Справа № 480/8610/20
Суддя: Кононенко З.О.
Дата ухвалення: 2021-04-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2021 р. Справа № 480/8610/20
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Кононенко З.О.,

Суддів: Мінаєвої О.М. , Калиновського В.А. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 29.12.2020 року, головуючий суддя І інстанції: С.О. Бондар, вул. Герасима Кондратьєва, 159, м. Суми, 40021, повний текст складено 29.12.20 року по справі №480/8610/20

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області

про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області про визнання протиправною відмову щодо проведення перерахунку з 01.01.2020 в розмірі 71% відповідних сум грошового забезпечення та зобов`язання здійснити перерахунок та виплату пенсії з 01.01.2020 у розмірі 81 % відповідних сум грошового забезпечення.

Свої вимоги мотивує тим, що він перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Сумській області як отримувач пенсії за вислугу років, призначену відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб". Позивачу була призначена пенсії за вислугу років з листопада 1995 року, яка складала: 71% суми грошового забезпечення (вислуга років 27 років 1 місяць 5 днів), а також 5% надбавки як учаснику ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження служби 2 категорії, в загальному розмірі 76 % від суми грошового забезпечення. У зв`язку з отриманням позивачем статусу особи, яка брала участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження служби та віднесеної до 1 категорії, було встановлено надбавку в розмірі 10 % відповідних сум грошового забезпечення. Загальна сума пенсії склала 81 % грошового забезпечення. Проте з 01.01.2020 розмір пенсії у відсотковому вимірі був зменшений до 71 %. На думку позивача, визначення пенсії у розмірі 71 % грошового забезпечення є протиправним, оскільки у відповідності до вимог чинного законодавства, при перерахунку раніше призначених пенсій військовослужбовцям повинні застосовуватися норми, що визначають розмір пенсії у відсотках, які діяли на момент призначення пенсії.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 29.12.2020 року у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити дії відмовлено.

Позивач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач посилається на порушення судом першої інстанції при прийнятті рішення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного, на його думку, вирішення спору судом першої інстанції.

Так, позивач в апеляційній скарзі зазначає, що на його думку суд першої інстанції не бере до уваги той факт, що позивачу не призначалася пенсія, а здійснювався перерахунок. Призначення та перерахунок пенсії є різними за змістом та механізмом процедурами їх проведенню, внесені зміни до частини 2 статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнен їх з військової служби, та деяких інших осіб" від 9 квітня 1992 року № 2262-ХІІ щодо встановленая граничного розміру пенсії за вислугу років спочатку у розмірі 80, а згодом у розмірі 70 відсотків грошового забезпечення не стосуються перерахунку вже призначеної пенсії, отже при перерахунку пенсії відповідним категоріям військовослужбовців має застосовуватись норма, що визначає розмір грошового забезпечення у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії.

Позивач звертає увагу, що надбавку до пенсії за вислугу років, спочатку в розмірі 5% отримував ще з моменту призначення пенсії. Надбавка була нарахована відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ».

При призначенні пенсії ще в листопаді 1995року було враховано 76% грошового забезпечення, в тому числі - 71 % - наявна вислуга, яка на день звільнення складала 27 років 01 місяць 05 днів, а також 5%, як особі, що брала участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження служби віднесеній до категорії 2. Що підтверджується висновком про призначення пенсії за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців» від 01.12.1995року.

Позивач зауважує, що в зв`язку з отриманням ним статусу особи, що брала участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофі) під час проходження служби і віднесеної до 1 категорії, було встановлено надбавку в розмірі 10% відповідних сум грошового забезпечення.

Підтвердженням того, що позивач отримував пенсію в розмірі 81% грошового забезпечення є Протоюл за пенсійною справою N/А - 8085 від 01.01.2007року, в якому зазначається : основний розмір пенсії - (81% ГЗ). А також перерахунки пенсії по справі 8085 від 01.12.2001року, від 01.01.2002року, від 01.02.2002року. Ці всі документи були надані позивачу Головним управлінням Пенсійного фонду України в Сумській області разом із листом від 11.03.2020року.

Позивач вважає, що наведені обставини свідчать, що відповідачем під час проведення саме перерахунку пенсії було зменшено основний розмір пенсії позивача з 81% на 71% грошового забезпечення.

На думку позивача рішення суду першої інстанції безпідставне та протиправне.

Відповідач не скористався своїм правом та не надав до Другого апеляційного адміністративного суду відзив на апеляційну скаргу позивача.

На підставі положень п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) справа розглянута в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що ОСОБА_1 є учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 1 категорії, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 (а.с.9)

Позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Сумській області.

На підставі Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» пенсія призначена в розмірі 71 % від всієї суми грошового забезпечення.

Також позивачу було встановлено 10 % надбавки до пенсії як учаснику ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження служби 1 категорії.

У січні 2020 році на підставі заяви ОСОБА_1 від 09.01.2020, поданої до Охтирського відділу обслуговування громадян (сервісний центр) та доданих відповідно до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 №3-1 пакету документів, було поновлено виплату пенсії по інвалідності відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Грошове забезпечення ОСОБА_1 з 01.01.2020 було визначено згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 № 103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб (далі по тексту - Постанова № 103). При цьому застосовано основний розмір пенсії 71 % грошового забезпечення, 10 % надбавка до пенсії не нараховувалась.

Позивач звернувся із заявою до Головного управління ПФУ в Сумській області про перерахунок та виплату пенсії в розмірі 81 % грошового забезпечення, вважаючи протиправним зменшення розміру пенсії з 81 % грошового забезпечення до 71 %.

Головне управління ПФУ в Сумській області листом від 09.07.2020 №2554-2771/Н-02/8-1800/20 повідомило ОСОБА_1 про те, що Законом України Про внесення змін до деяких законів України з питань пенсійного забезпечення та соціального захисту військовослужбовців, внесено зміни до статті 13 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, якими виключено положення щодо збільшення розміру пенсії особам, зазначеним в пунктах "а" і "б" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження служби і віднесені до категорії 1, на 10 процентів. Зважаючи на зазначене, розмір пенсії для такої категорії осіб, обчислюється із наявної вислуги років та не може перевищувати 100 процентів грошового забезпечення. За матеріалами пенсійної справи, починаючи з 09.01.2020 ОСОБА_1 отримуєте пенсію, обчислену відповідно до статей 12 та 23 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб". Її розмір визначений з урахуванням наявної вислуги для призначення пенсії 27 років 01 місяць 05 днів у розмірі 71% від сум грошового забезпечення ((50% + (7 років х 3%)). Пенсія перерахована та виплачується згідно з чинним законодавством (а.с.15).

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що у спірних правовідносинах відповідач діяв у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а також з використанням повноважень з метою, з якою ці повноваження йому надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо (неупереджено), добросовісно та розсудливо.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову в задоволенні позову з наступних підстав.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на службі в органах внутрішніх справ визначено Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.1992 №2262-ХІІ (далі за текстом - Закон № 2262-ХІІ).

Відповідно до пункту "а" ст. 13 Закону № 2262-ХІІ в редакції, чинній на час призначення пенсії позивачу, пенсії за вислугу років призначаються особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, які мають вислугу 20 років і більше (пункт "а" статті 12): за вислугу 20 років - 50 процентів, а звільненим у відставку за віком або за станом здоров`я - 55 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43); за кожний рік вислуги понад 20 років - 3 проценти відповідних сум грошового забезпечення.

Крім того, згідно положень пункту "в" статті 13 Закону № 2262-ХІІ зазначеним особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження служби і віднесені до категорії 1, розмір пенсії за вислугу років збільшується на 10 процентів, а віднесеним до категорій 2, 3 і 4 - на 5 процентів відповідних сум грошового забезпечення.

В подальшому, пунктом 9 Закону України "Про внесення змін до деяких законів України з питань пенсійного забезпечення та соціального захисту військовослужбовців" №3591-IV (набрав чинності 29 квітня 2006 року) було внесено зміни до статті 13 Закону №2262-ХІІ, зокрема, змінено редакцію пункту "в" вказаної статті, а саме виключено можливість збільшення основної пенсії на 10 % відповідних сум грошового забезпечення для осіб, віднесених до учасників ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи 1 категорії.

Згідно з ч. 3 ст. 63 Закону № 2262-ХІІ усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку зі зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, або у зв`язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством. Перерахунок пенсій здійснюється на момент виникнення права на перерахунок пенсій і провадиться у строки, встановлені частиною другою статті 51 цього Закону.

Постановою Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2007 року № 1294 "Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" встановлено нові умови обчислення і структури грошового забезпечення зазначених осіб.

Припинення нарахування доплат до пенсії на 10 % відповідних сум грошового забезпечення не може вважатись зменшення розміру пенсії за вислугу років, оскільки зазначені доплати не є невід`ємною частиною державної пенсії, які виплачувалися таким особам як доплата за статус постраждалих внаслідок аварії на ЧАЕС та були виключені з положень Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Вказана норма неконституційною не визнавалась, є діючою, а отже, правові підстави для збільшення пенсійних виплат на 10 % як особі, яка брала участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у пенсійного органу відсутні.

Колегія суддів звертає увагу, що оскільки на момент здійснення перерахунку пенсії, а саме з 1 січня 2020 року, стаття 13 Закону № 2262-ХІІ не передбачала 10-ти процентне збільшення пенсії для військовослужбовців, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження служби і віднесені до категорії 1, а інша норма, яка б встановлювала таку доплату, в чинному законодавстві України відсутня, то правових підстав для нарахування наведеної 10-ти процентної доплати для зазначених військовослужбовців немає.

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 08 липня 2014 року у справі № 21-277а14, постанові Верховного Суду від 21.03.2020 у справі № 275/383/17.

Доводи апеляційної скарги позивача щодо зменшення розміру грошового забезпечення є безпідставним, оскільки вищевказані зміни в законодавстві не призвели до зниження розміру пенсії, а навпаки - привели до її збільшення, що виключає можливе порушення прав позивача.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області про визнання протиправною відмову щодо проведення перерахунку з 01.01.2020 в розмірі 71% відповідних сум грошового забезпечення та зобов`язання здійснити перерахунок та виплату пенсії з 01.01.2020 у розмірі 81 % відповідних сум грошового забезпечення.

Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі Серявін та інші проти України (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).

Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Відповідно до ч.2 ст.6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що у спірних правовідносинах відповідач діяв у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а також з використанням повноважень з метою, з якою ці повноваження йому надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо (неупереджено), добросовісно та розсудливо.

Суд першої інстанції належним чином оцінив надані докази і на підставі встановленого, обґрунтовано відмовив у задоволенні адміністративного позову.

Відповідно до ч.1 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Колегія суддів вважає, що рішення Сумського окружного адміністративного суду від 29.12.2020 року по справі № 480/8610/20 відповідає вимогам ст. 242 КАС України, а тому відсутні підстави для його скасування та задоволення апеляційних вимог позивача.

Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 29.12.2020 по справі №480/8610/20 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)З.О. Кононенко
Судді(підпис) (підпис) О.М. Мінаєва В.А. Калиновський