Справа № 420/12417/20
Суддя: Марин П.П.
Дата ухвалення: 2021-04-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2021 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Марина П.П.,розглянувши у порядку письмового провадження за правилами загального позовного провадження адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю «МП-ЮГ» до Головного управління ДПС в Одеській області про скасування податкових повідомлень-рішень №, №005290501 від 03.11.2020 року

В С Т А Н О В И В:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю «МП-ЮГ» до Головного управління ДПС в Одеській області про скасування податкових повідомлень-рішень №, №005290501 від 03.11.2020 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що у зв`язку із встановленням в ході перевірки порушень вимог податкового законодавства, ГУ ДПС в Одеській області прийнято податкове повідомлення - рішення від 03.11.2020 №, яким ТОВ "МП-ЮГ» зменшено розмір від`ємного значення податку на додану вартість на суму 540620 грн. та податкове повідомлення-рішення від 03.11.2020 року № збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість за податковими зобов`язаннями в розмірі 117225 грн., та штрафними (фінансовими) санкціями в розмірі 29306 грн. ТОВ «МП-ЮГ» вважає помилковими висновки ГУ ДПС в Одеській області, викладені в акті від 08.10.2020 №572/15-32-07-01-41075659.

Представник позивача зазначає, що в ході перевірки та за результатами аналізу наявної інформації в АІС «Податковий блок» встановлено, що фінансово-господарські операції ТОВ «МП-ЮГ» підпадають під ознаки сумнівності, носять ризиковий характер. Однак ТОВ «МП-ТОРГ» визнано «ризиковим» тільки 20.08.2020 року, а перевірка проводилась за липень 2020 року. В свою чергу, підприємством до ГУ ДПС в Одеській області надано документи підтверджуючі діяльність ТОВ «МП-ТОРГ» та станом на 13.10.2020 року ТОВ «МП-ТОРГ» не являється «ризиковим».

Також представник позивача зазначає, що фактичне виконання фінансово-господарських операцій між ТОВ «МП-ЮГ» з контрагентами-покупцями та контрагентами-постачальниками підтверджено як договорами, які були досліджені під час перевірки, так і належним чином оформленими первинними документами, складеними в процесі виконання цих договорів (товарно - транспортними накладними, видатковими накладними, податковими накладними), які у повній мірі відображають зміст господарських операцій та їх вартісні показники. Зокрема, у зазначених документах докладно відображено, які саме товари були поставлені, в яких обсягах, у який час. Операції між ТОВ «МП-ЮГ» та постачальниками з придбання товарів є реальними та підтверджуються первинними та іншими документами бухгалтерського та податкового обліку, використані у межах господарської діяльності ТОВ «МП-ЮГ», а висновки контролюючого органу, зроблені в акті перевірки від 08.10.2020 року № 572/15-32-07-01- 41075659 щодо порушення ТОВ «МП-ЮГ» податкового законодавства внаслідок збільшення суми податкового кредиту в податковому обліку з ПДВ за наслідками господарських операцій із вказаним контрагентом, безпідставні.

На підставі викладеного, на думку представника позивача, у ТОВ «МП-ЮГ» були правові підстави для відображення у складі податкового кредиту сум ПДВ на підставі податкових накладних, виписаних контрагентами.

На переконання представника позивача, належних доказів, що підтверджують неможливість здійснення операцій ТОВ «МП-ЮГ» з контрагентами ТОВ «М.М.ДЖІ. ХОЛДІНГС КООПЕРЕЙШЕН» (код за ), ТОВ «АБМ-Експорт» (код за ), ТОВ «МП-ТОРГ» (код за ), контролюючий орган не надав. В ході документальної позапланової виїзної перевірки зустрічні звірки не направлялись. Відсутність у контрагента офісних і складських приміщень, працівників або виробничих потужностей не може свідчити про нереальність угод, оскільки на момент укладення спірних угод такий контрагент міг укладати відповідні договори на субпідрядні роботи, на оренду обладнання, транспортних засобів тощо. В свою чергу, наявність належним чином оформлених первинних документів є підставою для відображення показників валових витрат та податкового кредиту в податковій звітності, якщо тільки податкова інспекція не доведе, що відомості, які містяться в таких документах, не відповідають дійсності.

Представник позивача стверджує, що не визнаючи правомірність віднесення ТОВ «МП-ЮГ» сум ПДВ до складу податкового кредиту в липні 2020 року за операціями з контрагентами, фіскальний орган фактично поклав на ТОВ «МП-ЮГ» вину за нібито порушення контрагентами вимог податкового законодавства (запити на проведення перевірок не направлялись). Але згідно з чинним законодавством ТОВ «МП-ЮГ» не зобов`язане та не має права контролювати діяльність контрагентів та дотримання ними вимог податкового та іншого законодавства.

Представника позивача наполягає на тому, що ТОВ «МП-ЮГ» не було допущено порушень податкового законодавства, зафіксованих вищевказаним актом, господарські операції з контрагентом мали реальний характер, оформлені належними первинними документами та в повному обсязі відображені в бухгалтерському та податковому обліках. У періоді, який перевірявся, формували свій податковий кредит у відповідності із вимогами чинного на час вчинення господарських правовідносин законодавства про податок на додану вартість.

Представником відповідача до суду надано відзив на адміністративний позов (а.с. 97-101), згідно якого відповідач зазначає, що позов не підлягає задоволенню.

В обґрунтування позиції Головного управління ДПС в Одеській області представник відповідача зазначає, що протягом липня 2020 року ТОВ «МП-ТОРГ» на адресу ТОВ «МП-ЮГ» постачало товар м`ясо та субпродукти м`ясні, який є результатом забою великої рогатої худоби. На підставі викладеного проведено аналіз походження продукції отриманої ТОВ «МП-ЮГ» від ТОВ «МП-ТОРГ» та встановлено, що протягом липня 2020 року :

- ПП "БАГАТОГАЛУЗЕВА ФІРМА "ТАВРІЯ" , код за поставлено на адресу ТОВ «МП-ТОРГ», код за ВРХ у кількості 56678 кг на загальну суму 1918900 грн., в т.ч. ПДВ - 319817 грн.

- ТОВ "АГРО МАРКЕТ ГРУП", код за поставлено на адресу ТОВ «МП-ТОРГ», код за ВРХ у кількості 43865 кг на загальну суму 1623005 грн., в т.ч. ПДВ - 270501 грн.

В свою чергу, представник відповідача зазначає, що ТОВ «АГРО МАРКЕТ ГРУП» придбавалося ВРХ у ТОВ "М.М.ДЖІ ХОЛДІНГС КООПЕРЕЙШЕН". У зв`язку з тим, що ТОВ "М.М.ДЖІ ХОЛДІНГС КООПЕРЕЙШЕН" відображалася реалізація без відображення голів, а лише в вазі в ході перевірки проведено аналіз цін реалізації даного підприємства, в результаті чого встановлено:

ціна реалізації 1 кг ВРХ (що вбачає в живій вазі) без ПДВ складає 19,20 грн;

ціна реалізації 1 кг м`яса яловичини в напівтушах охолодженої (після забою) складає від 46,66 грн до 74,31грн.

Таким чином, на переконання відповідача ТОВ "М.М.ДЖІ ХОЛДІНГС КООПЕРЕЙШЕН" заздалегідь було передбачено спотворення достовірних даних щодо кількісних показників проданої продукції, яка в свою чергу вплинула на втрати бюджета при подальшій реалізації ТОВ "АГРО МАРКЕТ ГРУП" та послідуючих покупців по ланцюгу. У зв`язку з тим, що ТОВ «АГРО МАРКЕТ ГРУП» в даному проміжку часу не відображено в податковій звітності понесення будь яких витрат, пов`язаних з утриманням ВРХ або отримання послуг з її забою, встановлено відсутність реальності здійснення в подальшому операцій , пов`язаних з реалізацією ВРХ на адресу ТОВ « МП-ТОРГ». В той же час ТОВ «МП-ТОРГ» згідно наявної інформації в ЄДРПН не придбавалися послуги із забою ВРХ. Таким чином ТОВ «МП-ТОРГ» не спроможний придбавши ВРХ у постачальника в подальшому здійснювати постачання м`яса яловичини в четвертинах охолодженого, субпродуктів яловичини 1 категорії охолодженої, та субпродуктів яловичини 2 категорії охолодженої на адресу ТОВ «МП-ЮГ».

За твердженнями представника відповідача, про неможливість здійснення ТОВ «МП-ТОРГ» постачання на адресу ТОВ «МП-ЮГ» м`яса яловичини в четвертинах охолодженої, субпродуктів яловичини 1 категорії охолодженої та субпродуктів яловичини 2 категорії охолодженої свідчить і той факт, що придбаваючи у постачальників ПП "БАГАТОГАЛУЗЕВА ФІРМА "ТАВРІЯ" , код за та ТОВ "АГРО МАРКЕТ ГРУП", код за велику рогату худобу, ТОВ «МП-ТОРГ» повинно було володіти відповідними ресурсами (людськими, промисловими) для здійснення переробки ВРХ з метою отримання м`ясної продукції. Встановлені дані і факти, а саме, відсутність виробничих потужностей, можливості виконання операцій з придбання великої рогатої худоби від постачальника ТОВ "АГРО МАРКЕТ ГРУП" та відсутність відповідних ресурсів (людських, промислових) для здійснення переробки ВРХ з метою отримання м`ясної продукції, дозволяють зробити висновки щодо реальності здійснення господарських операцій, пов`язаних з придбанням м`яса яловичини в четвертинах, субпродуктів яловичини 1 категорії, субпродуктів яловичини 2 категорії відповідно до ДК 021: 20-2 « М`ясо», які було поставлено ТОВ « МП- ТОРГ», код за на підставі Договору № 01/07-20 від 01.07.2020 року.

Також, представник відповідача вказує, що інформацію про співробітництво (партнерство) в ході проведення перевірки ТОВ «МП-ЮГ» не має можливості підтвердити. Будь які витрати пов`язані з експлуатацією даного об`єкту з метою переробки (забою) тварин в ІС «Податковий блок», ЄДРПН - відсутні. ТОВ «МП-ТОРГ» не відображало як самостійно понесені, або ж компенсацію ТОВ «М.М.ДЖІХОЛДІНГ КОРПОРЕЙШНЛ».

Ухвалою суду від 23.11.2020 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження.

Ухвалою суду від 03.02.2021 року вирішено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 25.03.2021 року закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду по суті.

В судове засідання призначене на 06 квітня 2021 року об 11:00 сторони не з`явились. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлені відповідно до вимог КАС України.

Представником позивача подана до суду заява про розгляд справи в порядку письмового провадження.

У зв`язку з відсутністю потреби заслухання свідка чи експерта, судом, керуючись положеннями ч.9 ст.205 КАС України, прийнято рішення про розгляд справи в порядку письмового провадження.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши обставини та факти, якими обґрунтовувалися вимоги, перевіривши їх доказами, суд встановив наступні факти та обставини.

Відповідно до інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань товариство з обмеженою відповідальністю «МП-ЮГ» зареєстровано в Єдиному державному реєстрі 11.01.2017 року за №0060976, основним видом економічної діяльності підприємства є виробництво м`яса (основний) роботи (код 10.11).

В період з 23.09.2020 року по 01.10.2020 року ГУ ДПС в Одеській області, на підставі наказів від 18.09.2020 № 4530, 23.09.2020 № 4602 проведена позапланова виїзна документальна перевірка ТОВ «МП-ЮГ» (код за ) з питань дотримання податкового законодавства при декларуванні за липень 2020 року від`ємного значення з податку на додану вартість. За наслідками проведеної перевірки ТОВ "МП-ЮГ» складено акт від 08.10.2020 року № 572/15-32-07-01-41075659, яким зафіксовані порушення п. 44.1 ст. 44, п. 198.1, п. 198.2, 198.3 ст. 198, п. 200.4 ст. 200 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI (із змінами та доповненнями), що призвело до завищення від`ємного значення з ПДВ, що зараховується до складу наступного звітного періоду за липень 2020 року на суму 540620 грн.

Також встановлено порушення платником податків п. 44.1 ст. 44, п. 198.1, п. 198.2, р. 198.3 ст. 198, п. 200.4 ст. 200 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI (із змінами та доповненнями), що призвело до заниження позитивного значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податного кредиту липня 2020 року у розмірі 117225 грн. з застосування штрафних санкцій на суму 29306 грн., всього на суму 146531 грн. (а.с. 218-235).

Не погодившись з висновками акту позапланової документальної перевірки № 572/15-32-07- від 08.10.2020 року ТОВ «МП-ЮГ» надано до Головного Управління ДПС в Одеській області заперечення про визнання акту перевірки неправомірним.

За результатами розгляду заперечень до акту позапланової документальної виїзної перевірки ТОВ «МП-ЮГ» ГУ ДПС в Одеській області (№ 20379/10/15-32-07-01- 10 від 30.10.2020 року) висновок акту перевірки залишень без змін, а заперечення без задоволення.

У зв`язку із встановленням в ході перевірки порушень вимог податкового законодавства, ГУ ДПС в Одеській області було прийнято податкове повідомлення - рішення від 03.11.2020 № , яким ТОВ "МП-ЮГ» зменшено розмір від`ємного значення податку на додану вартість на суму 540620 грн. та податкове-рішення від 03.11.2020 року № , яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість за податковими зобов`язаннями в розмірі 117225 грн., та штрафними (фінансовими) санкціями в розмірі 29306 грн.

Позивач, вважаючи, що висновки, викладені у акті перевірки, базуються на припущеннях і не враховують докази та відомості щодо господарської діяльності ТОВ «МП-ЮГ» і відповідно, донарахування податку на прибуток, податкових зобов`язань з податку на додану вартість, та штрафних санкцій є протиправними, безпідставними, не доведеними та такими, що не відповідають фактичним обставинам здійснення ТОВ «МП-ЮГ» господарської діяльності, первинним документам, які перебувають у позивача та вимогам чинного законодавства, звернувся до суду з даним позовом.

Відповідно до вимог частини 2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч.2 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст.67 Конституції України, кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Відповідно до п.п.14.1.36 п.14.1.ст.14 ПК України господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Відповідно до п.п.14.1.202. п.14.1. ст.14 ПКУ продаж (реалізація) товарів -будь-які операції, що здійснюються згідно з договорами купівлі-продажу, міни, поставки та іншими господарськими, цивільно-правовими договорами, які передбачають передачу прав власності на такі товари за плату або компенсацію незалежно від строків її надання, а також операції з безоплатного надання товарів. Не вважаються продажем товарів операції з надання товарів у межах договорів комісії (консигнації), поруки, схову (відповідального зберігання), доручення, довірчого управління, оперативного лізингу (оренди), інших цивільно-правових договорів, які не передбачають передачі прав власності на такі товари.

Відповідно до п.44.1 ст.44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Згідно підпункту 134.1.1. ст.134.1 ПК України об`єктом оподаткування єприбуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього Кодексу.

Для цілей цього підпункту до річного доходу від будь-якої діяльності, визначеного за правилами бухгалтерського обліку, включається дохід (виручка) від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг), інші операційні доходи, фінансові доходи та інші доходи.

Базою оподаткування є грошове вираження об`єкту оподаткування, визначеного згідно із статтею 134 цього Кодексу з урахуванням положень цього Кодексу. (п.135.1. ст.135 ПК України).

Згідно з пп.14.1.181 п.14.1 ст.14 ПК України податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Податкове зобов`язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк) (п.14.1.156. ст.14 ПК України)

Відповідно до п.198.1-198.3 ст.198 ПК України, до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;

г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу;

ґ) ввезення товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:

дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;

дата отримання платником податку товарів/послуг.

Для операцій із ввезення на митну територію України товарів датою віднесення сум податку до податкового кредиту є дата сплати податку за податковими зобов`язаннями згідно з пунктом 187.8 статті 187 цього Кодексу, а для операцій з постачання послуг нерезидентом на митній території України - дата складення платником податкової накладної за такими операціями, за умови реєстрації такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Датою збільшення податкового кредиту орендаря (лізингоотримувача) для операцій фінансової оренди (лізингу) є дата фактичного отримання об`єкта фінансового лізингу таким орендарем.

Датою віднесення сум до податкового кредиту замовника з договорів (контрактів), визначених довгостроковими відповідно до пункту 187.9 статті 187 цього Кодексу, є дата фактичного отримання замовником результатів робіт (оформлених актами виконаних робіт) за такими договорами (контрактами).

Для товарів/послуг, постачання (придбання) яких контролюється приладами обліку, факт постачання (придбання) таких товарів/послуг засвідчується даними обліку.

Податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з:

придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг;

придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи);

ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Відповідно до п.198.6 ст.198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» надано визначення наступних понять: господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства. Первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Виходячи з вимог п.2 ст.3 вказаного Закону бухгалтерський облік є обов`язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку. Необхідність підтвердження господарських операцій первинними документами визначена також п.1.2 ст.1, п.2.1 ст.2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України №88 від 24.05.1995р., та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.1995р. за №168/704 (зі змінами та доповненнями), відповідно до якого первинні документи це письмові свідоцтва, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації на їх проведення.

Відповідно до ч.1 ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні`підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

З урахуванням викладеного, суд зазначає, що для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

Так, відповідач ставить під сумнів господарські взаємовідносини позивача з ТОВ «МП-ТОРГ» () зокрема щодо придбання контрагентів-постачальників товарів, послуг, тощо через відсутність у них: достатньої кількості трудових ресурсів; основних фондів; придбання різноманітних послуг, надання яких потребує наявності відповідних матеріальних та трудових ресурсів; продаж придбаних послуг різним покупцям, що свідчить про те, що фактично, має місце документальне оформлення господарських операцій з надання послуг без їх фактичного здійснення власним/орендованим матеріальним та трудовим ресурсом; створення (придбання) суб`єктів підприємницької діяльності (юридичних осіб) з метою прикриття незаконної діяльності; легалізації коштів отриманих злочинним шляхом, минаючи при цьому систему оподаткування, шляхом документального оформлення, безтоварних операцій з купівлі-продажу товарів, робіт, послуг.

Відповідно до ст.61 Конституції України юридична відповідальність особи має індивідуальних характер, тому позивач не може нести відповідальності за можливі протиправні дії інших юридичних осіб, оскільки вони перебувають поза межами його впливу.

З огляду на викладене, поняття добросовісний платник, яке вживається у сфері податкових правовідносин, не передбачає виникнення у платника додаткового обов`язку з контролю за дотриманням контрагентами контрагента правил оподаткування, а сам платник не наділений повноваженнями податкового контролю для виконання функцій, покладених на податкові органи, а тому не може володіти інформацією відносно виконання контрагентами його контрагента податкових зобов`язань.

Під час дослідження обсягу податкових прав і обов`язків платника за господарською операцією суд не обмежується перевіркою формальної відповідності поданих платником податків документів вимогам податкового законодавства, а оцінює всі докази в сукупності та взаємозв`язку для встановлення дійсного економічного змісту господарської операції.

Водночас, суд зазначає, що належними та допустимими в розумінні ст.124 Конституції України, доказами факту вчинення платником податків нікчемного правочину або факту відображення в обліку показників господарських операцій, які в дійсності не відбулись, можуть бути або обвинувальний вирок суду (оскільки діяння платника податків по протиправному заволодінню майном іншої особи або ухиленню від сплати податків, тобто вчинення нікчемного правочину, є об`єктивною стороною злочинів, передбачених ст.191 КК України та ст.212 КК України), або рішення суду у справі про стягнення одержаного за нікчемним правочином (бо наслідком вчинення платником податків нікчемного правочину відповідно до ст.ст. 207, 208, 250 Господарського кодексу України є застосування конфіскаційного заходу у вигляді стягнення одержаного за нікчемним правочином), або рішення суду про визнання правочину недійсним (оскільки відповідно до ч. 3 ст. 228 Цивільного кодексу України вчинення платником податків правочину, котрий суперечить інтересам держави та суспільства, є підставою для звернення до суду з вимогою про визнання такого правочину недійсним).

Проте, відповідачем не подано до суду жодних доказів щодо наявності обвинувального вироку суду, рішень суду про стягнення одержаного за нікчемними правочинами, наявності рішень суду про визнання недійсними правочинів позивача з контрагентами.

Судом досліджено надані позивачем докази та первинні документи, а саме.

Відповідно до даних звіту податкової декларації з податку на додану вартість (звітний період липень 2020 року), прийнятого 20.08.2020 року, згідно квитанції № 2 (реєстраційний номер ):

Податкові зобов`язання, (рядок 1.1. до податкової декларації з податку на додану вартість) становили:

обсяги постачання (без податку на додану вартість) - 8157 488,00 грн, сума податку на додану вартість - 1 631 498, 00 грн.

коригування податкових зобов`язань, (рядок 7 до податкової декларації з податку на додану вартість):

обсяги постачання (без податку на додану вартість) - 958,00 грн., сума податку на додану вартість -192,00 грн.

Податковий кредит (рядок 10.1 до податкової декларації з податку на додану вартість) становив:

обсяги придбання (без податку на додану вартість) - 10 859 631,00 грн., сума дозволеного податкового кредиту - 2 171 926, 00 грн.;

сума від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (рядок 21 Податкової декларації з податку на додану вартість), яку сформовано з урахуванням залишку від`ємного значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту, нарахованої за попередні звітні (податкові) періоди, складає 540 620,00 грн.

Так, згідно з документами, наданими під час проведення перевірки встановлено, що ТОВ «МП-ЮГ», код за у періоді, що перевірявся мало взаємовідносини, зокрема, з ТОВ «МП-ТОРГ», код за .

Як вбачається з розділу ІІ Податковий кредит додатка №5 «Розшифровки податкових зобов`язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів», до податкового кредиту липня 2020 року позивачем віднесено суму ПДВ в розмірі 657844,98 грн від контрагента ТОВ «МП-ТОРГ» (ІПН 47). (а.с. 17-20).

Так, під час перевірки встановлено, що протягом липня 2020 року ТОВ «МП-ЮГ» придбавало м`ясо яловичини в четвертинах, субпродукти яловичини 1 категорії, субпродукти яловичини 2 категорії відповідно до ДК 021:20-2 «М`ясо», які було поставлено товариством з обмеженою відповідальністю «МП-ТОРГ», код за на підставі договору № 01/07-20 від 01.07.2020 року.

Також в ході перевірки та за результатами аналізу наявної інформації в АІС «Податковий блок» встановлено, що фінансово-господарські операції ТОВ «МП-ТОРГ» підпадають під ознаки сумнівності, носять ризиковий характер.

На підставі викладеного проведено аналіз походження продукції отриманої ТОВ МП -ЮГ» від ТОВ «МП-ТОРГ», та на підставі наявної інформації в інформаційних базах даних, встановлено нереальність господарських операцій по ланцюгу постачання від ТОВ "М.М.ДЖІ ХОЛДІНГС КООПЕРЕЙШЕН" до ТОВ «АГРО МАРКЕТ ГРУП» та в подальшому до ТОВ «МП-ТОРГ», а також від ПП "БАГАТОГАЛУЗЕВА ФІРМА "ТАВРІЯ" до ТОВ «МП-ТОРГ».

В акті перевірки зазначено, що як свідчать дані податкової звітності, наданої ТОВ «МП-ТОРГ», код за на адресу ДПІ у Суворовському р-ні м.Одеси ГУ ДПС в Одеській області, у підприємства відсутні виробничі ділянки ( бійні), експлуатаційні дозволи для здійснення діяльності, пов`язаної з забоєм великої рогатої худоби та обвалюванням м`ясних туш, відсутні в даному періоді по ЄДРПН із сторонніми організаціями взаємовідносини з питання забою та обробки ВРХ. Встановлені дані і факти, а саме, відсутність виробничих потужностей, можливості виконання операцій з придбання великої рогатої худоби від постачальника ТОВ "АГРО МАРКЕТ ГРУП» та відсутність відповідних ресурсів (людських, промислових) для здійснення переробки ВРХ з метою отримання м`ясної продукції, дозволяють зробити висновки щодо нереальності здійснення господарських операцій, пов`язаних з придбанням м`яса яловичини в четвертинах, субпродуктів яловичини 1 категорії, субпродуктів яловичини 2 категорії відповідно до ДК 021: 20-2 «М`ясо», які було поставлено ТОВ «МП- ТОРГ», код за на підставі Договору № 01/07-20 від 01.07.2020 року.

Також в акті перевірки вказано, що ТОВ «МП-ЮГ» до видаткових накладних на отриману продукцію протягом липня 2020 року від ТОВ «МП-ТОРГ» додано «Декларація виробника» яка містить інформацію про адресу потужностей: Україна, Херсонська область, Чаплинський район, с. Червоний Яр, вул Партизанська, буд.18. Крім того, інформаційно відображено: Експлуатаційний дозвіл ТОВ «М.МДЖІ ХОЛДІНГ КОРПОРЕЙШНЛ» для потужностей з виробництва, переробки або реалізації харчових продуктів №21-19-143 від 01.03.2019 року відповідно до Договору про співробітництво (партнерство) від 03.06.2020 №б/н.

Інформацію про співробітництво (партнерство) в ході проведення перевірки ТОВ «МП-ЮГ» не має можливості підтвердити. Будь які витрати пов`язані з експлуатацією даного об`єкту з метою переробки (забою) тварин в ІС «Податковий блок», ЄДРПН - відсутні. ТОВ «МП-ТОРГ» не відображало як самостійно понесені, або ж компенсацію власнику потужностей з виробництва, переробки або реалізації харчових продуктів - ТОВ «М.МДЖІ ХОЛДІНГ КОРПОРЕЙШНЛ».

Таким чином, податковий орган дійшов висновку, що враховуючи вищезазначене, в порушення п.44.1 ст.44, 198.1, 198.2, 198.3 ст.198 ПКУ, Закону України від 16 липня 1999 року № 996-XIV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні»( із змінами та доповненнями), Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку" затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 1995 року № 88, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 5 червня 1995 року за № 168/704 (із змінами і доповненнями), сума податкового кредиту липня 2020 року завищена на 657844,98 грн.

Позивачем надано до суду укладений між ТОВ «МП-ЮГ» та ТОВ «МП-ТОРГ» договір №01/07-20 від 01.07.2020 року, предметом якого є постачання товару «м`ясо яловичини в четвертинах, субпродукти яловичини 1 категорії, субпродукти яловичини 2 категорії відповідно до ДК 021:20-2 «М`ясо». (а.с. 188-191 т.1)

Відповідно до п.1.2 Договору асортимент, кількість та ціна товару визначаються в окремих рахунках-фактурах, накладних, що складаються в рамках цього договору та є його невід`ємними частинами.

Згідно з п.п. 3.3, 3.4, 3.5 доставка товару на підставі даного договору здійснюється силами, засобами та за рахунок постачальника у місце, визначене покупцем. Адреса доставки м. Одеса, вул. 19й км Старокиївської дороги, 31. Покупець за власним бажанням вправі здійснити само вивіз товару.

На підтвердження виконання договору та використання придбаного товару у власному виробництві, позивачем надано видаткові накладні, рахунки на оплату, ТТН, які свідчать про те, що товар позивач перевозив власним автотранспортом, декларації виробника, банківські виписки, оборотно-сальдову відомість по рахунку 631 за липень 2020 року, акти переміщення сировини у переробку, накладні на передачу готової продукції, акти виходу готової продукції з переробки, видаткові накладні у переробку, податкові накладні (а.с. 192-251 т.1, а.с. 1-76 т.2, а.с. 56-70 т.3).

Суд зазначає, що у податкового органу відсутні зауваження щодо складання та оформлення первинних документів ТОВ «МП-ЮГ».

Також, на підтвердження використання придбаної у ТОВ «МП-ТОРГ» продукції, яка в подальшому перероблена, позивачем зазначено та надано відповідні докази того, що:

- ТОВ «МП-ЮГ» має власні та орендовані холодильні камери для зберігання продукції, згідно договору №31/01- 03 від 31.01.2018 року та договору зберігання б/н від 01.01.2018 року

- На підприємстві ТОВ «МП-ЮГ» станом на 01.09.2020 року працювало 19 співробітників.

Також позивачем надано докази подальшої реалізації переробленої сировини, яка була придбана в період липень 2020 року (договори, ТТН, видаткові накладні, банківські виписки). (а.с. 77-182 т.2).

Відповідно до п.198.1 ст.198 ПК України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій, зокрема, з придбання або виготовлення товарів (в тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною (п.198.2 ст.198 ПК України).

Отже, податковий кредит для цілей визначення об`єкта оподаткування ПДВ має бути фактично здійснений і підтверджений належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.

Згідно з ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Крім того, п.14.1.27 ст.14 ПК України передбачено, що витрати - це сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних для провадження господарської діяльності платника податку, в результаті яких відбувається зменшення економічних вигод у вигляді вибуття активів або збільшення зобов`язань, внаслідок чого відбувається зменшення власного капіталу (крім змін капіталу за рахунок його вилучення або розподілу власником).

Підпунктом 139.1.9 пункту 139.1 ст. 139 ПК України встановлено, що не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Судом, під час встановлення обставин наводився перелік документів, які цілком підтверджують реальність господарських операцій позивача з його контрагентами та засвідчують мету та факт подальшого використання придбаних ним товарів. В матеріалах справи наявні первинні документи (належним чином засвідчені їх копії), які підтверджують фактичне здійснення господарських операцій між позивачем та вказаними контрагентами, а саме: договори, податкові накладні, видаткові накладні, банківські виписки, ТТН, акти переміщення сировини у переробку, накладні на передачу готової продукції, акти виходу готової продукції з переробки, видаткові накладні у переробку).

Реальність здійснення господарської операції повинна досліджуватися на підставі первинних документів, складених за результатами таких операцій та не може ґрунтуватися виключно на отриманій податковій інформації з баз даних податкового органу.

Суд зазначає, що непідтвердження операцій за ланцюгом постачання, відсутність основних засобів у контрагента, так само як і податкова інформація про інші порушення податкової дисципліни, допущені контрагентом платника податків або третіми особами у відносинах з контрагентом, не є свідченням нереальності господарських операцій, за умови їх підтвердження належними і допустимими первинними документами, як підставами формування бухгалтерського обліку.

До того ж, норми податкового законодавства не ставлять у залежність достовірність даних податкового обліку платника податків від дотримання податкової дисципліни його контрагентами.

Відносини між учасниками попередніх ланцюгів постачань товарів та послуг не мають безпосереднього впливу на дослідження факту реальності господарської операції, вчиненої між останнім у ланцюгу постачань платником податків та його безпосереднім контрагентом.

Вказана правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 12.07.2019 року у справі №808/109/18.

Таким чином, в матеріалах справи наявні первинні документи бухгалтерського та податкового обліку, які підтверджують фактичне здійснення господарських операцій між позивачем та вказаними контрагентами. Зазначені документи складені за результатами проведених операцій та з дотриманням вимог діючого на момент виникнення правовідносин законодавства і містять у собі відомості щодо змісту та обсягу проведених операцій, які узгоджуються між собою.

Разом з тим, суд вважає необґрунтованими висновки відповідача щодо неможливості перевірки інформації про співробітництво (партнерство) в ході проведення перевірки ТОВ «МП-ЮГ», оскільки не зважаючи на надані для перевірки документи щодо предмету перевірки, відповідач не скористався своїм правом здійснити зустрічні звірки, направити запити для отримання необхідної інформації.

Тобто, фактичні обставини об`єктивно засвідчують правомірність формування позивачем податкового кредиту на підставі первинних документів,які виписані на виконання умов викладених вище договірних відносин, що дало право позивачу включити дані суми до витрат та податкового кредиту.

Отже, господарські операції між позивачем та його контрагентами мали реальний характер, діяльність позивача була спрямована на отримання економічної вигоди від підприємницької діяльності, що зумовлює хибність висновків податкового органу про вчинення платником податків порушень податкового законодавства, а відтак, вони не можуть бути покладені в основу спірних податкових повідомлень-рішень. Крім того, окремі дефекти первинних документів бухгалтерського та податкового обліку не можуть слугувати підставою для висновків податкового органу про нереальність господарської операції.

Вказана позиція висловлена Верховним судом у постанові від 07.11.2019 року по справі №2а-5959/12/1470.

Суд вважає обґрунтованими доводи позивача, що податкова інформація носить виключно інформативний характер та сформована фактично без дослідження первинних документів податкового обліку, а отже не є належним доказом в розумінні процесуального закону.

Крім того, така інформація сама по собі не доводить наявності податкових правопорушень, на які посилається відповідач.

Враховуючи встановлені обставини в їх сукупності, виходячи з системного аналізу норм чинного законодавства, суд дійшов висновку, що висновки контролюючого органу щодо нереальності господарських операцій, на підставі яких прийнято оскаржувані рішення, базуються на припущеннях та не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду.

Суд звертає увагу відповідача, що відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, особливістю адміністративного судочинства є те, що обов`язок доказування в спорі покладається на відповідача орган публічної влади, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії.

Зазначене узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини. Так, у п. 110 рішення від 23.07.2002 р. у справі Компанія Вестберґа таксі Актіеболаґ та Вуліч проти Швеції Суд визначив, що …адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення податкових штрафів має саме податкове управління.

Відповідно до ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Оцінивши кожен доказ, який є у справі щодо його належності, допустимості, достовірності та їх достатності і взаємного зв`язку у сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.ч.1-3 ст. 242 КАСУ, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі РуїсТоріха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Відповідно до ч.1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

ТОВ «МП-ЮГ» за подання даного адміністративного позову сплачений судовий збір в розмірі 10307,30 грн. за платіжними дорученнями №3552 від 13.11.2020 року та №3876 від 01.02.2021. (а.с. 18 т.1, а.с. 112 т.3)

Враховуючи, що позовні вимоги ТОВ «МП ЮГ» підлягають задоволенню, суд дійшов висновку про стягнення з Головного управління ДПС в Одеській області суму сплаченого судового збору у розмірі 10307,30 грн.

Керуючись ст. ст. 9, 72-73, 77, 90, 242, 245, 255, 295 КАС України суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю «МП-ЮГ» до Головного управління ДПС в Одеській області про скасування податкових повідомлень-рішень №, №005290501 від 03.11.2020 року задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 03.11.2020 року.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення №005290501 від 03.11.2020 року.

Стягнути з Головного управління Державної податкової служби в Одеській області (, 65044, м. Одеса, вул. Семінарська, 5) за рахунок його бюджетних асигнувань на корить товариства з обмеженою відповідальністю «МП ЮГ» (, 65013, м. Одеса, вул. 19-й км Старокиївської дороги, буд. 31, офіс 1) сплачений судовий збір у розмірі 10307,30 грн. (десять тисяч триста сім гривень тридцять копійок).

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст.255 КАС України.

Відповідно до ст.295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або розгляд справи проводився в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: товариство з обмеженою відповідальністю «МП-ЮГ» (, адреса: 65013, м. Одеса, вул. 19 км Старокиївської дороги, буд. 31, офіс 1);

Відповідач: Головне управління ДПС в Одеській області (, 65044, м. Одеса, вул. Семінарська, 5)

Суддя П.П. Марин