Справа № 629/1174/21
Суддя: Ткаченко О. А.
Дата ухвалення: 2021-04-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 629/1174/21
Провадження№2-а/629/15/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.04.2021 року Лозівський міськрайонний суд Харківської області у складі головуючого судді Ткаченка О.А., за участю секретаря Авраменко О.С., розглянувши у судовому засіданні адміністративний позов ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України в особі Лозівського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області про визнання дій неправомірними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

встановив:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідача про визнання дій неправомірними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАА №835834 від 21.02.2021. Свої вимоги мотивує тим, що 21.02.2021 року інспектором ВРПП Лозівського РВП ГУНП в Харківській області капітаном поліції Личковаха С.О. було розглянуто матеріали адміністративної справи відносно нього, ОСОБА_1 , за результатами якої було винесено постанову про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія БАА №835834, відповідно до якої його було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн. З постанови вбачається, що він 21.02.2021 о 11-50 год., на мкрн.№2 поблизу буд.№6 м.Лозова Харківської області, керував автомобілем марки ВАЗ2108, реєстраційний номер НОМЕР_1 , без задніх бризговиків, чим допустив порушення п.31.4.7є ПДР України та вимог ч.1 ст.121 КУпАП. Позивач не погоджується з даною постановою, оскільки дії відповідача щодо притягнення його до адміністративної відповідальності не відповідають вимогам закону та вчинені з порушенням його прав, передбачених ст.268 КУпАП України. Також зазначив, що він є військовослужбовцем Збройних Сил України за контрактом. Фактично проживає за місцем постійної дислокації свого військового підрозділу (батальйон «Донбас») у місті Лозова Харківської області. Проживає за адресою: АДРЕСА_1 . Дійсно у його користуванні знаходиться вказаний автомобіль. 21.02.2021 приблизно о 12-00 год., він у вільний від служби час закінчив свої справи та здійснивши покупки у продовольчому магазині « ІНФОРМАЦІЯ_1 » направився на належному йому автомобілі до місця свого фактичного проживання, де зупинивши на парковці перед будинком, вимкнувши двигун і діставши ключі із замку запалення, деякий час слухав музику та не плануючи використання автомобіля вирішив випити пива. Після чого, через декілька хвилин у вікно автомобіля постукала особа у форменому одязі співробітника поліції і попросила відчинити двері та почала вимагати у нього документи на право управління транспортним засобом. На його питання щодо причини зупинки транспортного засобу, йому було повідомлено, що буде винесено постанову щодо порушення правил дорожнього руху, оскільки на автомобілі відсутній обов`язковий елемент конструкції його автомобіля - задні бризговики, за що передбачено штраф та що, враховуючи те що він керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння відносно нього буде складено адміністративний протокол. Його прохання про надання доказів правопорушення та яким чином було встановлено обов`язковість вказаного елементу конструкції автомобіля, було проігноровано. Після чого він почав вимагати негайно доставити його до медичного закладу для проходження обстеження на стан алкогольного сп`яніння. Але його вимога так і залишилася проігнорованою. Як виявилося, спеціального засобу для з`ясування стану алкогольного сп`яніння у вказаної особи не було. Також вказаного засобу не знайшлося і в інших членів екіпажу патрульного автомобіля. Його сусід - співслужбовець ОСОБА_2 , який був очевидцем вказаних подій все фіксував у відеорежимі на телефон. Враховуючи ту обставину, що спеціального засобу для з`ясування стану алкогольного сп`яніння у поліцейських не було, з оформленням протоколу вони тягнули поки якийсь пристрій (пластиковий контейнер) не підвіз екіпаж на іншій патрульній машині, який прибув приблизно через 30 хв. Він наполягав на обстеженні у медичному закладі, але це знову було проігноровано. Жодних пропозицій щодо цього від поліцейських не надійшло, після цього його силоміць було заштовхало до службового автомобіля та доставлено до Лозівського ВП ГУНП в Харківській області де вручили постанову, протокол про адміністративне правопорушення серія ДПР18 №162923, а також тимчасовий дозвіл серія ПТ№ 185684 від 21.02.2021. Однак жодних процесуальних дій щодо розгляду адміністративної справи у райвідділі з ним не проводилося. Після цього, співробітники поліції привезли його назад до місця знаходження його автомобіля та почали погрожувати його вилученням та направленням на майданчик затриманого авто-мото транспорту, на що його знайомий надав поліцейським письмову розписку про прийняття його на зберігання. З постанови, яка йому була вручена вбачається, що останню винесено «на місці вчинення правопорушення» та відразу після того, як правопорушення, нібито було вчинено. Є очевидним, що за таких умов, він не мав часу та відповідно, фізичної можливості скористатися своїми правами, передбаченими статтею 268 КУпАП України, зокрема, подавати докази, заявляти клопотання, користуватися правовою допомогою тощо.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, неодноразово надав телефонограми про неможливість прибуття в судове засідання, у зв`язку із службовою зайнятістю.

Представник відповідача Жужома Ю.В. в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності та на підтвердження вчинення водієм вищевказаного правопорушення та правомірності дій працівників поліції, надав докази.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч.1 ст.30 Закону України «Про національну поліцію» поліція для виконання покладених на неї завдань вживає заходів реагування на правопорушення, визначених Кодексом України про адміністративні правопорушення та Кримінальним процесуальним кодексом України, на підставі та в порядку, визначених законом.

21.02.2021 о 12-30 год. інспектором ВРПП Лозівського РВП ГУНП в Харківській області капітаном поліції Личковаха С.О. відносно ОСОБА_1 складено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАА №835834 за ст.121 ч.1 КУпАП за фактом керування автомобілем марки ВАЗ2108, реєстраційний номер НОМЕР_1 на мкрн. АДРЕСА_2 , у якого були відсутні задні бризговики та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 340 грн.

Відповідно до ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Частиною 1 статті 121 КУпАП визначена адміністративна відповідальність водіїв транспортних засобів за керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів.

Відповідно до п.11 ч.1 ст.23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року №3353, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 (із змінами та доповненнями, далі - ПДР України).

Пунктами 1.3 та 1.9. ПДР України встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно п.31.4.7е Правил дорожнього руху України забороняється експлуатація транспортних засобів згідно з законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідності таким вимогам: відсутній передбачений конструкцією бампер або задній захисний пристрій, грязезахисні фартухи і бризковики.

Відповідно до п.5 розділу ІІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженого Наказом Міністерства внутрішніх справ №1395 від 07.11.2015 року поліцейський під час підготовки до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: 1) чи належить до його компетенції розгляд цієї справи; 2) чи правильно складено протокол (якщо складання протоколу передбачено КУпАП) та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи повідомлено належним чином осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду (якщо справа не розглядається на місці); 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали, які потрібні для вирішення справи; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників та адвоката.

Відповідно до ч.1 ст.35 Закону України «Про національну поліцію» поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі: 1) якщо водій порушив Правила дорожнього руху; 2) якщо є очевидні ознаки, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу; 3) якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення; 4) якщо транспортний засіб перебуває в розшуку; 5) якщо необхідно здійснити опитування водія чи пасажирів про обставини вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, свідками якого вони є або могли бути; 6) якщо необхідно залучити водія транспортного засобу до надання допомоги іншим учасникам дорожнього руху або поліцейським або як свідка під час оформлення протоколів про адміністративні правопорушення чи матеріалів дорожньо-транспортних пригод; 7) якщо уповноважений орган державної влади прийняв рішення про обмеження чи заборону руху; 8) якщо спосіб закріплення вантажу на транспортному засобі створює небезпеку для інших учасників дорожнього руху; 9) порушення порядку визначення і використання на транспортному засобі спеціальних світлових або звукових сигнальних пристроїв; 10) якщо зупинка транспортного засобу, який зареєстрований в іншій країні, здійснюється з метою виявлення його передачі у володіння, користування або розпорядження особам, які не ввозили такий транспортний засіб на митну територію України або не поміщували в митний режим транзиту.

Розгляд справи про адміністративні правопорушення, передбачене ч.1 ст.121 КУпАП, відповідно до положень ст.222 КУпАП відноситься до компетенції Національної поліції України, тобто постанову винесено уповноваженою особою.

Справи, які віднесено до компетенції Національної поліції відповідають вимогам ч.4 ст.258 КУпАП - постанова у справі про адміністративне правопорушення виноситься на місці вчинення правопорушення. Працівники підрозділів Національної поліції мають право виносити постанову у справах про адміністративні правопорушення з порушенням ПДР на місці вчинення правопорушення.

Згідно зі ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як встановлено статтею 268 КУпАП, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

У відповідності до частини другої статті 271 КУпАП інтереси потерпілого може представляти представник - адвокат, інший фахівець у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи.

У наведених положеннях цього Кодексу визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності.

Водночас вказані положення є законодавчими гарантіями об`єктивного і справедливого розгляду справи про адміністративне правопорушення, реалізація яких можлива лише у разі, якщо між стадією фіксування адміністративного правопорушення і стадією розгляду відповідної справи по суті існуватиме часовий інтервал, достатній для підготовки до захисту кожному, хто притягається до адміністративної відповідальності.

Також, у наведених положеннях Кодексу визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності. Водночас вказані положення є законодавчими гарантіями об`єктивного і справедливого розгляду справи про адміністративне правопорушення, реалізація яких можлива лише у разі, якщо між стадією виявлення адміністративного правопорушення і стадією розгляду відповідної справи по суті існуватиме часовий інтервал, достатній для підготовки до захисту кожному, хто притягається до адміністративної відповідальності.

Пунктом 9 розділу ІІІ Інструкції №1395 встановлено, що розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення (якщо складення протоколу передбачається КУпАП), заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання. Під час розгляду справи потерпілого може бути опитано як свідка.

Як вбачається з оскаржуваної постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серія БАА №835834 від 21.02.2021, водію ОСОБА_1 було роз`яснено права особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, про що останній поставив свій підпис у вказаній постанові.

Матеріали справи не містять клопотань особи, яка притягається до відповідальності щодо залучення до участі у розгляді справи представника - адвоката, іншого фахівця у галузі права, які за законом мають право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, та інших клопотань, які в розумінні вимог ст.268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право подавати та заявляти.

Згідно ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Кодексом адміністративного судочинства України встановлено, а саме ст.72-90, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Речовими доказами є також магнітні, електронні та інші носії інформації, що містять аудіовізуальну інформацію про обставини, що мають значення для справи.

Відповідачем, як доказ правомірності дій поліцейських щодо складання вказаної постанови, були надані письмові пояснення ОСОБА_3 , який підтвердив факт керування ОСОБА_1 вказаним автомобілем, який на вимогу поліцейських, які повідомили його про керування останнім технічно несправним автомобілем, не надав документи на автомобіль та водійське посвідчення; фотознімки на яких зображено автомобіль марки ВАЗ2108, реєстраційний номер НОМЕР_1 , без задніх бризговиків, яким, як встановлено судом та не заперечується сторонами користується ОСОБА_1 .

Зі змісту рішення Конституційного суду України №5-рп/2015 від 26 травня 2015 року, вбачається, що складання протоколу про адміністративне правопорушення та розгляд уповноваженим органом (посадовою особою) справи про таке правопорушення належать до різних стадій адміністративного провадження. У частинах першій, другій статті 258 Кодексу визначено випадки, коли протокол про вчинення адміністративного правопорушення не складається, а адміністративне стягнення накладається і стягується на місці вчинення правопорушення, якщо особа не оспорює допущеного нею порушення і адміністративного стягнення, що на неї накладається, а розмір штрафу не перевищує передбаченого у Кодексі неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Перелік адміністративних правопорушень, за які адміністративні стягнення накладаються на місці їх вчинення, є вичерпним і може бути змінений лише законом. Скорочене провадження у справах про зазначені адміністративні правопорушення передбачає, зокрема, фіксацію адміністративного правопорушення і накладання адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення. Застосування посадовою особою процедури скороченого провадження в інших випадках, які не визначені законом, тобто розгляд справи про адміністративне правопорушення безпосередньо на місці його вчинення, а не за місцезнаходженням органу, уповноваженого законом розглядати справу про таке правопорушення, призводить до порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених у статтях 257, 268,277,278,279,280 Кодексу. Таким чином, аналізуючи зміст вищезазначеного рішення Конституційного суду України, суд приходить до переконання, що розгляд справи про адміністративне правопорушення на місці вчинення адміністративного правопорушення (у скороченому провадженні без складання протоколу про адміністративне правопорушення) відбувається лише за адміністративні правопорушення, визначені законом.

Відповідно до п.4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженого Наказом Міністерства внутрішніх справ №1395 від 07 листопада 2015 року у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу. Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених деякими статтями КУпАП, у тому числі і ч.1 ст.121 КУпАП.

Відповідно до п.2 розділу ІІІ цієї Інструкції постанова у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.121 КУпАП виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Таким чином, суд приходить до переконання, що законодавчо закріплене скорочене провадження по адміністративному правопорушенню, передбаченому ч.1 ст.121 КУпАП, без складання протоколу про адміністративне правопорушення, не призводить до порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених у статтях 257,268,277,278,279,280 КУпАП та не суперечить рішенню Конституційного суду України №5-рп/2015 від 26 травня 2015 року.

Об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого диспозицією ч.1 ст.121 КУпАП, виражена у альтернативній формі декількох діянь, одним з яких є керування водієм транспортним засобом, що має інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється.

З Постанови про накладення адміністративного стягнення серії БАА №835834 від 21.02.2021, вбачається, що ОСОБА_1 притягнуто до відповідальності за те, що він керував транспортним засобом, у якого не було передбачених конструкцією грязезахисних бризковиків.

У відповідності до 1.3 Правил дорожнього руху України учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил дорожнього руху України.

Згідно ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Згідно ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачем доведено правомірність винесеної постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення серії БАА №835834 від 21.02.2021.

Що стосується вимог ОСОБА_1 щодо визнання протиправними дії відповідача у зв`язку із оформленням протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №162923 відносно останнього за ст.130 ч.1 КУпАП, суд зазначає наступне.

Адміністративне судочинство спрямоване на захист саме порушених прав осіб у сфері публічно-правових відносин, тобто для задоволення позову адміністративний суд повинен установити, що в зв`язку з прийняттям рішенням чи вчиненням дій (допущення бездіяльності) суб`єктом владних повноважень порушуються права, свободи чи охоронювані законом інтереси позивача.

Вирішуючи спір, суд повинен пересвідчитись у належності особі, яка звернулась за судовим захистом, відповідного права або охоронюваного законом інтересу (чи є така особа належним позивачем у справі - наявність права на позов у матеріальному розумінні), а також встановити, чи є відповідне право або інтерес порушеним (встановити факт порушення). Тобто, порушення або оспорювання прав та інтересів особи, яка звертається до суду за їх захистом, є обов`язковими.

Таким чином, підставами для визнання протиправним дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень є невідповідність їх вимогам чинного законодавства. При цьому, обов`язковою умовою для визнання таких дій/бездіяльності протиправними є також наявність факту порушення прав чи охоронюваних законом інтересів позивача у справі.

Разом з тим, складання протоколу - це процесуальні дії суб`єкта владних повноважень, які спрямовані на фіксацію адміністративного правопорушення та, в силу положень статті 251 КУпАП, є предметом оцінки суду в якості доказу вчинення такого правопорушення при розгляді справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не є рішенням суб`єкта владних повноважень, а тому позовні вимоги, спрямовані на фактичне визнання його незаконним, не підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено право особи, права та свободи якої було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Відтак, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушених прав та бути адекватним наявним обставинам.

Разом з тим, розгляд питання правомірності складання протоколу про адміністративне правопорушення в окремому позовному провадженні без аналізу матеріалів про притягнення позивача до адміністративної відповідальності та рішення суб`єкта владних повноважень, винесеного за результатами їх розгляду, у сукупності з іншими доказами, не дозволить ефективно захистити та відновити порушене право позивача, не відповідає завданням адміністративного судочинства та у подальшому може призвести до виникнення нових судових спорів.

Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду від 10 травня 2018 року у справі №760/9462/16-а, адміністративне провадження №К/9901/12359/18.

Враховуючи викладене, підстави для задоволення вимог ОСОБА_1 в цій частині, відсутні.

Згідно з ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Тобто, положення п.4 ч.3 ст.286 КАС надають суду повноваження змінити саме захід адміністративного стягнення в бік його пом`якшення.

Відповідно до ст.22 КУпАП при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Враховуючи характер вчиненого правопорушення та що ОСОБА_1 , який є військовослужбовцем та учасником бойових дій, вперше притягається до адміністративної відповідальності за ст.121 ч.1 КУпАП, суд дійшов висновку про малозначність вчиненого адміністративного правопорушення, у зв`язку з чим відповідно до ст.22 КУпАП та вимог п.4 ч.3 ст.286 КАС України, вважає за можливе змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення та звільнити особу від адміністративної відповідальності у зв`язку з малозначністю вчиненого адміністративного правопорушення, обмежившись усним зауваженням .

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд прийшов висновку про те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Керуючись ст.2-16,19-20,49,124-126,131,159-167,181,193,227-228,241,244,246,250-251, 255,292,293,295 КАС України, ЗУ «Про дорожній рух», ЗУ «Про Національну поліцію», Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07 листопада 2015 року №1395, суд, -

ухвалив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України в особі Лозівського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області про визнання дій неправомірними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задовольнити частково.

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 21.02.2021 серія БАА №835834 за ст.121 ч.1 КУпАП відносно ОСОБА_1 , змінити в частині заходу стягнення.

На підставі ст.22 КУпАП звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за ст.121 ч.1 КУпАП, обмежившись усним зауваженням.

В інший частині у задоволені позовних вимог - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Харківського апеляційного адміністративного суду через Лозівський міськрайонний суд Харківської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Позивач: ОСОБА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 .

Відповідач: Міністерство внутрішніх справ України в особі Лозівського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області, адреса: Харківська область, м.Лозова, вул.Я.Мудрого,7.

Суддя Ткаченко О.А.