку на 112, 109, 101, 97 календарних днів сплати грошового зобов`язання в сумі 2124974,70 грн зобов`язано позивача сплатити штраф у розмірі 20% у сумі 424994,94 грн. Згідно доданого до оскаржуваного податкового повідомлення-рішення № від 15.04.2020 розрахунку штрафної санкції:

- по документу - податкова декларація з податку на прибуток підприємств від 08.11.2009 № дати проведеної операції 10.03.2020 - 20.11.2019, кількість днів затримки - 112;

- за цією ж декларацією дати проведеної операції 28.02.2020 - 20.11.2019, кількість днів затримки - 101;

- за цією ж декларацією дати проведеної операції 24.02.2020 - 20.11.2019, кількість днів затримки - 97;

- за податковим повідомленням-рішення від 10.04.2017 № кількість днів затримки - 109.

Крім того, ГУ ДПС у м. Києві проведено камеральну перевірку з питань дотримання вимог податкового законодавства в частині своєчасної сплати суми (зобов`язання) по податку на прибуток ТДВ «СТ «Мегаполіс», за результатами якої складено акт №6537/26-15-04-10-20 від 08.05.2020 (далі - акт перевірки від 08.05.2020), згідно якого за результатом перевірки була встановлена несвоєчасна сплата податкового зобов`язання по податку на прибуток юридичних осіб, відповідальність за що передбачена статтею 126 Податкового кодексу України.

Як свідчить додаток до акта перевірки від 08.05.2020, підставою для висновку контролюючого органу слугували такі дані:

- дата операції 30.03.2020 / необхідна штрафна санкція за несвоєчасну сплату платежу по статті 126 Податкового кодексу України та статті 25 Закону №2464 (Закон України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування») (20%) з 22.11.2019 по 29.03.2020 на податкове повідомлення-рішення (форма «Р») № від 10.04.2017 / сума штрафної санкції - 60995,32 грн;

- дата операції 29.04.2020 / необхідна штрафна санкція за несвоєчасну сплату платежу по статті 126 Податкового кодексу України та статті 25 Закону №2464 (20%) з 22.11.2019 по 28.04.2020 на податкове повідомлення-рішення (форма «Р») № від 10.04.2017 сума штрафної санкції - 60995,32 грн.

На підставі акта перевірки від 08.05.2020 відповідачем винесено податкове повідомлення-рішення № від 09.06.2020, яким встановлено порушення строку сплати суми грошового зобов`язання з податку на прибуток страхових організацій, вкл. Філіали аналогічних організацій, розташованих на території України за затримку на 159 і 129 календарних днів сплати грошового зобов`язання в сумі 609953,20 грн та зобов`язано позивача сплатити штраф у розмірі 20% у сумі 121990,64 грн.

Відповідно до розрахунку штрафної санкції до податкового повідомлення-рішення № від 09.06.2020, дати операції по сплаті грошових зобов`язань за податковим повідомленням-рішення від 10.04.2017 № є 29.04.2020 - 22.11.2019 (кількість днів затримки - 159) і 30.03.2020 - 22.11.2019 (кількість днів затримки - 129).

Позивач вважаючи податкові повідомлення-рішення протиправними та такими, що підлягають скасуванню, звернувся до суду першої інстанції з даним позовом.

Суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що викладені в акті перевірки висновки про порушення позивачем Податкового кодексу України є необґрунтованими та передчасними, у зв`язку із чим податкові повідомлення-рішення є протиправними та підлягають скасуванню.

Апелянт у своїй скарзі зазначає, що відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені законодавством України. Оскаржувані податкові повідомлення-рішення є обґрунтованими, оскільки у ході перевірки встановлено порушення вимог податкового законодавства, що свідчить про заниження позивачем податкових зобов`язань.

Колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції та вважає доводи апелянта безпідставними, враховуючи наступне.

Згідно частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України (далі по тексту у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Згідно пункту 46.1 статті 46 Податкового кодексу України, податкова декларація, розрахунок, звіт (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов`язання або відображаються обсяги операції (операцій), доходів (прибутків), щодо яких податковим та митним законодавством передбачено звільнення платника податку від обов`язку нарахування і сплати податку і збору, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку. Додатки до податкової декларації є її невід`ємною частиною.

Відповідно до пункту 46.2 статті 46 Податкового кодексу України, платник податку на прибуток подає разом з відповідною податковою декларацією квартальну або річну фінансову звітність у порядку, передбаченому для подання податкової декларації з урахуванням вимог статті 137 цього Кодексу.

Пунктом 137.4 статті 137 Податкового кодексу України визначено, що податковими (звітними) періодами для податку на прибуток підприємств, крім випадків, передбачених пунктом 137.5 цієї статті, є календарні: квартал, півріччя, три квартали, рік. При цьому податкова декларація розраховується наростаючим підсумком. Податковий (звітний) період починається з першого календарного дня податкового (звітного) періоду і закінчується останнім календарним днем податкового (звітного) періоду.

Також, підпунктом 49.18.2 пункту 49.18 статті 49 Податкового кодексу України передбачено, що податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному кварталу або календарному півріччю (у тому числі в разі сплати квартальних або піврічних авансових внесків) - протягом 40 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) кварталу (півріччя).

Відповідно до пункту 135.1 статті 135 Податкового кодексу України базою оподаткування є грошове вираження об`єкту оподаткування, визначеного згідно із статтею 134 цього Кодексу з урахуванням положень цього Кодексу.

За змістом пункту 137.1 статті 137 Податкового кодексу України податок нараховується платником самостійно за ставкою, визначеною статтею 136 цього Кодексу, від бази оподаткування, визначеної згідно зі статтею 135 цього Кодексу.

При цьому, податок, що підлягає сплаті до бюджету платниками податку, які провадять страхову діяльність, визначається в порядку, передбаченому пунктом 141.1 статті 141 цього Кодексу (пункт 137.2 статті 137 Податкового кодексу України).

Згідно статті 30 Закону України «Про страхування» страховики зобов`язані дотримуватися умов забезпечення платоспроможності. Однією з них є створення страхових резервів, достатніх для майбутніх виплат страхових сум і страхових відшкодувань. Страхові резерви - це фонди, що утворюються страховими компаніями для забезпечення гарантій виплат страхового відшкодування і страхових сум. Вони використовуються, якщо сума виплат страхувальника у даний операційний період перевищує поточні надходження страхових премій, а також в інших обумовлених випадках. За економічним змістом страхові резерви - це величина відкладених страхових виплат на конкретну дату.

Підпунктом 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України визначено, що податковий борг - це сума узгодженого грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання.

Грошовим зобов`язанням, у свою чергу, є сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового та іншого законодавства (підпункту 14.1.39 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України).

Строком сплати податку та збору згідно пункту 31.1 статті 31 Податкового кодексу України визнається період, що розпочинається з моменту виникнення податкового обов`язку платника податку із сплати конкретного виду податку і завершується останнім днем строку, протягом якого такий податок чи збір повинен бути сплачений у порядку, визначеному податковим законодавством. Податок чи збір, що не був сплачений у визначений строк, вважається не сплаченим своєчасно.

Момент виникнення податкового обов`язку платника податків, у тому числі податкового агента, визначається календарною датою.

Строк сплати податку та збору обчислюється роками, кварталами, місяцями, декадами, тижнями, днями або вказівкою на подію, що повинна настати або відбутися (пункт 31.2 статті 31 Податкового кодексу України).

Пунктом 31.3 статті 31 Податкового кодексу України передбачено, що строк сплати податку та збору встановлюється відповідно до податкового законодавства для кожного податку окремо.

Податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи (пункт 36.1 статті 36 Податкового кодексу України).

При цьому, згідно пункту 38.1 статті 38 Податкового кодексу України виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк.

Положеннями пункту 57.1 статті 57 Податкового кодексу України визначено, що платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до пункту 126.1 статті 126 Податкового кодексу України, у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання (крім випадків, передбачених пунктом 126.2 цієї статті) протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах:

- при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу;

- при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Положення статті 126 Податкового кодексу України щодо застосування штрафної санкції використовується у випадку, коли має місце несвоєчасність сплати платником податків узгодженої суми грошового зобов`язання. При цьому розмір такої санкції прямо залежить від часу затримки такої сплати.

Тобто, у разі якщо платник податків не сплачує суми самостійно визначеного грошового зобов`язання протягом строків, передбачених Податковим кодексом України, такий платник податків притягується до відповідальності відповідно до статті 126 цього Кодексу.

Таким чином, за несплату платником податків узгодженої суми грошового зобов`язання у певний термін законодавець для такого платника передбачив негативні наслідки у вигляді штрафних санкцій. Специфіка штрафної санкції, передбаченої вищезазначеним підпунктом, полягає в тому, що вона нараховується органом державної податкової служби на погашену суму узгодженого податкового зобов`язання залежно від кількості днів, наступних за останнім днем строку сплати грошового зобов`язання. Одночасно підлягає врахуванню положення, закріплене у пункті пункту 38.1 статті 38 Податкового кодексу України, що визначає податковий обов`язок виконаним тільки у разі сплати платником відповідних сум податкових зобов`язань в повному обсязі. Отже, для визначення кількості календарних днів затримки сплати узгодженого зобов`язання для вирішення питання щодо застосування конкретного виду санкцій за порушення строків сплати такого зобов`язання, підлягає врахуванню дата сплати платником відповідних сум податкових зобов`язань в повному обсязі.

У відповідності до підпунктів 49.18.2 та 49.18.6 пункту 49.18 статті 49 Податкового кодексу України податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює, зокрема: календарному кварталу або календарному півріччю (у тому числі в разі сплати квартальних або піврічних авансових внесків) - протягом 40 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) кварталу (півріччя); календарному року для платників податку на прибуток для податкової декларації, яка розраховується наростаючим підсумком за рік, - протягом 60 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) року.

Як свідчать матеріали справи, позивачем до контролюючого органу подані податкові декларації з податку на прибуток підприємств:

- № від 01.03.2019 за 2018 рік, граничний термін сплати визначеного у ній зобов`язання - 12.03.2019;

- № від 07.05.2019 за I квартал 2019 року, граничний термін сплати визначеного у ній зобов`язання - 21.05.2019;

- № від 09.08.2019 за I півріччя 2019 року, граничний термін сплати визначеного у ній зобов`язання - 20.08.2019;

- № від 08.11.2019 за 3 квартали (9 місяців) 2019 року, граничний термін сплати визначеного у ній зобов`язання - 20.11.2019.

Аналізуючи наведені вище норми законодавства відносно спірних правовідносин, колегія суддів зауважує, що саме дата сплати позивачем визначених у цих деклараціях зобов`язань у повному обсязі мала б бути визначальною при вирішенні питання щодо кількості днів затримки сплати грошового зобов`язання, і, як наслідок, для визначення розміру санкцій, які підлягають застосуванню до платника податків.

Водночас, наявні в матеріалах справи розрахунки штрафних санкцій по податковим повідомленням-рішенням № від 16.03.2020 і № від 15.04.2020 вказують на те, що за однією і тією ж декларацією контролюючим органом нараховуються штрафні санкції із посиланням на різні дати сплати грошових зобов`язань. Тобто, за несвоєчасну сплату податкового зобов`язання, визначеного у конкретній декларації, платника податку притягнуто до відповідальності у вигляді нарахування штрафних санкцій декілька разів.

Аналогічний підхід застосований відповідачем і при нарахуванні штрафних санкцій за несвоєчасну сплату податкових зобов`язань, визначених контролюючим органом у податковому повідомленні-рішенні № від 10.04.2017, щодо якого відповідачем визначається кількість днів затримки сплати 109, 129 і 159 календарних днів.

Однак, пунктом 116.2 статті 116 Податкового кодексу України передбачено, що за одне податкове правопорушення контролюючий орган може застосувати тільки один вид штрафної (фінансової) санкції (штрафу), передбаченої цим Кодексом та іншими законами України.

Враховуючи, що згідно зі статтею 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення, за дії (бездіяльність), які у своїй сукупності складають єдине продовжуване чи триваюче правопорушення, можливо притягнути до відповідальності лише один раз.

Аналогічна правова позиція щодо застосування зазначених норм матеріального права була висловлена у постановах Верховного Суду від 12.06.2018 у справі № 824/617/13-а та від 08.10.2019 у справі № № 820/5099/18.

Отже, повторне нарахування штрафної санкції за несвоєчасне виконання одного й того ж зобов`язання прямо суперечить Податковому кодексу та Конституції України, у зв`язку з чим колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для визнання протиправними і скасування спірних податкових повідомлень-рішень.

При цьому, колегія суддів зауважує, що в апеляційній скарзі Головного управління Державної податкової служби у м. Києві не вказаного жодного доводу на спростовування вищевикладених висновків суду першої інстанції.

Більше того, зазначення апелянтом в апеляційній скарзі про порушення позивачем норм Податкового кодексу без його обґрунтування не може спростовувати правильність висновків суду першої інстанції щодо наявності правових підстав для задоволення позову.

Крім того, надаючи оцінку всім доводам учасників справи, судова колегія також враховує рішення ЄСПЛ по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, в якому суд зазначив, що «…хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід…».

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив законне та обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Апелянт не надав до суду належних доказів, що б підтверджували факт протиправності рішення суду першої інстанції.

Таким чином, колегія суддів вирішила згідно ст. 316 КАС України залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, з урахуванням того, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 229, 243, 244, 250, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у м. Києві залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 21.12.2020 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та строки, встановлені ст.ст. 328-331 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: Василенко Я.М.

Судді: Ганечко О.М.

Кузьменко В.В.

Повний текст постанови виготовлений 12.04.2021.