Справа № 640/9037/20
Суддя: Скочок Т.О.
Дата ухвалення: 2021-04-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 квітня 2021 року м. Київ № 640/9037/20

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Скочок Т.О., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
доГоловного управління Пенсійного фонду України в м. Києві
провизнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду м. Києва звернувся ОСОБА_1 з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, в якому просить:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні пенсії за вислугу років рішенням від 29.10.2019 №263988/03;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві призначити ОСОБА_1 з 08.10.2019 пенсію за вислугу років, відповідно до вимог ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 №1789-ХІІ (у редакції Закону №2633-ІІІ від 12.07.2011), у розмірі 90% від суми місячного (чинного) заробітку, обчисленого за останні 24 місяці роботи, а в подальшому довічно здійснювати належні останньому виплати пенсії за вислугу років щомісячно;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві після призначення пенсії невідкладно видати ОСОБА_1 пенсійне посвідчення.

В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначено про те, що станом на момент звернення позивача до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві із заявою про призначення пенсії його безперервний загальний стаж роботи складав 20 років 6 місяців 8 днів, у тому числі на посадах прокурорів 15 років 8 місяців 8 днів, що є достатнім для призначення пенсії за вислугу років у порядку ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру». При цьому, за твердженням позивача, дія ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (щодо необхідного 20-річного стажу роботи для виходу на пенсію за вислугу років) не може бути припинена у часі, оскільки на день набуття чинності Законів України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08.07.2011 №3668-VI та «Про прокуратуру» №1697-VII від 14.10.2014, ОСОБА_1 вже був носієм гарантованого конституційного права, а також спеціального статусу у зв`язку з перебуванням на посадах прокурора та на момент ухвалення вказаних законодавчих змін вже мав більшість необхідного для нарахування пенсії трудового стажу.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), встановлено відповідачу строк для надання відзиву.

Від представника відповідача через канцелярію суду надійшов відзив, в якому останній заперечував проти задоволення позовних вимог, вказавши про те, що оскільки позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві із заявою про призначення пенсії 08.10.2019 спірні правовідносини підлягають вирішенню за нормами Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 №1697-VI. У той же час, відповідно до ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 №1697-VII, прокурори мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення вислуги років не менше, зокрема, з 01.10.2018 по 30.09.2019 - 24 роки 6 місяців, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 14 років 6 місяців. Натомість, вислуга років ОСОБА_1 є меншою від 24 років та 6 місяців стажу, визначеного ч. 1 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 №1697-V11, що не надає право позивачу на призначення пенсії за вислугу років. Представником відповідача також наголошено на тому, що станом на 30.09.2011 у позивача був відсутній стаж роботи 20 років, а тому, у період дії ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 №1789-Х11 у редакції від 26.07.2001 позивач не набув права на призначення пенсії за вислугу років, у зв`язку з чим при прийнятті Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 №1697-VII не відбулося звуження змісту та обсягу існуючих прав останнього.

З урахуванням викладеного, виходячи з положень п. 2 ч. 1 ст. 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд дійшов до висновку про можливість розгляду даної адміністративної справи у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у ній матеріалами.

Розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та відзив, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Як вбачається з наявних у матеріалах справи доказів, листом від 29.10.2019 №263988/03 Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 від 08.10.2019 №12922 про призначення пенсії за вислугу років, відповідно до Закону України «Про прокуратуру» повідомило останнього про те, що відповідно до наданих документів (трудової книжки, диплому про навчання) стаж роботи позивача на посадах прокурорів складає 15 років 8 місяців 8 днів, стаж за вислугу років складає 20 років 6 місяців 8 днів. З огляду на викладене, підстави для призначення пенсії за вислугу років відсутні, з огляду на відсутність необхідного стажу, визначеного положеннями ст. 86 Закону України «Про прокуратуру».

На підставі викладеного, вважаючи власні права та охоронювані законом інтереси порушеними, позивач звернувся з позовом до суду.

Розглядаючи справу по суті, суд виходить з наступного.

На час звернення позивача до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві із заявою про призначення пенсії порядок призначення пенсій прокурорам було врегульовано Законом України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 №1697-VII.

Відповідно до ч. 1 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 №1697-VII, прокурори мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення вислуги років не менше, зокрема, з 1 жовтня 2019 року по 30 вересня 2020 року - 24 роки 6 місяців, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 14 років 6 місяців.

З наявних у матеріалах справи доказів вбачається, що позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві із заявою про призначення пенсії у жовтні 2019 року.

Тобто, станом на дату звернення позивача до Пенсійного фонду необхідними умовами для призначення йому пенсії за вислугу років були: а) стаж за вислугу років - 24 роки 6 місяців; б) стаж на посадах прокурорів - 14 років 6 місяців.

Разом з тим, станом на день звернення позивача до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві із заявою про призначення пенсії стаж його роботи на посадах прокурорів складає 15 років 8 місяців 8 днів, а за вислугу років - 20 років 6 місяців 8 днів.

Таким чином, оскільки стаж позивача за вислугу років не достатній для призначення пенсії на підставі ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 №1697-VII, суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що у спірних правовідносинах Пенсійний фонд України не порушив права позивача на пенсію.

Щодо тверджень позивача про те, що Законом України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 №1697-VII суттєво звужене його право на пенсію за вислугу років, слід зазначити, що Верховний Суд у справі №415/2185/17 (постанова від 27.02.2019), у справі №554/5582/17 (постанова від 10.10.2019) сформував такий висновок: «У період дії ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» №1789-XII у редакції від 26.07.2011 (діяла до 01.10.2011) пенсії призначалися прокурорам і слідчим зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років.

Разом з тим, станом на 30.09.2011 у позивача був відсутній стаж роботи 20 років та стаж роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури 10 років.

Відтак, у період дії ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» №1789-XII у редакції, яка діяла до 01.10.2011, позивач не набув права на призначення пенсії за вислугу років, у зв`язку з чим при прийнятті Закону України «Про прокуратуру» №1697-VII не відбулося звуження змісту та обсягу існуючих прав».

У справі, що розглядається, суд встановив відсутність підстав для призначення позивачу пенсії , у відповідності до ст. 50-1 Закону №1789-ХІ, оскільки станом на 30.09.2011 у позивача був відсутній стаж роботи 20 років та стаж роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури 10 років.

Враховуючи викладене, відмова Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві у призначенні ОСОБА_1 пенсії за вислугу років, про що останнього повідомлено листом від 29.10.2019 №263988/03, є правомірною.

У силу ч.ч. 1 та 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Беручи до уваги викладене, суд дійшов до висновку про необґрунтованість позовних вимог та відсутність підстав для задоволення останніх.

Керуючись ст.ст. 77, 139, 246, 257-263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (, адреса: 04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 16) відмовити у повному обсязі.

Рішення набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Т.О. Скочок