Справа № 420/9713/20
Суддя: Стас Л.В.
Дата ухвалення: 2021-04-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 квітня 2021 р.м.ОдесаСправа № 420/9713/20
Головуючий в 1 інстанції: Юхтенко Л.Р.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача - Стас Л.В.,

суддів: Шеметенко Л.П., Турецька І.О.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Галузевого державного архіву Міністерства оборони України на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 30 листопада 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Галузевого державного архіву Міністерства оборони України про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

Позивач, ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 ) звернувся до суду з адміністративним позовом до Галузевого державного архіву Міністерства оборони України (далі - ГДА Міністерства оборони України відповідач/скаржник), в якому просив:

- визнати протиправними дії щодо зупинення виплати індексації грошового забезпечення з грудня 2015 року по лютий 2018 року та зобов`язати нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення з грудня 2015 року по лютий 2018 року, включно;

- зобов`язати ГДА Міністерства оборони України нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення з грудня 2015 року по лютий 2018 року, включно, застосувавши при нарахуванні та виплаті індексації місяцем обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення - січень 2008 року.

Обґрунтовуючи позов ОСОБА_1 вказав, що у період з грудня 2015 року по лютий 2018 року відповідачем не нараховувалась та не виплачувалась індексація грошового забезпечення, в зв`язку з чим позивач звернувся до відповідача із заявою, в якій просив виплатити індексацію грошового забезпечення, але листом від 18 березня 2020 року №179/531 позивачу відмовлено у її виплаті та зазначено, що фінансування на виплату індексації грошового забезпечення у визначений період не проводилось та зупинено на підставі вказівок директора департаменту фінансів Міністерства оборони України від 04 січня 2016 року №248/3/9/1/2.

Враховуючи наведене, позивач впевнений, що невиплата індексації грошового забезпечення втрати частини доходів є обмеженням конституційних прав позивача та є незаконною.

Також позивач вважає, що при нарахуванні індексації грошового забезпечення має бути застосований базовий місяць - січень 2008 року, оскільки останнє перед оспорюваним періодом підвищення посадових окладів військовослужбовців відбулось з січня 2008 року.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 30 листопада 2020 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність ГДА Міністерства оборони України щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з січня 2016 року по лютий 2018 року з урахуванням місяця обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації (базовий місяць) - січень 2008 року.

Зобов`язано ГДА Міністерства оборони України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з січня 2016 року по лютий 2018 року з урахуванням місяця обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації (базовий місяць) - січень 2008 року.

В іншій частині позовних вимог - відмовлено.

Справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, ГДА Міністерства оборони України звернувся до суду з апеляційною скаргою, у якій зазначено, що рішення винесено з порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим скаржник просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

В обґрунтування апеляційної скарги, скаржник вказує, що судом першої інстанції не надано правової оцінки доводам, зазначеним у відзиві на позовну заяву, з яких вбачається, що відповідно роз`яснення Департаменту фінансів Міністерства оборони України №248/1485 від 26 березня 2018 року, за яким у межах наявності фінансового ресурсу можливості виплати індексації грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України у січні 2016 року лютому 2018 року у Міністерства оборони України, не було.

Таким чином, скаржник наголошує на тому, що відповідач діяв в межах зазначеного роз`яснення, отже, бездіяльність ГДА Міністерства оборони України не є протиправною.

ГДА Міністерства оборони України звертає увагу на те, що на час прийняття наказу про виключення позивача зі списків особового складу та з усіх видів забезпечення, відповідачем були проведені усі необхідні розрахунки по грошовому, продовольчому та речовому забезпеченню, з якими погодився позивач.

Таким чином, оскільки позивача виключено зі списків особового складу та проведено з ним усі необхідні розрахунки при звільненні, захист прав позивачу необхідно здійснювати шляхом оскарження відповідного наказу в частині щодо невиплати індексації грошового забезпечення та внесення до нього відповідних змін.

Позивач, ОСОБА_1 у відзиві на апеляційну скаргу просив апеляційну скарну ГДА Міністерства оборони України залишити без задоволення.

Позивач вказує на те, що відповідач є не пасивним, а активним учасником бюджетного процесу та має подавати заявки (в даному випадку у фонд грошового забезпечення) для витребування коштів для виплати в повному обсязі грошового забезпечення військовослужбовцям.

Поряд з цим, ОСОБА_1 послався на правову позицію Верховного Суду викладену у постанові від 24 грудня 2019 року у справі №823/59/17 за якою у разі настання визначених законодавством умов, відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку.

Відповідно до приписів п.3 ч.1 ст.311 КАС України справу розглянуто в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, у зв`язку з поданням апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких мотивів.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 у період з травня 2012 року по жовтень 2018 року проходив військову службу в ГДА Міністерства оборони України.

Наказом заступника Міністра оборони України (по особовому складу) від 26 вересня 2018 року №51 -PC ОСОБА_1 був звільнений з військової служби за станом здоров`я та наказом Директора ГДА Міністерства оборони України від 03 жовтня 2018 року №162 виключений зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення.

В період проходження військової служби в ГДА Міністерства оборони України з грудня 2015 року по лютий 2018 року відповідачем не нараховувалася та не виплачувалася індексація грошового забезпечення.

Індексація грошового забезпечення не була виплачена ОСОБА_1 і при виключенні його із списків особового складу, що підтверджується листом ГДА Міністерства оборони України від 18 березня 2020 року №179/531.

На підставі викладеного позивач звернувся до відповідача із заявою щодо нарахування та виплати індексації грошового забезпечення та листом від 18 березня 2020 року вих. №179/531 ГДА Міністерства оборони України повідомив позивача про те, що для виплати індексації в січні 2016 року - січні 2018 року фінансового ресурсу в Міністерстві оброни України не було, фінансування на виплату індексації не здійснювалось.

Не погоджуючись з викладеним позивач звернувся до суду з позовом.

Частково задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що у спірний період з січня 2016 року по лютий 2018 року останнє підвищення посадового окладу військовослужбовців було у січні 2008 року, тоді саме січень 2008 року має бути базовим місяцем для обчислення індексації грошового забезпечення позивачу за вказаний період.

При цьому, відмовляючи ОСОБА_1 у задоволенні позову щодо нарахування та виплати індексації грошового забезпечення з грудня 2015 року суд вказав, що саме з 01 січня 2016 року законодавством визначено проведення подальшої індексації заробітної плати обчислення індексу споживчих цін, відповідно до Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078.

Перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла такого висновку.

Відповідно до вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За правилами частини першої ст.2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25 березня 1992 року №2232-XII (далі Закон №2232-XII) військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Згідно ч.1 ст.9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року №2011-XII (далі Закон №2011-XII), держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Частиною 2 статті 9 Закону №2011-XII встановлено, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Відповідно до абзацу другого частини третьої статті 9 вказаного Закону грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Так, Законом України «Про індексацію грошових доходів населення» від 03 липня 1991 року №1282-XII (далі Закон №1282-XII) визначені правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України.

Статтями 2 та 4 Закону №1282-XII, зокрема, передбачено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру: оплата праці (грошове забезпечення).

Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення. Індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка.

Приписами частини другої статті 5 Закону №1282-XII передбачено, що підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з Державного бюджету України, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів Державного бюджету України.

Таким чином, на підприємства, установи, організації незалежно від форм власності покладається обов`язок проводити індексацію заробітної плати (грошового забезпечення) у разі перевищення величини індексу споживчих цін встановленого порогу індексації.

Статтею 18 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» від 05 жовтня 2000 року №2017-III (далі Закон №2017-III) визначено, що індексацію доходів населення, яка встановлюється для підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності їх грошових доходів в умовах зростання цін, віднесено до державних соціальних гарантій, що, - згідно зі ст. 19 цього Закону, є обов`язковими для всіх підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності.

Отже, індексація грошового забезпечення є однією з основних державних гарантій щодо оплати праці. За вимогами вказаних нормативно-правових актів проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язковою для всіх юридичних осіб роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи.

Порядок проведення індексації грошових доходів населення визначається Кабінетом Міністрів України (частина друга статті 6 Закону №1282-XII).

Правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення поширюються на підприємства, установи та організації незалежно від форми власності і господарювання, а також на фізичних осіб, що використовують працю найманих працівників, визначаються Порядком проведення індексації грошових доходів населення, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078 (далі - Порядок №1078).

Відповідно до пункту 1-1 Порядку №1078 підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін. Індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 103 відсотка. Індекс споживчих цін обчислюється Держстатом і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях. Обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком починаючи з березня 2003 р. - місяця опублікування Закону України від 06 лютого 2003 р. №491-IV «Про внесення змін до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення». Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений в абзаці другому цього пункту.

Згідно з пунктом 4 Порядку №1078, індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення. У межах прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, індексуються оплата праці (грошове забезпечення).

Відповідно до пункту 2 Порядку №1078, індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, зокрема, грошове забезпечення військовослужбовців, поліцейських, осіб рядового і начальницького складу, посадових осіб митної служби.

Пунктом 5 вказаного Порядку визначено, що у разі підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків. Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення. Сума індексації у місяці підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу. Якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу.

Згідно змісту Порядку №1078, індекс споживчих цін - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання. Він є найважливішим показником, який характеризує інфляційні процеси в економіці країни і використовується для вирішення багатьох питань державної політики, в тому числі і для індексації заробітної плати працівників.

Індекс споживчих цін обчислюється Державною службою статистики України щомісяця по відношенню до попереднього місяця і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується на його офіційному сайті і в офіційних періодичних виданнях України.

Крім того, на основі щомісячних даних Державної служби статистики України, індекс споживчих цін обчислюється бухгалтерськими службами підприємств, установ та організацій для визначення порогу індексації і величини приросту індексу споживчих цін.

Так, в системі державного управління, а також місцевого самоврядування обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації заробітної плати працівників проводилось безперервно наростаючим підсумком починаючи з березня 2003 року (з місяця оприлюднення Закону України від 6 лютого 2003 року №491-IV) і до грудня 2015 року.

Колегією суддів встановлено, що посадовий оклад позивача був визначений на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 7 листопада 2007 року №1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», яка набрала чинності 01 січня 2008 року.

Тобто, розмір посадового окладу позивача залишався не змінним до 01 березня 2018 року, коли набрала чинність інша постанова Кабінету Міністрів України №704 від 30 серпня 2017 року «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб».

Стосовно порядку обчислення індексації, колегія суддів враховує наступне.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24 грудня 2015 року №911-VIII, внесено зміни у частину першу статті 4 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», а саме: цифри « 101» замінено цифрами « 103».

Закон України №911-VIII набрав чинності 01 січня 2016 року.

Відповідно, з 01 січня 2016 року діє наступна редакція частини 1 статті 4 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення»: «Індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка».

09 грудня 2015 року Кабінетом Міністрів України прийнято Постанову №1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів».

Пунктом 3 постанови №1013 передбачено: «Міністрам, керівникам інших центральних органів виконавчої влади, головам обласних, Київської міської державних адміністрацій та інших державних органів у межах передбачених коштів державного бюджету, місцевих бюджетів та власних коштів вжити заходів для підвищення з 1 грудня 2015 року розмірів посадових окладів (тарифних ставок, ставок заробітної плати), перегляду розмірів надбавок, доплат, премій, спрямувавши на зазначені цілі всі виплати, пов`язані з сумою індексації, яка склалась у грудні 2015 року, з тим, щоб розмір підвищення всіх складових заробітної плати у сумарному виразі для кожного працівника у грудні 2015 р. перевищив суму індексації, яку йому повинні були виплатити у грудні 2015 року.

Для проведення подальшої індексації заробітної плати обчислення індексу споживчих цін починається з січня 2016 року відповідно до Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078 (Офіційний вісник України, 2003 року, №29, ст. 1471)».

Постановою Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2016 року №77 внесено зміни до постанов Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078 і від 09 грудня 2015 року №1013.

Зокрема, в абзаці другому пункту 1-1 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 р. №1078, цифри « 101» замінено цифрами « 103».

Відповідно до п.2 Постанови Кабінету Міністрів України №77, вона набирає чинності з дня її опублікування та застосовується з 01 грудня 2015 року, крім пункту 1 змін, що вносяться до постанов Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2015 року №1013 і від 17 липня 2003 року №1078, який застосовується з 01 січня 2016 року.

Отже, у грудні 2015 року Кабінет Міністрів України, з метою припинення в подальшому виплат сум індексації заробітної плати в розмірах, що склалися станом на грудень 2015 року, і відновлення індексації доходів з 01 січня 2016 року, але за умови - після перевищення індексу споживчих цін над порогом індексації у розмірі 103%, видав Постанову №1013, зобов`язавши всіх роботодавців здійснити в грудні місяці упорядкування структури заробітної плати своїх працівників шляхом підвищення всіх складових заробітної плати для того, щоб сума цього підвищення перевищила суму індексації, яка склалась у цьому місяці.

Таким чином, з 01 січня 2016 року обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації заробітної плати працівників було запроваджене знову, але за дещо зміненими правилами.

До грудня 2015 року при обчисленні індексу споживчих цін для індексації заробітної плати працівників, відповідно до пункту 5 Порядку №1078, використовувався такий термін як «базовий місяць». Базовий місяць визначався для кожного працівника окремо.

Після внесення останніх змін в Порядок, в тому числі і в його пункт 5, офіційне використання цього терміну було відмінено, а за новим змістом пункту 5 Порядку під цим терміном став використовуватись термін «місяць підвищення тарифних ставок (окладів)».

Підвищення тарифних ставок (окладів) - не в сенсі підвищення тарифної ставки (окладу) працівнику індивідуально у зв`язку з: призначенням його на більш високу за оплатою посаду; підвищенням його кваліфікаційної категорії, педагогічного звання, педагогічного навантаження тощо, а в сенсі підвищення, що здійснюється відповідно до законодавства.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає обґрунтованими доводи апелянта, що починаючи з 01 грудня 2015 року термін «базовий місяць» в Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078, не використовується та не може бути параметром для проведення нарахування та виплати індексації грошового забезпечення за період з січня 2016 року по лютий 2018 року.

В мотивувальній частині оскаржуваного судового рішення суд першої інстанції зазначив, що січень 2008 року є базовим місяцем для нарахування індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з січня 2016 року по лютого 2018 року.

Однак, розрахунок індексації грошового забезпечення є компетенцією відповідача як органу, в якому позивач проходив службу і який виплачував йому грошове забезпечення. Саме на відповідача за наявності законних підстав покладається обов`язок нарахувати та виплатити позивачу індексації грошового забезпечення.

Оскільки відповідачем на момент розгляду даної справи не здійснено будь-якого розрахунку суми індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 , в тому числі і встановлення базового місяця для її здійснення, тому відсутні підстави вважати, що відбулося порушення прав позивача щодо застосування відповідачем базового місяця, який на думку скаржника не повинен застосовуватись.

Окрім того, виходячи з положень ст.5 КАС України захисту підлягає вже порушене право, а не те, яке може бути порушено у майбутньому. Оскільки виплату та розрахунок індексації відповідачем проведено не було, тому в даному випадку право позивача щодо застосування певного алгоритму нарахування, з яким він не погоджується, не є порушеним.

Приймаючи дане рішення, колегія суддів враховує висновки Верховного Суду у постанові від 15 жовтня 2020 року у справі №240/11882/19.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження під час апеляційного перегляду, а тому наявні підстави для її часткового задоволення, скасування судового рішення та прийняття нового про часткове задоволення позову ОСОБА_1 .

Відповідно до ст. 242 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Приписи п. п.1, 4 ч.1 ст.317 КАС України визначають, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Оскільки, судом першої інстанції при винесенні вказаного рішення порушено норми матеріального права та неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, що призвело до неправильного вирішення справи, керуючись п.п.1, 4 ч.1 ст.317 КАС України колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, рішення суду - скасувати та прийняти нове рішення про часткове задоволення позову.

Перерозподіл судових витрат відповідно вимог ст.139 КАС України не передбачений, оскільки особа, на користь якої винесено рішення звільнена від сплати судового збору на підставі п.9 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір».

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Галузевого державного архіву Міністерства оборони України задовольнити частково.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 30 листопада 2020 року скасувати.

Ухвалити у справі постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_1 до Галузевого державного архіву Міністерства оборони України про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Галузевого державного архіву Міністерства оборони України щодо зупинення виплати індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 з 01 січня 2016 року по 28 лютого 2018 року.

Зобов`язати Галузевий державний архів Міністерства оборони України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення з 01 січня 2016 року по 28 лютого 2018 року, включно.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню у касаційному порядку до не підлягає.

Повний текст судового рішення складений 15.04.2021 року.

Головуючий суддя Стас Л.В.
Судді Турецька І.О. Шеметенко Л.П.