Справа № 380/1457/21
Суддя: Сакалош Володимир Миколайович
Дата ухвалення: 2021-04-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м.Львів

15 квітня 2021 року справа №380/1457/21

Львівський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді Сакалоша В.М.

розглянувши у порядку письмовго провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Хінкель-Когут» до Головного управління ДПС у Львівській області про визнання протиправними і скасування податкових повідомлень-рішень,-

в с т а н о в и в:

На розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Хінкель-Когут» (81500, Львівська область, м. Городок, вул. Комарнівська, 67) до Головного управління ДПС у Львівській області (79003, м. Львів, вул. Стрийська, 35) в якій позивач просить суд:

- визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення № форма «В3» від 07.09.2020 р., №2525/13-01-04-02-10/31678998 форма «В1» від 23.12.2020 р. №2527/13-01-04-02-10/31678998 форма «В4» від 23.12.2020 р., №2527/13-01-04-02-10/31678998 форма «Р» від 23.12.2020 р.

- судові витрати покласти на відповідача.

Ухвалою судді від 08.02.2021 року відкрито провадження в адміністративній справі.

Протокольною ухвалою від 02.03.2021 року суд перейшов до розгляду справи по суті.

Позовні вимоги мотивовані тим, що Товариством з обмеженою відповідальністю «Хінкель-Когут» було подано до Головного управління ДПС у Львівській області податкову декларацію з податку на додану вартість та додатки до декларації в яких була вказана сума бюджетного відшкодування ПДВ. Головне управління ДПС у Львівській області склало акт «Про результати камеральної перевірки ТОВ «Хінкель-Когут» в якому відповідач відмовив в бюджетному відшкодуванні у зв`язку з невірно вказаним розрахунковим рахунком на який потрібно перерахувати суму бюджетного відшкодування позивачу. На підставі вищезгаданого акту відповідачем було винесено податкове повідомлення-рішення № форма «В3» від 07.09.2020 року. Також із результатів перевірки ТОВ «Хінкель-Когут» з питань достовірності нарахування суми бюджетного нарахування суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість винесено податкові повідомлення-рішення №2525/13-01-04-02-10/31678998 форма «В1» від 23.12.2020 року, №2527/13-01-04-02-10/31678998 форма «В4 від 23.12.2020 року, №2527/13-01-04-02-10/31678998 форма «Р» від 23.12.2020 року.

Не погоджуючись із цими податковими повідомленнями-рішеннями позивач звернувся до суду із позовною заявою в якій просить визнати податкові повідомлення-рішення протиправними та такими,що підлягають скасуванню.

Відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог. Відзив обґрунтований тим,в ході перевірки встановлено подання ТОВ «Хінкель-Когут» додатку 4 до декларації ПДВ за червень 2020 року (заява про повернення суми бюджетного відшкодування та/або суми коштів на рахунку у системі електронного адміністрування податку на додану вартість та/або врахуванні реєстраційної суми правонаступника (Д4) ), однак в даному додатку не вірно вказано номер розрахункового рахунку на який потрібно перерахувати суму бюджетного відшкодування. У зв`язку із вищенаведеним ТОВ «Хінкель-Когут» відмовлено в бюджетному відшкодуванні ПДВ на розрахунковий рахунок платника у банку за червень 2020 року в сумі 888 792 грн. та винесено податкове повідомлення-рішення № форма «В3» від 07.09.2020 року. В подальшому проведено камеральну перевірку податкової звітності з податку на додану вартість за серпень 2020 року встановлено, що в складі податкового кредиту бере участь, сума від`ємного значення задекларовану в рядку задекларована в рядку 16.3 888 792 грн.(збільшено залишок від`ємного значення за результатами перевірки контролюючого органу). На підставі акта перевірки винесено податкові повідомлення-рішення №2525/13-01-04-02-10/31678998 форма «В1» від 23.12.2020 року, №2527/13-01-04-02-10/31678998 форма «В4 від 23.12.2020 року, №2527/13-01-04-02-10/31678998 форма «Р» від 23.12.2020 року.

Позивач скерував до суду заяву про розгляд справи без участі представника.

Судом не встановлено підстав які б унеможливлювали розгляд справи в порядку письмового провадження по суті.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

ГУ ДПС у Львівській області було проведено камеральну перевірку ТОВ «Хінкель-Когут» достовірності нарахування сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість на поточний рахунок платника податку у банку за червень 2020 року, заявлена сума бюджетного відшкодування 888 792 грн.

14.08.2020 року ГУ ДПС у Львівській області було складено акт №139/04.3/31678998 «Про результати камеральної перевірки ТОВ «Хінкель-Когут» з питань достовірності нарахування суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість за червень 2020 року, висновком якого було, що у зв`язку з невірно вказаним розрахунковим рахунком на який потрібно перерахувати суму бюджетного відшкодування , ТОВ «Хінкель-Когут» відмовлено в бюджетному відшкодуванні податку на додану вартість за червень 2020 року.

На підставі вищевказаного акту камеральної перевірки, ГУ ДПС у Львівській області було винесено податкове повідомлення-рішення № форма «В3» від 07.09.2020 року, яким ТОВ «Хінкаль-Когут» відмовлено в бюджетному відшкодуванні на додану вартість за червень 2020 року.

Як наслідок після проведення камеральної перевірки ГУ ДПС у Львівській області під час проведення перевірок податкової звітності з податку на додану вартість за серпень та вересень 2020 року, встановлено, що в складі податкового кредиту бере участь сума від`ємного значення задекларованого в розмірі 888 792 грн., чим саме безпідставно збільшено залишок від`ємного значення по декларації за серпень так вересень 2020 року в розмірі 888 792 грн..

Результат даних перевірок було відображено в акті «Про результати камеральної перевірки ТОВ «Хінкель-Когут» з питань достовірності нарахування сум бюджетного нарахування суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість за серпень 2020 року» від 19.11.2020 року № 1709/13-01-04-02/31678998.

На підставі цих актів , ГУ ДПС у Львівській області були винесені податкові повідомлення-рішення №2525/13-01-04-02-10/31678998 форма «В1» від 23.12.2020 року, №2527/13-01-04-02-10/31678998 форма «В4» від 23.12.2020 року, №2527/13-01-04-02-10/31678998 форма «Р» від 23.12.2020 року.

Не погоджуючись із вказаними податковими повідомленнями-рішеннями,позивач звернувся до суду з цим позовом.

Вирішуючи спір суд керувався таким.

Спірні правовідносини регулюються Конституцією України, Податковим кодексом України, Кодексом адміністративного судочинства України.

При прийнятті рішення суд бере до уваги норми законодавства чинні на момент виникнення спірних правовідносин.

Згідно з пунктом 1.1 статті 1 Податкового кодексу України відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обПодатковим кодексом України.

Відповідно до підпункту 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу Україниов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються

Податковий кредит - це сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Згідно із підпунктом а пункту 198.1 статті 198 Податкового кодексу України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів та послуг.

Абзацом третім пункту 198.2 статті 198 Податкового кодексу України передбачено, що датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.

Відповідно до пункту 198.3 статті 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи); ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Абзацами першим третім пункту 198.6 статті 198 Податкового кодексу України передбачено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Податкові накладні, отримані з Єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Відповідно до підпункту 14.1.18 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України бюджетне відшкодування - відшкодування від`ємного значення податку на додану вартість на підставі підтвердження правомірності сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість за результатами перевірки платника.

Порядок визначення суми податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або відшкодуванню з Державного бюджету України (бюджетному відшкодуванню), та строки проведення розрахунків визначає стаття 200 Податкового кодексу України.

Відповідно до пунктів, 200.1, 200.2 Податкового кодексу України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

При позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом.

Для перерахування податку до бюджету центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику, надсилає центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриті рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, реєстр платників, в якому зазначаються назва платника, податковий номер та індивідуальний податковий номер платника, звітний період та сума податку, що підлягає перерахуванню до бюджету. На підставі такого реєстру центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриті рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, не пізніше останнього дня строку, встановленого цим Кодексом для самостійної сплати податкових зобов`язань, перераховує суми податку до бюджету.

Пунктом 200.4 статті 200 Податкового кодексу України встановлено, що при від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума:

а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу -

б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету;

в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Згідно із пунктом 200.14 статті 200 Податкового кодексу України якщо за результатами камеральної або документальної перевірки, контролюючий орган виявляє невідповідність суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації, то такий орган:

б) у разі перевищення заявленої платником податку суми бюджетного відшкодування над сумою, визначеною контролюючим органом за результатами перевірок, надсилає платнику податку податкове повідомлення, в якому зазначаються сума такого перевищення та підстави для її вирахування;

в) у разі з`ясування за результатами проведення перевірок факту, за яким платник податку не має права на отримання бюджетного відшкодування, надсилає платнику податку податкове повідомлення, в якому зазначаються підстави відмови в наданні бюджетного відшкодування.

Аналіз наведених правових норм дає підстави стверджувати, що для отримання права сформувати податковий кредит із сум податку на додану вартість платник податку на додану вартість повинен мати податкові накладні, видані на реально отриманий товар (роботи, послуги), призначений для використання у власній господарській діяльності. При цьому, право на бюджетне відшкодування частини від`ємного значення виникає лише у разі фактичної сплати податку на додану вартість в ціні придбаного товару (робіт, послуг) отримувачем товарів/послуг у попередніх податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг.

У справі, яка розглядається податковий орган дійшов висновку про відсутність у позивача права на отримання бюджетного відшкодування з податку на додану вартість в розмірі 888 792 грн. за серпень та вересень 2020 року у зв`язку із порушенням ним вимог пунктів 200.7, 200.9,200.10 статті 200 Податкового кодексу України та, як наслідок завищення суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість за серпень та вересень 2020 року у розмірі 888 792грн.

Тому, з огляду на викладене, суд дійшов переконання, що висновок податкового органу, викладений в акті перевірки, про відсутність у позивача права на отримання бюджетного відшкодування з податку на додану вартість в розмірі 888 792 грн. за серпень та вересень 2020 року є хибним, а спірні податкові повідомлення-рішення відповідача № форма «В3» від 07.09.2020 р., №2525/13-01-04-02-10/31678998 форма «В1» від 23.12.2020 р. №2527/13-01-04-02-10/31678998 форма «В4» від 23.12.2020 р., №2527/13-01-04-02-10/31678998 форма «Р» від 23.12.2020 р., є протиправним та таким, що належить скасувати.

З 01.01.2017 набрав чинності Закон України Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо покращення інвестиційного клімату в Україні (далі - Закон № 1797), яким змінений порядок повернення сум бюджетного відшкодування шляхом запровадження формування Реєстрів заяв про повернення сум бюджетного відшкодування.

Відповідно до підп. 200.7.1 п. 200.7 ст. 200 ПК України на підставі баз даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує податкову і митну політику, та центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, здійснюється формування Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування.

Згідно з підп. 200.7.2 п. 200.7 цієї статті, заяви про повернення сум бюджетного відшкодування автоматично вносяться до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування протягом операційного дня їх отримання у хронологічному порядку їх надходження. Повернення узгоджених сум бюджетного відшкодування здійснюється у хронологічному порядку відповідно до черговості внесення до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування.

Згідно із частиною другою статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Спірне податкове повідомлення-рішення відповідача № форма «В3» від 07.09.2020 р., №2525/13-01-04-02-10/31678998 форма «В1» від 23.12.2020 р. №2527/13-01-04-02-10/31678998 форма «В4» від 23.12.2020 р., №2527/13-01-04-02-10/31678998 форма «Р» від 23.12.2020 р., не відповідають критеріям, які встановлені пунктами першим, третім, п`ятим, шостим частини другої статті 2 КАС України.

Згідно із ст. 17 Закону України Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і практику Суду як джерело права.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 (далі - Конвенція) кожна юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Європейський суд з прав людини наголошував, що поняття майно у ч. 1 ст. 1 Першого протоколу до Конвенції має автономне значення, яке не обмежується правом власності на речі матеріального світу та не залежить від формальної класифікації, прийнятої у національному законодавстві: деякі інші права та інтереси, що становлять активи, також можуть розглядатися як майнові права, а отже, як майно (див. mutatis mutandis рішення у справі Бейелер проти Італії від 05.01.2020).

За певних обставин легітимне очікування на отримання активу також може захищатися ст. 1 Першого протоколу до Конвенції. Так, якщо суть вимоги особи пов`язана з майновим правом, особа, якій воно надане, може вважатися такою, що має "легітимне очікування", якщо для такого права у національному законодавстві існує достатнє підґрунтя (див. mutatis mutandis рішення у справі Суханов та Ільченко проти України від 26.06.2014).

Європейський суд з прав людини у рішенні у справі Інтерсплав проти України від 09.01.2017 зазначив, що юридична особа - платник ПДВ - мала достатньо підстав сподіватись на відшкодування цього податку, так само як і на компенсацію за затримку його виплати, та встановив, що заявник мав захищений ст. 1 Першого протоколу до Конвенції майновий інтерес. Констатував порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції у справі з огляду на постійні затримки відшкодування і компенсації ПДВ у поєднанні із відсутністю ефективних засобів запобігання або припинення такої адміністративної практики, та зазначив, що і стан невизначеності щодо часу повернення коштів заявника порушували справедливий баланс між вимогами публічного інтересу та захистом права на мирне володіння майном (п. 40).

Згідно практики Європейського суду з прав людини, яка сформувалась з питань імперативності правила про прийняття рішення на користь платників податків, встановлено, що у разі існування неоднозначності у тлумаченні прав та/чи обов`язків платника податків слід віддавати перевагу найбільш сприятливому тлумаченню національного законодавства та приймати рішення на користь платника податків (справи Серков проти України (заява №39766/05), Щокін проти України (заяви №23759/03 та №37943/06).

Предметом регулювання ст. 1 Першого протоколу до Конвенції є втручання держави у право на мирне володіння майном. У практиці Європейського суду з прав людини (серед багатьох інших, наприклад, рішення Європейського суду з прав людини у справах Спорронґ і Льоннрот проти Швеції від 23.09.1982, Джеймс та інші проти Сполученого Королівства від 21.02.1986, Щокін проти України від 14.10.2010, Сєрков проти України від 07.07.2011, Колишній король Греції та інші проти Греції від 23.11.2000. Булвес АД проти Болгарії від 22.01.2009, Трегубенко проти України від 02.11.2004,/West Alliance Limited проти України від 23.01.2014) напрацьовано три критерії, які слід оцінювати на предмет сумісності заходу втручання у право особи на мирне володіння майном із гарантіями ст. 1 Першого протоколу до Конвенції, а саме: чи є втручання законним; чи має воно на меті суспільний, публічний інтерес; чи є такий захід (втручання у право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям.

Втручання держави у право на мирне володіння майном є законним, якщо здійснюється на підставі закону нормативно-правового акта, що має бути доступним для заінтересованих осіб, чітким і передбачуваним з питань застосування та наслідків дії його норм.

Втручання є виправданим, якщо воно здійснюється з метою задоволення суспільного, публічного інтересу - втручання держави у право на мирне володіння майном може бути виправдано за наявності об`єктивної необхідності у формі суспільного, публічного, загального інтересу, який може включати інтерес держави, окремих регіонів, громад чи сфер людської діяльності. Саме національні органи влади мають здійснювати первісну оцінку наявності проблеми, що становить суспільний інтерес, вирішення якої б вимагало таких заходів. Поняття суспільний інтерес мас широке значення (рішення від 23.11.2000 в справі Колишній король Греції та інші проти Греції). Крім того. Європейський суд з прав людини також визнає, що й саме по собі правильне застосування законодавства, безперечно, становить суспільний інтерес (рішення Європейського суду з прав людини від 02.11.2004 в справі Трегубенко проти України).

Критерій пропорційності передбачає, що втручання у право власності розглядатиметься як порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції, якщо не було дотримано справедливої рівноваги (балансу) між інтересами держави (суспільства), пов`язаними з втручанням, та інтересами особи, яка так чи інакше страждає від втручання. Справедлива рівновага передбачає наявність розумного співвідношення (обґрунтованої пропорційності) між метою, визначеною для досягнення, та засобами, які використовуються. Необхідного балансу не буде дотримано, якщо особа несе індивідуальний і надмірний тягар. При цьому з питань оцінки пропорційності Європейський суд з прав людини, як і з питань наявності суспільного, публічного інтересу, визнає за державою досить широку сферу розсуду, за винятком випадків, коли такий розсуд не ґрунтується на розумних підставах.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно із ч.1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом:

Пунктом 8 ч. 1 ст. 4 КАС України передбачено, що позивач - особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано позов до адміністративного суду, а також суб`єкт владних повноважень, на виконання повноважень якого подано позов до адміністративного суду.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Отже, суд наділений повноваженнями щодо зобов`язання відповідача вчинити дії, і це прямо вбачається з п. 4 ч. 2 ст. 245 КАС України.

При цьому, аналіз зазначених норм свідчить про те, що такі повноваження суд реалізує у разі встановленого факту порушення прав, свобод чи інтересів позивача і необхідність їх відновлення.

Верховенство права, як основоположний принцип адміністративного судочинства, визначає спрямованість судочинства на досягнення справедливості та надання ефективного захисту.

Статтею 13 (право на ефективний засіб юридичного захисту) Конвенції передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац 10 пункту 9 Рішення Конституційного Суду України від 30.01.2003 № 3-рп/2003).

При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Отже, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

З урахуванням вищевикладеного, суд вважає обґрунтованими позовні вимоги ТОВ «Хінкель-Когут» про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість дані щодо узгодженої суми бюджетного відшкодування, заявленого ТОВ «Хінкель-Когут» 888 792 грн. за серпень та вересень 2020 року.

Таким чином, позовні вимоги позивача підлягають задоволенню повністю.

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Щодо судового збору, то оскільки суд дійшов висновку про повне задоволення позову, за правилами, визначеними ст. 139 КАС України, судові витрати позивача у вигляді судового збору компенсуються за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст.ст. 19-20, 22, 25-26, 90, 139, 241-246, 250, 251, 255, 295, КАС України, суд

в и р і ш и в :

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення рішення № форма «В3» від 07.09.2020 р., №2525/13-01-04-02-10/31678998 форма «В1» від 23.12.2020 р. №2527/13-01-04-02-10/31678998 форма «В4» від 23.12.2020 р., №2527/13-01-04-02-10/31678998 форма «Р» від 23.12.2020 р. винесені Головним управління ДПС у Львівській області.

Стягнути з Головного управління ДПС у Львівській області , місцезнаходження: 79005, м. Львів, Стрийська, 35 за рахунок бюджетних асигнувань на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Хінкель-Когут» місцезнаходження: 81500, м.Городок, вул. Комарнівська, 67, судовий збір в сумі 19 738 ( дев`ятнадцять тисяч сімсот тридцять вісім) грн. 00 коп.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення суду.

Суддя В.М. Сакалош