Справа № 160/62/21
Суддя: Букіна Лілія Євгенівна
Дата ухвалення: 2021-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 березня 2021 року Справа № 160/62/21
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді: Букіної Л.Є., розглянувши у спрощеному позовному провадженні без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного виконавця виконавчого округу м.Києва Варави Романа Сергійовича про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11.01.2021 р. відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення учасників процесу. Тією ж ухвалою суду позивачеві поновлено строк звернення до суду, а також запропоновано відповідачу надати відзив на позовну заяву.
Відповідач скористався наданим правом та надіслав на адресу суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив про відсутність підстав для задоволення позовних вимог з огляду на їх необґрунтованість. Зазначає, що виконавчий напис нотаріуса від 11.04.2019 року № 506 не був визнаний таким, що не підлягає виконанню.
Дослідивши письмові докази, долучені до матеріалів справи, проаналізувавши відповідні норми чинного законодавства, суд виходить із такого.
20.05.2019 року у відповідності до вимог ст. ст. 3, 4, 24, 25, 26, 27 Закону України Про виконавче провадження відповідачем прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 59157794.
23.05.2019 року на підставі статей 68, 69, 70 Закону України «Про виконавче провадження», прийнято постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника.
26.02.2020 року керуючись статтею 56 Закону України «Про виконавче провадження», приватним виконавцем прийнято постанову про арешт коштів боржника.
22.09.2020 року на адресу приватного виконавця надійшла заява стягувача про повернення виконавчого документу без подальшого виконання. У зв`язку з чим, на підставі п. 1 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» відповідачем прийнято постанову про повернення виконавчого документа стягувачу по ВП № 59157794
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду у справі № 160/5891/20 від 30.09.2020 року визнано протиправною та скасовано постанову приватного виконавця Варави Романа Сергійовича про відкриття виконавчого провадження №59157794.

Крім того, заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 10.02.2021 року № 761/15850/20 виконавчий напис № 506 від 11.04.2019, виданий Приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Кондратюком В.С. визнано таким, що не підлягає скасуванню.

Судом також встановлено, що у ході примусового виконання зазначеного вище виконавчого документу на рахунок стягувача по ВП № 59157794 здійснені відрахування та виплати із заробітної плати боржника ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» у розмірі 56 245,90 грн., на рахунок приватного виконавця утримано та перераховано основної винагороди із заробітної плати боржника ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» 6249,54 грн.

Вважаючи, що відповідач має повернути ці кошти як безпідставно утримані, позивач звернувся до суду із цим позовом.

При вирішені спору суд виходить із того, що частиною другою статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

З наведених норм права вбачається, що Законом України «Про виконавче провадження» встановлено спеціальний порядок судового оскарження рішення, дії чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця щодо стягнення виконавчого збору та/або витрат на проведення виконавчих дій, згідно з яким відповідні спори відносяться до юрисдикції адміністративних судів та підлягають розгляду за правилами адміністративного судочинства.

Відповідно до частини 1 статті 24 ЗУ «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів», приватний виконавець зобов`язаний до початку здійснення діяльності застрахувати свою цивільно-правову відповідальність перед третіми особами.

З цього приводу суд зазначає, що особа, щодо якої здійснювалося примусове виконання рішення, де-факто є третьою особою (особою, яка фактично не має заборгованості перед стягувачем), де-юре ця особа в даному виконавчому провадженні є боржником.

За наведеного прававого регулювання, у разі закінчення виконавчого провадження у зв`язку із скасуванням рішення, що підлягало виконанню, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, основна винагорода приватного виконавця не стягується, а стягнута основна винагорода приватного виконавця підлягає поверненню за рахунок страхової виплати за договором страхування цивільно-правової відповідальності приватного виконавця перед третіми особами.

Так, як вже встановлено судом, на виконанні у приватного виконавця Варави Р.С. перебувало виконавче провадження №59157794 з примусового виконання Виконавчого напису № 506 від 11.04.2019, виданого Приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Кондратюком В.С щодо звернення стягнення з позивача загальної суми заборгованості у розмірі 108774,54 грн.

Водночас, відповідними судовими актами скасовано як постанову відповідача про відкриття виконавчого провадження №59157794 так і сам виконавчий напис приватного нотаріуса № 506 від 11.04.2019 року.

Разом з тим, до настяння цих фактів у ході примусового виконання зазначеного вище виконавчого документу на рахунок стягувача по ВП № 59157794 здійснені відрахування та виплати із заробітної плати боржника ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» у розмірі 56 245,90 грн., на рахунок приватного виконавця утримано та перераховано основної винагороди із заробітної плати боржника ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» 6249,54 грн., що свідчить про те, що такі суми відраховані з заробітної плати безпідставно.

При цьому, матеріалами справи підтверджено, що позивачем вчинялися дії з приводу повернення цих коштів шляхом звернення до відповідача із відповідною заявою.

Утім, докази розгляду цієї заяви матеріали справи не містять та відповіадчем суду надано не було. Останній у відзиві на позовну заяву у підтвердження своєї позиції посилався лише на те, що виконавчий напис нотаріуса від 11.04.2019 року № 506 не був визнаний таким, що не підлягає виконанню.

Проте, як вже зазначено вище, це не відповідає дійсності, адже рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 10.02.2021 року № 761/15850/20 виконавчий напис № 506 від 11.04.2019, виданий Приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Кондратюком В.С. визнано таким, що не підлягає виконанню.

Таким чином, суд доходить до висновку, що стягнута основна винагорода приватного виконавця підлягає поверненню за рахунок страхової виплати за договором страхування цивільно-правової відповідальності приватного виконавця перед третіми особами, а тому не вчинивши жодних дій з приводу поверненню позивачеві утриманої основної винагороди із його заробітної плати у розмірі 6249,54 грн. відповідач допустив протиправну бездіяльність по відношенню до нього.

За викладених обставин, позовні вимоги у цій частині є цілком обгрунтованими та підлягається задоволенню шляхом зобов`язання відповідача здійснити дії щодо повернення грошових коштів у розмірі 6249,54 грн., які були утримані як часткова сплата за виконавчим написом.

Що ж до повернення суми за виконавчим документом, то судом встановлено, що грошові кошти у розмірі 56 245,90 грн, що утримані із заробітної плати позивача, перераховані на рахунок стягувача (ТОВ "Вердикт Капітал"), а не на рахунок приватного виконавця, а тому в тій частині позову вимоги звернуто до неналежного відповідача.

Слід також зазначити, що стягувач - ТОВ "Вердикт Капітал" не є суб`єктом владних повноважень, а тому не може бути відповідачем у справі, яка розглядається в порядку адміністративного судочинства. Відповідно, у цій частині позов слід залишити без задоволення.

Підсумовуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову.

Згідно із статтею 139 Кодексу адміністративного судочинства України, на користь позивача підлягає стягненню понесені судові витрати зі сплати судового збору пропорційно до задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. 241-246, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Зобов`язати Приватного виконавця виконавчого округу м.Києва Вараву Романа Сергійовича здійснити дії щодо повернення грошових коштів у розмірі 6249,54 грн., які були утримані як часткова сплата за виконавчим написом № 506 від 11.04.2019, виданим Приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Кондратюком В.С.

Стягнути з Приватного виконавця виконавчого округу м.Києва Варави Романа Сергійовича на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 420,40 грн. (чотириста двадцять), 40 грн.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, у разі якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного перегляду справи.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 частини 1 розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його складення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Л.Є. Букіна