Справа № 580/814/20
Суддя: Файдюк Віталій Васильович
Дата ухвалення: 2021-04-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 580/814/20 Суддя (судді) першої інстанції: М.А. Білоноженко
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2021 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді Файдюка В.В.

суддів: Земляної Г.В.

Мєзєнцева Є.І.

При секретарі: Марчук О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Черкаській області на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 28 вересня 2020 року у справі за адміністративним позовом Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Тясмин" до Головного управління ДПС у Черкаській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В :

Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю "Тясмин" (далі - позивач, СТОВ "Тясмин") звернулося до Черкаського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Державної податкової служби у Черкаській області (далі - відповідач, ГУ ДПС у Черкаській області), в якому просило суд визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення - рішення №, №, №000293501, №000295501, №000291501, №000290501 від 12 листопада 2019 року; №000188501 №000190501 від 26 лютого 2020 року та № від 04 березня 2020 року.

В обґрунтування позову зазначено, що висновки акту перевірки є безпідставними та необґрунтованими, тому вважає оскаржувані податкові повідомлення-рішення протиправними та такими, що підлягають скасуванню. Зокрема, позивач не погоджується з висновком відповідача про порушення ним вимог Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на додану вартість на загальну суму 2 253 276 грн. за жовтень 2016 року - травень 2019 року; завищено від`ємне значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду за червень 2019 року на суму 298 783 грн.; завищено від`ємне значення, що зараховується у зменшення суми податкового боргу з податку на додану вартість за лютий 2019 року на суму 234 105 грн.; не зареєстровано в Єдиному реєстрі податкових накладних податкові накладні з податком на додану вартість в сумі 67 364,66 грн.; в результаті чого реалізовано пальне, без реєстрації платником акцизного податку, на загальну суму 387 784,64 грн. за липень 2016 року - червень 2019 року; не подано податкові декларації з акцизного податку за липень 2016 року - червень 2019 року; занижено податок на доходи фізичних осіб на загальну суму 90 042,48 грн. за липень - червень 2019 року; занижено військовий збір на загальну суму 6 152,97 грн. за липень - червень 2019 року.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 28 вересня 2020 року даний адміністративний позов - задоволено повністю.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, відповідач звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог.

Апеляційну скаргу обґрунтовано тим, що при прийнятті оскаржуваних рішень контролюючий орган діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Податковим кодексом України, адже за результатами проведеної перевірки встановлено ряд порушень податкового законодавства СТОВ «Тясмин».

Представником відповідача 12 квітня 2021 року електронною поштою надіслано до суду клопотання про відкладення розгляду справи. Дане клопотання обґрунтоване тим, що представником відповідача по справі №580/814/20 є ОСОБА_1 , яка є працівником ГУ ДПС у Черкаській області, постійно проживає та працює у м. Черкаси, її прибуття у засідання по справі №580/814/20 до Шостого апеляційного адміністративного суду є неможливим з огляду на таке. 20 березня 2021 року Державною комісією з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій на позачерговому засіданні вирішила, що в Києві з 00 годин 00 хвилин 23 березня 2021 року почав діяти «червоний» рівень епідеміологічної небезпеки, який передбачає найсуворіші карантинні обмеження, термін закінчення яких наразі не визначений. Крім того, згідно протоколу постійної комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій КМДА №29 вирішено: з 05 квітня 2021 року забезпечити переведення роботи громадського транспорту у режимі спеціальних перевезень; перевезення осіб, які мають відповідні спеціальні перепустки, посвідчення особи та засоби індивідуального захисту.

Оскільки у працівників ГУ ДПС у Черкаській області відсутні спеціальні перепустки для пересування громадським транспортом у м. Києві, участь у засіданні в Шостому апеляційному адміністративному суді є неможливою.

Колегія суддів ухвалила відмовити в задоволенні даного клопотання, оскільки воно є необґрунтованим, зокрема, відповідачем не зазначено, чому він бажав особисто приймати участь в судовому засіданні, чим обумовлена така необхідність. Саме лише посилання на карантинні обмеження не обґрунтовує та не доводить необхідності відкладення розгляду справи та неможливості здійснення її розгляду за наявними у справі матеріалами в межах доводів апеляційної скарги. При цьому, колегія суддів наголошує, що участь сторін в судовому засіданні суду апеляційної інстанції не є обов`язковою, а в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення спору по суті.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга відповідача не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, Головним управлінням ДПС у Черкаській області проведено документальну планову виїзну перевірку СТОВ «Тясмин», за результатами якої складено акт від 18 жовтня 2019 року №45/23-00-05-0105/03793768.

Згідно висновків вказаного акту, перевіркою встановлено порушення СТОВ «Тясмин»:

1. вимог п. 185.1 ст. 185, п. 187.1 ст. 187, п. 188.1 ст.188, п. 198.1, п.. 198.2, 198.3, 198.5, 198.6 ст.198, п.201.1, п. 201.7 ст. 201 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на додану вартість на загальну суму 2 253 276 грн. за жовтень 2016 року - травень 2019 року;

2. вимог п. 185.1 ст. 185, п. 187.1 ст. 187, п. 188.1 ст.188, п. 198.1, п. 198.2, 198.3, 198.5, 198.6 ст.198, п.201.1, п. 201.7 ст. 201 Податкового кодексу України, в результаті чого завищено від`ємне значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду за червень 2019 року на суму 298 783 грн.;

3. вимог п. 185.1 ст. 185, п. 187.1 ст. 187, п, 188.1 ст.188, п. 198.1, п. 198.2, п. 198.3, 198.5, 198.6 ст.198, п.201.1, п. 201.7 ст. 201 Податкового кодексу України, в результаті чого завищено від`ємне значення, що зараховується у зменшення суми податкового боргу з податку на додану вартість за лютий 2019 року на суму 234 105 грн.;

4. вимог п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України, в результаті чого не зареєстровано в Єдиному реєстрі податкових накладних податкові накладні з податком на додану вартість в сумі 67 364,66 грн.;

5. вимог п.п. 212.3.4. п.212.3 ст. 212 Податкового кодексу України, в результаті чого реалізовано пальне без реєстрації платником акцизного податку, на загальну суму 387 784,64 грн. за липень 2016 року - червень 2019 року;

6. вимог п. 223.2. ст. 223 Податкового кодексу України, в результаті чого не подано податкові декларації з акцизного податку за липень 2016 року - червень 2019 року;

7. вимог абз. «е» п.п. 164.2.17 п. 164.2 ст.164; п. 164.5 ст.164; п. 167.1 ст.167; пп. 168.1.4 п. 168.1 ст.168; абз. «а» п. 176.2 ст.176 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на доходи фізичних осіб на загальну суму 90 042,48 грн. за липень - червень 2019 року;

8. вимог п.п.1.2, п.п.1.3, п.п.1.4 п.161 підрозд. 10 розд. XX Податкового кодексу України, в результаті чого занижено військовий збір на загальну суму 6 152,97 грн. за липень- червень 2019 року.

На підставі акту перевірки 12 листопада 2019 року відповідачем прийнято наступні податкові повідомлення-рішення:

№ , яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб та нараховано штрафну (фінансову) санкцію на загальну суму 134 203 грн. 92 коп.;

№ , яким збільшено грошове зобов`язання з військового збору та нараховано штрафну (фінансову) санкцію на загальну суму 9 170 грн. 72 коп.;

№ 000293501, яким збільшено грошове зобов`язання з податку на додану вартість на загальну суму 2 816 595 грн.;

№ 000295501, яким зменшено розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду у загальній сумі 298 783 грн. та розмір від`ємного значення, що зараховується у зменшення суми податкового боргу з податку на додану вартість у сумі 234 105 грн.;

№ 000292501, яким застосовано штрафну (фінансову) санкцію за платежем з акцизного податку на пальне у сумі 387 784 грн. 64 коп., у зв`язку з реалізацією пального без реєстрації платником акцизного податку;

№ 000291501, яким застосовано штрафну (фінансову) санкцію за платежем з акцизного податку на пальне у сумі 6 120 грн., у зв`язку з неподанням податкових декларацій з акцизного податку;

№ 000294501, яким застосовано штраф в розмірі 50% у сумі 32 874 грн. 39 коп., у зв`язку з відсутністю складання та/або реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування на суму ПДВ 65 748 грн. 78 коп.;

№ 000290501, яким застосовано штрафну (фінансову) санкцію за неподання повідомлення про об`єкти оподаткування або об`єкти, пов`язані з оподаткуванням, за формою № 20-ОПП у сумі 94 350 грн.

За результати адміністративного оскарження рішенням Державної податкової служби України від 31 січня 2020 року № 4066/6/99-00-08-05-01-06 скасовано податкові повідомлення-рішення від 12 листопада 2019 року № 000294501 та № 000292501, інші податкові повідомлення-рішення відповідача залишені без змін.

26 лютого 2020 року за наслідками адміністративного оскарження та часткового задоволення скарги позивача, ДПС України прийнято нові податкові повідомлення-рішення, а саме:

№ 000188501, яким застосовано штрафну (фінансову) санкції за платежем з акцизного податку на пальне у сумі 367 586 грн. 06 коп., у зв`язку з реалізацією пального без реєстрації платником акцизного податку;

№ 000190501, яким застосовано штраф в розмірі 50% у сумі 31 152 грн. 11 коп., у зв`язку з відсутністю складання та/або реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування на суму ПДВ 62 304 грн. 21 коп.

Також 04 березня 2020 року відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення №, яким повторно застосовано штраф в розмірі 50% у сумі 31 152,11 грн., у зв`язку з відсутністю складання та/або реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування на суму ПДВ 62 304 грн. 21 коп., після отримання податкового повідомлення-рішення від 12 листопада 2019 року №000294501.

Не погоджуючись з винесеними податковими повідомленнями-рішеннями, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Відповідно до ч.1 статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

На виконання вимог вказаної статті колегія суддів переглядає оскаржуване рішення з тих підстав та щодо тих обставин, на які посилається апелянт в своїй скарзі.

Відповідно до п.1.1. статті 1 Податкового кодексу України даний кодекс регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства. Цим Кодексом визначаються функції та правові основи діяльності контролюючих органів, визначених пунктом 41.1 статті 41 цього Кодексу, та центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику

Відповідно до пп.14.1.36 п.14.1 статті 14 Податкового кодексу України, господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також, через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема, за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Відповідно до п.138.2 статті 138 Податкового кодексу України витрати, які враховуються для визначення об`єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

У разі якщо платник податку здійснює виробництво товарів, виконання робіт, надання послуг з довготривалим (більше одного року) технологічним циклом виробництва за умови, що договорами, укладеними на виробництво таких товарів, виконання робіт, надання послуг, не передбачено поетапної їх здачі, до витрат звітного податкового періоду включаються витрати, пов`язані з виробництвом таких товарів, виконанням робіт, наданням послуг у цьому періоді.

Платник податку для визначення об`єкта оподаткування має право на врахування витрат, підтверджених документами, що складені нерезидентами відповідно до правил інших країн.

Згідно пп. 139.1.9 п. 139.1 статті 139 ПК України, не включаються до складу витрат: витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Відповідно до п.198.1. статті 198 Податкового кодексу України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Пунктом 198.2 цієї ж статті визначено, що датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.

Згідно п.198.3 статті 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Відповідно до п. 198.5 статті 198 Кодексу платник податку зобов`язаний нарахувати податкові зобов`язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни, встановлені цим Кодексом для такої реєстрації, зведену податкову накладну за товарами/послугами, необоротними активами (для товарів/послуг. необоротних активів, придбаних або виготовлених до 1 липня 2015 року, - у разі, якщо під час такого придбання або виготовлення суми податку були включені до складу податкового кредиту), у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи призначаються для їх використання або починають використовуватися: г) в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку.

Згідно п.198.6 статті 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Відповідно до п.201.1 статті 201 Податкового кодексу України, платник податку зобов`язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою (за наявності) податкову накладну, складену за вибором покупця (отримувача) в один з таких способів: а) у паперовому вигляді; б) в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та умови реєстрації податкової накладної у Єдиному реєстрі податкових накладних. У такому разі складання податкової накладної у паперовому вигляді не є обов`язковим.

Пунктом 201.8 статті 201 Податкового кодексу України передбачено, що право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку в порядку, передбаченому статтею 183 цього Кодексу.

Податкова накладна, відповідно до п.201.10 статті 201 Податкового кодексу України, видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність Україні» від 16 липня 1999 року N 996-XIV (надалі за текстом Закон № 996) первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення є первинним документом.

Згідно ч.1 статті 9 Закону № 996 первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій є підставою для бухгалтерського обліку. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Одним із основних принципів, на яких ґрунтується бухгалтерський облік та фінансова звітність, відповідно до статті 4 Закону № 996, є принцип превалювання сутності над формою - операції обліковуються відповідно до їх сутності, а не лише виходячи з юридичної форми.

Згідно пп. "е" пп. 164.2.17 п. 164.2 статті 164 ПК України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід, отриманий ним як додаткове благо (крім випадків, передбачених ст. 165 цього Кодексу) у вигляді вартості безоплатно отриманих товарів (робіт, послуг), визначеної за правилами звичайної ціни, а також суми знижки звичайної ціни (вартості) товарів (робіт, послуг), індивідуально призначеної для такого платника податку.

Додаткове благо - кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов`язаний з виконанням обов`язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (крім випадків, прямо передбачених нормами розділу IV цього Кодексу). ( п. 14.1.47 ст. 47 ПК України).

В свою чергу, відповідно до пп. 14.1.13. п. 14.1 статті 14 ПК України до безоплатно наданих товарів, робіт, послуг відносяться: а) товари, що надаються згідно з договорами дарування, іншими договорами, за якими не передбачається грошова або інша компенсація вартості таких товарів чи їх повернення, або без укладення таких договорів; б) роботи (послуги), що виконуються (надаються) без висування вимоги щодо компенсації їх вартості; в) товари, передані юридичній чи фізичній особі на відповідальне зберігання і використані нею.

Згідно п.16-1 підрозділ 10 «Інші перехідні положення» ПК України тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір.

Платниками збору є особи, визначені пунктом 162.1 статті 162 цього Кодексу. Об`єктом оподаткування збором є доходи, визначені статтею 163 цього Кодексу. Ставка збору становить 1,5 відсотка від об`єкта оподаткування, визначеного підпунктом 1.2 цього пункту. Нарахування, утримання та сплата (перерахування) збору до бюджету здійснюються у порядку, встановленому статтею 168 цього Кодексу, за ставкою, визначеною підпунктом 1.3 цього пункту.

Відповідальними за утримання (нарахування) та сплату (перерахування) збору до бюджету є особи, визначені у статті 171 цього Кодексу. Платники збору зобов`язані забезпечувати виконання податкових зобов`язань у формі та спосіб, визначені статтею 176 цього Кодексу.

Згідно п. 171.1 статті 171 Податкового кодексу України особою, відповідальною за нарахування, утримання та сплату (перерахування) до бюджету податку з доходів у вигляді заробітної плати, є роботодавець, який виплачує такі доходи на користь платника податку.

Пунктом 120-1.2 статті 120 ПК України передбачено, що відсутність реєстрації протягом граничного строку, передбаченого статтею 201 цього Кодексу, податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних (крім податкової накладної/розрахунку коригування, складеної на операції з постачання товарів/послуг, що звільняються від оподаткування податком на додану вартість; податкової накладної/розрахунку коригування, складеної на операції, що оподатковуються за нульовою ставкою, податкової накладної, складеної відповідно до пункту 198.5 статті 198 цього Кодексу у разі здійснення операцій, визначених підпунктами "а" - "г" пункту 198.5 статті 198 цього Кодексу, та розрахунку коригування, складеного до такої податкової накладної, податкової накладної, складеної відповідно до статті 199 цього Кодексу, та розрахунку коригування, складеного до такої податкової накладної, податкової накладної, складеної відповідно до абзацу одинадцятого пункту 201.4 статті 201 цього Кодексу), що зазначена в податковому повідомленні-рішенні, складеному за результатами перевірки контролюючого органу, - тягне за собою накладення на платника податку штрафу в розмірі 50 відсотків суми податкових зобов`язань з податку на додану вартість, зазначеної у такій податковій накладній та/або розрахунку коригування до податкової накладної, або від суми податку на додану вартість, нарахованого за операцією з постачання товарів/послуг, якщо податкову накладну на таку операцію не складено. У разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних згідно з пунктом 201.16 статті 201 цього Кодексу штрафні санкції, передбачені цим пунктом, не застосовуються на період зупинення такої реєстрації до прийняття відповідного рішення щодо відновлення реєстрації таких податкових накладних/розрахунків коригування.

Щодо податкових повідомлень-рішень № , № та №000190501.

До перевірки СТОВ «Тясмин» було надано договір оренди транспортного засобу від 02 жовтня 2014 року №1, укладений між фізичною особою ОСОБА_2 та СТОВ «Тясмин» в особі директора ОСОБА_2 . Згідно даного договору ОСОБА_2 передає в строкове платне користування СТОВ «Тясмин» для здійснення своєї підприємницької діяльності транспортний засіб марки - КІА SORENTO (номерний знак НОМЕР_1 ). Термін дії договору до 02 жовтня 2019 року. Орендна плата - 100 грн. на місяць з урахуванням індексації.

Відповідач вважає, що зазначений договір є нікчемним, а тому витрати на утримання та обслуговування даного автомобіля не пов`язані з господарською діяльністю товариства.

За даними перевірки паливно-мастильні матеріали, запасні частини та послуги з ремонту автомобіля придбані товариством з податком на додану вартість, який включено до складу податкового кредиту відповідних звітних періодів.

На переконання відповідача, в порушення вимог п. 198.5 статті 198 ПК України, СТОВ «Тясмин» занижено податкові зобов`язання на загальну суму 76 024 грн. за період липень 2016 року - червень 2019 року, у зв`язку з чим до позивача застосовано штрафну санкцію в сумі 31 152 грн. 11 коп. за відсутність реєстрації податкових накладних в ЄРПН.

Також перевіркою встановлено, що СТОВ «Тясмин» в період з 01 липня 2016 року по 30 червня 2019 року, як податковим агентом, не включено до оподатковуваного доходу фізичної особи ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ) доходи у не грошовій формі, а саме вартість палива та вартість запасних частин, які придбані та списані за рахунок товариства для обслуговування транспортного засобу КІА SORENTO, який є власністю ОСОБА_2 .

При цьому, договір оренди транспортного засобу від 02 жовтня 2014 року № 1 не взято до уваги в зв`язку з відсутністю нотаріального посвідчення, у зв`язку з чим відповідач вважав, що за відсутності нотаріально посвідченого договору оренди транспортного засобу всі витрати, понесенні СТОВ «Тясмин» в зв`язку з обслуговуванням транспортного засобу, власником якого є фізична особа ОСОБА_2 , є доходом останнього у вигляді додаткового блага, що підлягає оподаткуванню податком на доходи фізичних осіб на загальних підставах.

Таким чином перевіркою встановлено заниження позивачем податку на доходи фізичних осіб на загальну суму 90 042 грн. 48 коп.

Також вказане порушення вплинуло на донарахування військового збору. Відтак відповідачем встановлено порушення вимог пп. 1.2, пп. 1.3, пп. 1.4 п. 16-1 підрозд. 10 розд. XX ПК України, в результаті чого занижено військовий збір на загальну суму 6 152 грн. 97 коп.

Однак, колегія суддів з таким висновком контролюючого органу не погоджується, оскільки на підтвердження використання вказаного автомобіля у господарській діяльності СТОВ «Тясмин» позивачем було надано подорожні листи, оборотно-сальдові відомості по рахунку 203 «Паливо» та зведені відомості по ремонту транспортного засобу. Згідно зазначених документів позивачем на утримання автомобіля КІА SORENTO використано: дизельне пальне, бензин А-92, масло моторне, масло трансмісійне, запасні частини та послуги з ремонту транспортного засобу. Загальна сума витрачених коштів на утримання орендованого автомобіля за період липень 2016 року - червень 2019 року складає 380 120,68 грн.

Посилання відповідача на відсутність нотаріально засвідченої цивільно-правової угоди (договору від 02 жовтня 2014 року № 1) та, як наслідок, неможливість включення витрат на утримання та обслуговування вказаного автомобіля у власній господарській діяльності є помилковими, оскільки суперечать визначенню господарської діяльності, наведеної в пп. 14.1.36 статті 14 ПК України.

До доходу платника податку, у т.ч. до додаткових благ, зокрема, відносяться матеріальні та нематеріальні цінності, кошти та інші активи, які безпосередньо отримані платником податку, та які збільшують загальний майновий стан цього платника і забезпечують приріст його активів у тій чи іншій формі, що в даному випадку, унеможливлює визнати збільшення вказаною особою майнового стану через використання підприємством в господарській діяльності вказаного транспортного засобу, зокрема, паливо для його заправки шляхом його списання відповідно до облікової політики підприємства.

Однак, пов`язаність таких витрат із господарською діяльністю та дійсність понесення товариством таких витрат підтверджується наведеними вище документами.

У зв`язку з наведеним, колегія суддів не може погодитися із висновками відповідача про протиправність віднесення позивачем витрат на паливно-мастильні матеріали, запасні частини та послуги з ремонту автомобіля до його господарської діяльності, оскільки останнім надано всі необхідні первинні документи.

Таким чином, податкове повідомлення-рішення № , яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб та нараховано штрафну (фінансову) санкцію на загальну суму 134 203 грн. 92 коп. є протиправним та підлягає скасуванню.

Щодо податкового повідомлення-рішення №, яким позивачу було збільшено податкове зобов`язання зі сплати військового збору у сумі 9 170 грн. 72 коп., то слід зазначає, що підставою для нарахування позивачу військового збору стало встановлення контролюючим органом неутримання та несплати позивачем податку на доходи фізичних осіб.

Враховуючи, що порядок утримання військового збору повністю ідентичний із порядком оподаткування податком на доходи фізичних осіб, а також суміжність вказаних порушень, суд першої інстанції вірно дійшов висновку про неправомірність нарахування спірної суми грошового зобов`язання з військового збору.

Спростування висновку податкового органу про заниження суми податку на доходи фізичних осіб має наслідком визнання протиправним висновку про заниження платником суми військового збору.

Відтак, податкове повідомлення-рішення № також є протиправним та підлягає скасуванню.

Щодо податкового повідомлення-рішення №000190501, яким застосовано штраф в розмірі 50% у сумі 31 152 грн. 11 коп. у зв`язку з відсутністю складання та/або реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування на суму ПДВ 62 304 грн. 21 коп., суд зазначає таке.

Як вбачається із акту перевірки, згідно з наданими СТОВ «Тясмин» до перевірки подорожніми листами, оборотно-сальдовими відомостями по рахунку 203 «Паливо» та зведеній відомості по ремонту транспортного засобу товариством використано на утримання орендованого автомобіля КІА SORENTO дизельне пальне, бензин А-92, масло моторне, масло трансмісійне, запасні частини та послуги з ремонту транспортного засобу за період липень 2016 року - червень 2019 року на загальну суму - 380 120 грн. 68 коп.

За даними перевірки, дизельне пальне, бензин А-92, масло моторне, масло трансмісійне, запасні частини та послуги з ремонту транспортного засобу придбані позивачем з податковим на додану вартість, який включений товариством до складу податкового кредиту відповідних звітних періодів.

Крім того, в акті перевірки зазначено, що позивачем в порушення п. 201.10 статті 201 ПК України не зареєстровано в ЄРПН накладні з податком на додану вартість в сумі 76 024 грн. 15 коп.

Тобто, підставою для прийняття зазначеного рішення був висновок контролюючого органу про несвоєчасну реєстрацію позивачем податкових накладних по операціях: витрати на утримання орендованого автомобіля КІА SORENTO, а саме придбання дизельного пального, бензину А-92, масла моторного, масла трансмісійного, запасних частини та послуг з ремонту транспортного засобу.

Враховуючи той факт, що вище судом встановлено правомірність віднесення позивачем витрат на утримання орендованого автомобіля КІА SORENTO до господарської діяльності позивача та помилковість висновку податкового органу про визначення таких витрат як додаткове благо, збільшення податкового зобов`язання позивачу із ПДВ в цій частині за визнання витрат як додаткове благо та обкладення їх ПДВ є протиправним, тому у позивача був відсутній обов`язок реєструвати окремі податкові накладні за вказаними господарськими операціями.

Відтак, податкове повідомлення-рішення №000190501 також підлягає скасуванню.

Щодо податкових повідомлень-рішень № 000293501 та № 000295501, то перевіркою встановлено завищення СТОВ «Тясмин» податкового кредиту по взаємовідносинам з фермерським господарством «Верес» (далі - ФГ «Верес») в період вересень-жовтень 2018 року на загальну суму 1 145 860 грн. та з товариством з обмеженою відповідальністю «Укрграндпостач» (далі - ТОВ «Укрграндпостач») у жовтні 2018 року та лютому 2019 року на загальну суму 1 567 975 грн.

Так, перевіркою взаємовідносин СТОВ «Тясмин» та ТОВ «Укрграндпостач» за договорами поставки встановлено: невідповідність (дефектність) первинних бухгалтерських документів; відсутність реальної участі посадових осіб СТОВ «Тясмин» в господарських операціях з ТОВ «Укрграндпостач» щодо виконання умов договорів поставки; відсутність складських квитанцій на зерно, що свідчить про відсутність насіння соняшника на зернових складах ТОВ «Оілпродакшен» та ТОВ «Людмилівський елеватор»; відсутність реального зберігання насіння соняшника на зерновому складі ТОВ «Людмилівський елеватор»; відсутність реальності здійснення господарських операцій ТОВ «Укрграндпостач» за договором поставки, по ланцюгу постачання.

Зазначені висновки, за твердженням відповідача, свідчать про використання СТОВ «Тясмин» насіння соняшника власного виробництва з метою мінімізації сплати до бюджету податку на додану вартість, а тому надані до перевірки товариством первинні бухгалтерські документи та податкові накладні на насіння соняшника врожаю 2018 року від ТОВ «Укрграндпостач» не дають товариству права на включення податку на додану вартість до складу податкового кредиту.

Однак, колегія суддів не може погодитися з такими висновками відповідача, з огляду на таке.

Так, суд наголошує на тому, що будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичне здійснення господарської операції відсутнє, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені законодавством.

Визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Судом встановлено, що СТОВ «Тясмин» у вересні-жовтні 2018 року здійснювало взаємовідносини з ФГ «ВЕРЕС» щодо придбання товару (ячмінь 3 класу врожаю 2018 року) на підставі договорів поставки від 07 вересня 2018 року №07-09/18-1 та від 27 вересня 2018 року №27-09/18.

У вересні-жовтні 2018 року СТОВ «Тясмин» отримано від ФГ «Верес» на підставі вказаних договорів ячмінь 3 класу врожаю 2018 року згідно з видатковими накладними на суму 4 400 268 грн. (податок на додану вартість - 733 378 грн.).

На підтвердження виконання умов договорів СТОВ «Тясмин» до матеріалів справи надано видаткові накладні від 03 жовтня 2018 року, від 05 жовтня 2018 року, від 17 вересня 2018 року, від 27 вересня 2018 року на суму 4 440 268 грн., в т.ч. ПДВ - 733 378 грн., перелік яких наведений в акті перевірки.

Також на підтвердження виконання умов договорів поставки до матеріалів справи надано платіжні доручення про перерахунок позивачем на рахунок ФГ «Верес» коштів на загальну суму 4 400 268 грн. за поставку товару (ячмінь 3 класу врожаю 2018 року).

На думку суду, надані позивачем видаткові накладні та платіжні доручення відповідають вимогам бухгалтерського і податкового законодавства і могли бути підставою для формування та документального підтвердження придбання позивачем у ФГ «Верес» товару (ячмінь 3 класу врожаю 2018 року).

Разом з тим, висновки контролюючого органу щодо не підтвердження придбання та реалізації ФГ «Верес» ячменю 3 класу врожаю 2018 року за період з 01 січня 2018 року по 31 жовтня 2018 року по ланцюгу постачання ґрунтуються лише на припущеннях, оскільки інформація, на яку посилається відповідач, не свідчить жодним чином про порушення податкового законодавства зі сторони позивача.

При цьому, правовідносини контрагентів із третіми особами у ланцюгах постачання, з якими позивач безпосередньо не вступав у господарські відносини, самі по собі, за відсутності інших об`єктивних та підтверджених даних про порушення позивачем податкового законодавства, не можуть бути самостійною та достатньою підставою для висновку про нереальність господарських взаємовідносин.

Тому колегія суддів погоджується з судом першої інстанції стосовно того, що надані до позову первинні документи по взаємовідносинам позивача із контрагентом ФГ «Верес» підтверджують здійснення господарських операцій, які відображені в бухгалтерській та податковій звітності позивача, та спростовують висновки акту перевірки про наявність порушень податкового законодавства.

Також СТОВ «Тясмин» сформовано податковий кредит у жовтні 2018 року та лютому 2019 року на загальну суму 1 567 975 грн. по взаємовідносинам з ТОВ «Укрграндпостач», а саме відповідно договорів поставки від 01 жовтня 2018 року № 4/10-18 та від 01 лютого 2019 року № 7/02-19 щодо придбання насіння соняшнику врожаю 2018 року.

Так, 01 жовтня 2018 року № 4/10-18 позивачем укладено з ТОВ «Укрграндпостач» договір щодо придбання насіння соняшнику врожаю 2018 року. Згідно п. 2.1 вказаного договору пунктом поставки визначено: Одеська область, м. Одеса, вул. Хаджибеївська дорога, 38, складські приміщення ТОВ «Оілпродакшен».

На підтвердження виконання умов договору до матеріалів справи надано видаткову накладну від 19 жовтня 2018 року № ГП-0000022 (200 тон насіння соняшнику врожаю 2018 року на загальну суму 2 370 000 грн.) та від 22 жовтня 2018 року № ГП-0000029 (165 тон насіння соняшнику врожаю 2018 року на загальну суму 1 955 250 грн.). Також підприємствами складено та надано акти прийому-передачі від 19 жовтня 2018 року №19/10.01 та від 22 жовтня 2018 року № 22/10.01 на загальну суму товару 4 325 250 грн.

Докази розрахунку позивача із вказаним контрагентом за договором поставки від 01 жовтня 2018 року №4/10-18 підтверджуються наданими до матеріалів справи платіжними дорученнями від 28 листопада 2018 року №1935, від 30 листопада 2018 року № 1950, від 08 лютого 2019 року № 181, від 15 лютого 2019 року №215, від 04 березня 2019 року №269.

В актах прийому-передачі від 19 жовтня 2018 року № 19/10.01 та від 22 жовтня 2018 року № 22/10.01 зазначено місце передачі товару: м. Одеса, вул. Хаджибеївська дорога, 38.

На підтвердження поставки насіння соняшнику врожаю 2018 року за адресою: Одеська область, м. Одеса, вул. Хаджибеївська дорога, 38 на складські приміщення ТОВ «Оілпродакшен» позивачем до матеріалів справи надано договір на переробку давальницької сировини насіння соняшнику від 30 вересня 2016 року № 19/16, укладеного між позивачем та ТОВ «Оілпродакшен», договір відповідального зберігання від 15 червня 2018 року № 15/06/18, пунктом 1 якого зазначено, що предметом даного договору є приймання та зберігання на складі шроту соняшникового. Товар зберігається на складі, що знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Хаджибеївська дорога, 38.

На підтвердження виконання умов договору відповідального зберігання від 15 червня 2018 року №15/06/18, укладеного між позивачем та ТОВ «Оілпродакшен», також надано акт приймання передачі від 15 червня 2018 року, зведений акт від 30 червня 2018 року, акт надання послуг від 31 жовтня 2018 року № 213, від 30 листопада 2018 року № 243.

Наведені документи, на думку суду, спростовують доводи відповідача про ненадання СТОВ «Тясмин» до перевірки складських квитанцій на зерно, що свідчило про те, що ТОВ «Укрграндпостач» на виконання умов договору від 01 жовтня 2018 року № 4/10-18 не завозило насіння соняшника на зерновий склад ТОВ «Оілпродакшен», укладеного між позивачем та ТОВ «Укрграндпостач», оскільки взаємовідносини позивача із вказаним контрагентом підтверджено вказаними вище документами.

Щодо договору поставки від 01 лютого 2019 року № 7/02-19, укладеного СТОВ «Тясмин» з ТОВ «Укрграндпостач» щодо придбання насіння соняшнику врожаю 2018 року, судом встановлено таке.

На виконання умов договору складено видаткову накладну від 28 лютого 2019 року № ГП-0000022 (430 тон насіння соняшнику врожаю 2018 року на загальну суму 4 235 500 грн.), що надана до матеріалів справи.

При цьому, ТОВ «Укрграндпостач» зареєстровано в ЄРПН податкову накладну № 8 (реєстраційний номер ) на суму податку на додану вартість 847 100 грн., яку СТОВ «Тясмин» включило до податкового кредиту податкової декларації за лютий 2019 року.

Докази розрахунку позивача із вказаним контрагентом за договором поставки №7/02-19 підтверджуються платіжними дорученнями від 29 березня 2019 року №460, від 21 травня 2019 року № 779, від 05 червня 2019 року № 848, №849, від 06 червня 2019 року №873, №875.

Передача товару за договором поставки від 01 лютого 2019 року № 7/02-19 згідно наданого акту прийому-передачі від 28 лютого 2019 року № 28.02-2019/01 відбулася на складі ТОВ «Людмилівський елеватор».

Також до матеріалів справи надано договір складського зберігання від 23 червня 2018 року. № 3, укладений між ТОВ «Людмилівський елеватор» та СТОВ «Тясмин». За зазначеним договором ТОВ «Людмилівський елеватор» зобов`язується прийняти на зберігання сільськогосподарську продукцію СТОВ «Тясмин» на склад за адресою: Миколаївська область, Братський район, селище Людмилівка, вул. Привокзальна, 1.

На виконання умов договору складського зберігання від 23 червня 2018 року № 3 складено акти здачі-прийняття робіт № 11 від 31 січня 2019 року на зберігання (соняшник нестандартний) у кількості 84 021, 904 т/доб., № 30 від 28 лютого 2019 року на зберігання (соняшник нестандартний) у кількості 66 735,592 т/доб., № 61 від 31 березня 2019 року на зберігання (соняшник нестандартний) у кількості 49 365,664 т/доб., № 74 від 30 квітня 2019 року на зберігання (соняшник нестандартний) у кількості 34 171, 32 т/доб., № 92 від 31 травня 2019 року на зберігання (соняшник нестандартний) у кількості 7 597,024 т/доб., № 127 від 30 червня 2019 року на зберігання (соняшник нестандартний) у кількості 12 371,02 т/доб.

Згідно сертифікату відповідності послуг із зберігання зерна та продуктів його переробки, сертифікована місткість зерносховища ТОВ «Людмилівський елеватор» становить 103 700 тон, та доводить спроможність останнього зберігати кількість насіння соняшнику за переданими та наведеними вище актами здачі-прийняття робіт, придбаного позивачем у ТОВ «Укрграндпостач» відповідно договору № 7/02-19.

Також на підтвердження зберігання на зерновому складі ТОВ «Людмилівський елеватор» соняшника, придбаного позивачем за вказаним договором, до матеріалів справи додано складську квитанцію на зерно, відповідно до якої ТОВ «Людмилівський елеватор» згідно договору від 23 червня 2018 року № 3 прийняв від позивача на зберігання соняшник нестандартний, 2018 року збирання урожаю, вагою 430 000 кг.

Щодо таких недоліків в оформленні документів, що виявлені під час проведення перевірки, як відсутність посади отримувача товару - ОСОБА_3 у накладних або ненадання до перевірки доказів відрядження та перебування ОСОБА_3 в м. Одеса для отримання товару та сумнів відповідача стосовно участі бухгалтера позивача в господарській операції щодо поставки насіння соняшнику, а також висновків акту про те, що у видатковій накладній від 28 лютого 2019 року № ГП-0000022 та податковій накладній № 8 зазначено назву товару соняшник урожаю 2018 року, а в акті прийому передачі від 28 лютого 2019 року № 28.02-2019/01 зазначено соняшник (насіння), натомість в актах здачі-прийняття робіт, наданих на виконання умов договору складського зберігання від 23 червня 2018 року № 3 зазначено, що фактично у цей період на ТОВ «Людмилівський елеватор» зберігався соняшник нестандартний, суд зазначає таке.

Сама собою відсутність окремих документів (ліцензій, дозволів і т.п.), а так само помилки у їх оформленні, не є підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних вбачається, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов`язаннях платника податків у зв`язку з його господарською діяльністю мали місце.

В той же час, наявність первинних документів не може бути єдиною і достатньою підставою для підтвердження правомірності формування податкового кредиту, у разі недоведення реальності здійснених господарських операцій, а також не доведення факту дійсного руху активів та товару між учасниками відповідних операцій.

Необґрунтованими також є доводи відповідача щодо відсутності контрагентів позивача ФГ «Верес» та ТОВ «Укрграндпостач» за місцезнаходженням, відсутності складських та офісних приміщень, оскільки відсутність у спірних контрагентів матеріальних та трудових ресурсів також не виключає можливості реального виконання ним господарської операції та не свідчить про одержання необґрунтованої податкової вигоди позивачем.

При цьому, податкове законодавство не ставить в залежність податковий облік певного платника податків від інших осіб, від фактичної сплати контрагентом податку до бюджету, а також від господарських та виробничих можливостей контрагента платника податків. Невиконання контрагентами своїх податкових обов`язків не може бути безумовним свідченням відсутності ділової мети та/або обізнаність платника податків із протиправним характером діяльності його контрагентів та, відповідно, недостовірності задекларованих даних податкового обліку платника податків.

Посилання контролюючого органу на податкову інформацію, що наявна в інформаційно-аналітичних базах відносно контрагентів позивача, як критерій оцінки реальності господарських операцій, є безпідставним, оскільки така інформація не ґрунтується на безпосередньому аналізі первинних документів та не є належним доказом в розумінні процесуального Закону.

Таким чином, в оскаржуваному рішенні вірно визначено, що відповідачем безпідставно зроблено висновок про заниження позивачем податку на додану вартість по господарським операціям із вказаними контрагентами, тому податкові повідомлення-рішення № 000293501 та № 000295501 не ґрунтуються на вимогах податкового законодавства, а отже підлягають скасуванню.

Щодо податкових повідомлень-рішень № 000291501 та № 000188501, то судом встановлено таке.

В акті перевірки податковий орган зазначив, що платником податків порушено пп.14.1.212 п.14.1 статті 14, пп.212.3.4 п.212.3 статті 212 Податкового кодексу України в частині здійснення суб`єктом господарювання операцій з реалізації пального без реєстрації платником акцизного податку, а також п.223.2 статті 231 Податкового кодексу України в частині реалізації пального без подання декларації з акцизного податку.

Між тим, відповідно до пп.212.1.15 п.212.1 статті 212 Податкового кодексу України платником акцизного податку є особа, яка реалізує пальне.

Згідно пп.14.1.212 п.14.1 статті 14 ПК України реалізація пального для цілей розділу VI цього Кодексу - будь-які операції з передачі (відпуску, відвантаження) пального на митній території України на підставі договорів купівлі-продажу, міни, поставки, дарування, комісії, доручення (в тому числі передача на комісійну/довірчу реалізацію), поруки, інших господарських та цивільно-правових договорів або за рішенням суду, іншого компетентного державного органу чи органу місцевого самоврядування за плату (компенсацію) або без такої, які передбачають перехід права власності або права розпорядження, а також передачу (відпуск, відвантаження) пального на підставі договорів про виробництво із сировини замовника. Не вважаються реалізацією пального операції з передачі (відпуску, відвантаження) пального на митній території України на підставі договорів зберігання.

Таким чином, вказаною нормою встановлено два критерії для визначення реалізації пального: а) передача (відпуск, відвантаження) пального за договорами, що передбачають перехід права власності або права розпорядження на нього; б) передача (відпуск, відвантаження) пального на підставі договорів про виробництво із сировини замовника.

Згідно статті 317 Цивільного кодексу України зміст права власності становлять права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Право розпорядження визначається як юридично закріплена можливість власника самостійно вирішувати юридичну і фактичну долю майна шляхом його відчуження іншим особам, зміни його стану чи призначення.

З аналізу зазначеної норми вбачається, що зміст права розпорядження становить можливість реалізовувати волю щодо визначення юридичної та фактичної долі речі, а отже, в особи, яка має право розпорядження річчю, є право вибору, альтернатива - знищити таку річ, відчужити її, змінити стан або призначення.

При цьому ч.1 статті 840 ЦК України регулює питання використання матеріалів замовника і застосовується як до підрядних відносин, так і за аналогією закону - до договорів про надання послуг з умовою про використання матеріалу замовника.

Відповідно до вказаної норми, якщо робота виконується частково або в повному обсязі з матеріалу замовника, підрядник відповідає за неправильне використання цього матеріалу. Підрядник зобов`язаний надати замовникові звіт про використання матеріалу та повернути його залишок.

Таким чином, підрядник (виконавець) діє в обмежених рамках, визначених договором та законом. Він повинен використати пальне за призначенням в межах нормативів, а залишок повернути замовнику. Отже, підрядник (виконавець) у цьому випадку не має альтернативи, не може визначити долю речі, не має юридичної можливості реалізувати свою волю щодо пального. На момент передачі пального фактична та юридична доля такого майна вже визначена власником. Інакше, якщо на пальне переходило б право власності до виконавця, то виконання робіт (надання послуг) вже відбувалося б на його власному пальному, чому мають передувати реалізація пального за видатковими накладними, нарахування ПДВ та реєстрація податкової накладної.

Як вбачається з матеріалів справи, між СТОВ «Тясмин» та СТОВ «Надія» укладено договір від 01 квітня 2018 року № 9 про виконання робіт з культивації, внесення міндобрив та посіву сільськогосподарської культури. Відповідно до п. 1.3 договору СТОВ «Надія» виконує роботи за допомогою власної сільськогосподарської техніки та обладнання, з використанням дизельного палива, наданого СТОВ «Тясмин».

Також між СТОВ «Тясмин» та ТОВ «Батьківщина» укладено договір б/н від 01 листопада 2018 року щодо передачі в оренду сільськогосподарської техніки - комбайна Holland CSX 7080. Відповідно до умов договору вищезазначена сільськогосподарська техніка буде використовуватися СТОВ «Тясмин» для власних потреб. Відповідно до акту-прийому передачі від 30 листопада 2018 року вказана техніка була передана позивачу.

Крім того, між СТОВ «Тясмин» та ПрАТ «СГ Надія Нова» укладено договір б/н від 02 січня 2019 року щодо надання послуг з вирощування сільськогосподарської продукції. Відповідно до п. 1.2 договору ПрАТ «СГ Надія Нова» надає послуги на земельній ділянці СТОВ «Тясмин».

Згідно актів списання СТОВ «Тясмин» передано СТОВ «Надія» 2 113 літрів дизельного палива, з аналізу акту списання від 30 листопада 2018 року № Т-8 встановлено, що СТОВ «Тясмин» передано ТОВ «Батьківщина» 1 843 літри дизельного палива та відповідно до акту списання від 31 травня 2019 року № Т-8 СТОВ «Тясмин» передано ПрАТ «СГ Надія Нова» 538 літрів дизельного палива.

З наведеного слідує, що надання матеріалу (палива) замовника підряднику чи виконавцю для виконання робіт (надання послуг) з вирощування сільськогосподарських культур не передбачає переходу права власності або права розпорядження цим паливом.

Отже, дії із заправлення пальним техніки, що належить третім особам (підрядникам, виконавцям), що використовується лише для надання сільськогосподарських послуг замовнику згідно з договорами жодним чином не передбачають переходу права власності або права розпорядження таким пальним, а також передачу (відпуск, відвантаження) пального на підставі договорів про виробництво із сировини замовника, а тому такі дії не є операціями з реалізації пального.

Відповідно, СТОВ «Тясмин» не підлягає обов`язковій реєстрації як платник акцизного податку при укладанні договорів з третіми особами про виконання робіт (надання послуг) з вирощування сільськогосподарських культур з використанням палива СТОВ «Тясмин» та обов`язок у позивача подавати декларації з акцизного податку не винокає.

Відтак, підлягають скасуванню податкові повідомлення-рішення № 000291501 та № 000188501.

Щодо податкового повідомлення-рішення № 000290501, яким до позивача застосовано штрафну (фінансову) санкцію за неподання повідомлення про об`єкти оподаткування або об`єкти, пов`язані з оподаткуванням, за формою № 20-ОПП у сумі 94 350 грн., з посиланням на п. 117.1 ст. 117 ПК України.

Так, перевіркою встановлено, що у періоді з 01 липня 2016 року по 30 червня 2019 року згідно відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, СТОВ «Тясмин» проводило державну реєстрацію договорів оренди земельних ділянок. Однак, за даними перевірки СТОВ «Тясмин» повідомлення про об`єкти оподаткування або об`єкти, пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність за формою № 20-ОПП до відповідача не подавало.

Відповідно до п. 63.3 статті 63 ПК України платник податків зобов`язаний стати на облік у відповідних контролюючих органах за основним та неосновним місцем обліку, повідомляти про всі об`єкти оподаткування і об`єкти, пов`язані з оподаткуванням, контролюючі органи за основним місцем обліку.

Згідно абз. 1 п. 8.4 розд. VIII Порядку обліку платників податків і зборів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 09 грудня 2011 року № 1588 повідомлення про об`єкти оподаткування або об`єкти, пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність, за формою №20-ОПП подається протягом 10 робочих днів після їх реєстрації, створення чи відкриття до контролюючого органу за основним місцем обліку платника податків.

Разом з тим, відповідно до статті 117 ПК України, неподання у строки та у випадках, передбачених цим Кодексом, заяв або документів для взяття на облік у відповідному контролюючому органі, реєстрації змін місцезнаходження чи внесення інших змін до своїх облікових даних, неподання виправлених документів для взяття на облік чи внесення змін, подання з помилками чи у неповному обсязі, неподання відомостей стосовно осіб, відповідальних за ведення бухгалтерського обліку та/або складення податкової звітності, відповідно до вимог, встановлених цим Кодексом, - тягнуть за собою накладення штрафу на юридичних осіб, відокремлені підрозділи юридичної особи чи юридичну особу, відповідальну за нарахування та сплату податків до бюджету під час виконання договору про спільну діяльність, - 510 гривень.

Як вірно вказано в оскаржуваному рішенні, зазначена стаття передбачає відповідальність за порушення встановленого порядку взяття на облік (реєстрацію) платника податків у відповідному контролюючому органу та містить вичерпний перелік порушень, які тягнуть за собою накладення штрафу.

Тобто, дана стаття передбачає відповідальність за порушення, пов`язані лише зі взяттям на облік платника податків та своєчасною зміною облікових даних платника, і не стосується повідомлень про об`єкти оподаткування та об`єкти, пов`язані з оподаткуванням. Спеціальної норми, яка б передбачала відповідальність за неповідомлення про об`єкти оподаткування, положеннями Податкового кодексу України не встановлено.

Відтак, відповідачем не доведено порушення позивачем вимог п. 63.3 статті 63, п. 117.1 статті 117 ПК України, у зв`язку з чим податкове повідомлення-рішення № 000290501 є протиправним та підлягає скасуванню.

Щодо податкового повідомлення-рішення №000190501, яким застосовано штраф в розмірі 50% у сумі 31 152 грн. 11 коп. у зв`язку з відсутністю складання та/або реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування на суму ПДВ, то суд дійшов висновку про необхідність його скасування, оскільки вище було встановлено відсутність у позивача обов`язку складання та/або реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування на суму ПДВ 62 304,21 грн.

Частиною 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, відповідачем, на якого КАС України покладено обов`язок доказування, не надано жодних доказів на підтвердження викладених у акті перевірки та апеляційні скарзі обставин порушення позивачем вимог податкового законодавства.

Отже, суб`єкт владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності не виконав, не навів підстав незаконності рішення суду першої інстанції, порушення судом норм матеріального чи процесуального права, тому підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

З огляду на надані позивачем документи, колегія суддів дійшла висновку про обґрунтованість позовних вимог.

Отже усі наведені аргументи апелянта колегія суддів вважає такими, що не заслуговують на увагу, оскільки не спростовують правильних висновків суду першої інстанції.

На підставі вищезазначеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, тому відсутні підстави для його скасування.

За правилами статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 243, 246, 308, 315, 316, 321, 325, 329, 331 КАС України суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Черкаській області - залишити без задоволення.

Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 28 вересня 2020 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, та може бути оскаржена безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції в порядку і строки, встановлені статтями 329, 331 КАС України.

Повний текст рішення виготовлено 13 квітня 2021 року.

Головуючий суддя: В.В. Файдюк

Судді: Г.В. Земляна

Є.І Мєзєнцев