Справа № 420/1811/21
Суддя: Радчук А.А.
Дата ухвалення: 2021-04-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/1811/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2021 року Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Радчука А.А.,

розглянувши в приміщенні Одеського окружного адміністративного суду в порядку спрощеного провадження без виклику сторін справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «МОДЕРН-ТРЕЙД» (вул. Болгарська, 1, м. Одеса, 65007, ) до Одеської митниці Держмитслужби (вул. Івана та Юрія Лип, 21-а, м. Одеса, 65078, 9) про визнання протиправним та скасування рішення,-

В С Т А Н О В И В:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «МОДЕРН-ТРЕЙД» до Одеської митниці Держмитслужби, в якому позивач просив:

визнати протиправним та скасувати Рішення Одеської митниці Держмитслужби (код за ) про коригування митної вартості товарів № UА500490/2020/500030/2 від 15.11.2020 року;

визнати протиправним та скасувати Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UА500490/2020/00108 від 15.11.2020 року.

В обґрунтування позовних вимог Позивач зазначив, що 01 квітня 2019 року між товариством з обмеженою відповідальністю «МОДЕРН-ТРЕЙД» (ідентифікаційний код за ) та юридичною особою за законодавством Китайської Народної Республіки Yiwu Unigator Trading Co., Ltd. (Місцезнаходження: 1STFLOOR, UNIT 1, BUILDING 39, YIAN 1st DISTRICT, HOUZHAI STREET, YIWU, ZHEJIANG, CHINA 322000; реєстраційний номер: 91330782MA2EA3XB6A), далі - «Продавець», був укладений контракт на поставку товарів № 11/СН/2019 на поставку непродовольчої групи товарів, що вказані в Специфікаціях до Договору, які є невід`ємними його частинами.

15 листопада 2020 року Одеською митницею Держмитслужби, за результатами перевірки митної декларації (МД-2) ТОВ «МОДЕРН-ТРЕЙД» № UA500490.2020.505560 від 12.11.2020 р., пакувального листу № 2 від 12.10.2020 року, рахунку- фактури (інвойсу) № 2 від 12.10.2020 р., коносаменту № 204921398 від 07.10.2020 р., міжнародної товарно-транспортної накладної (CMR) № 2745 від 11.11.2020 р., банківських платіжних документів №№ 200828/000661195 від 28.08.2020 р., 201015/000680812 від 15.10.2020 р., 201022/000684079 від 22.10.2020 р., страхового полісу №PYIE08E09251 від 07.10.2020 р., зовнішньоекономічного контракту № 11/СН/2019 від 01.08.2019 р., специфікації до договору № 2 від 25.08.2020 р., договору про надання послуг митного брокера № 016/20 від 07.07.2020 р., акту зважування № 53483 від 11.11.2020 р., було прийняте рішення про відмову у митному оформленні (випуску) товарів ТОВ «МОДЕРН-ТРЕЙД», про що працівниками Відповідача була складена Картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA500490/2020/00108 від 15.11.2020 року, відповідно до якої Відповідачем відмовлено у митному оформленні (випуску) товарів ТОВ «МОДЕРН- ТРЕЙД» на підставі ч. 6 п. 2 ст. 54 Митного кодексу України (ЗУ № 4495-VI від 13.03.2012).

Відповідно до статті 55 Митного кодексу України Одеською митницею Держмитслужби прийняте Рішення про коригування митної вартості товарів № UA500490/2020/500030/2 від 15.11.2020 року, де Відповідачем було зазначено, що подані документи до митного оформлення товарів та підтвердження митної вартості містять розбіжності, наявні ознаки підробки та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, які підтверджують її митну вартість.

У зв`язку з цим, Одеською митницею Держмитслужби визначення митної вартості товарів ТОВ «МОДЕРН-ТРЕЙД» було здійснено за резервним методом та роз`яснено останньому, що згідно з частиною 3 ст. 52 Митного кодексу України декларант має право на випуск у вільний обіг товарів, що декларується, у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X Митного кодексу України. Також, митним органом було роз`яснено про право на оскарження рішення про коригування заявленої митної вартості до суду.

Позивач вважає, що Рішення про коригування митної вартості товарів № UA500490/2020/500030/2 від 15.11.2020 року та Картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA500490/2020/00108 від 15.11.2020 року, відповідно до якої Відповідачем прийняте рішення про відмову у митному оформленні товарів ТОВ «МОДЕРН-ТРЕЙД» за митною декларацією (форма МД-2) № UA500490/2020/505560 від 12.11.2020 р., ґрунтуються на безпідставних та незаконних висновках, а, отже, прийняті без достатніх правових підстав, є протиправними та підлягають скасуванню. У зв`язку із зазначеним позивач звернувся до суду з даним позовом.

Ухвалою судді від 15.02.2021 року відкрито провадження по справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

05.04.2021 року до суду надійшов відзив на адміністративний позов, відповідно до якого відповідач вважає, що відсутні підстави для задоволення адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «МОДЕРН-ТРЕЙД» з огляду на наступне.

Відповідно до частини першої статті 54 Митного кодексу України від 13.03.2012 № 4495-VI контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Разом з митною декларацією (МД) № UА500490/2020/505560 для підтвердження митної вартості товарів були подані наступні документи: ДМВ, зовнішньоекономічний договір (контракт) від 01.08.2019 № 11/СН/2019, рахунок-фактура (інвойс) від 12.10.2020 №2, специфікація №2 до контракту від 01.08.2019 № 11/СН/2019 та інші документи.

Під час митного контролю товарів за митною декларацією (МД) №UA500490/2020/505560, програмним комплексом автоматизованої системи аналізу та управління ризиками (АСАУР) сформовані форми контролю, які у зв`язку з можливим заниженням митної вартості товарів, передбачали необхідність здійснення митницею перевірки правильності визначення митної вартості із зверненням уваги на митну вартість ідентичних або подібних (аналогічних) товарів; проведення перевірки відомостей, що містяться в документах, які підтверджують митну вартість товарів; здійснення запиту додаткових документів; а у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 Митного кодексу України - прийняття рішення про коригування митної вартості.

Також під час здійснення Одеською митницею Держмитслужби контролю правильності визначення митної вартості товарів було встановлено, що в поданих документах містяться розбіжності, а також надані позивачем документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, а саме:

1) відповідно до пп.в) п.2 ч. 10 ст.58 Митного кодексу України при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті додається така складова митної вартості, як вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням. Згідно пунктів 5.4, 8.3 контракту витрати на пакування та маркування включені у вартість товару. Проте, у наданих до митного оформлення документах (контракті, інвойсі, пакувальному листі тощо) відсутні дані щодо даної складової митної вартості товару, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самих товарів;

2) опис товарів у наданому інвойсі складений компанією з Китаю лише українською мовою, що викликає сумніви у достовірності наданого документа та може свідчити про наявні ознаки підробки;

3) в документі Специфікація №2 (Specification №2) відсутня дата складення документу. Відсутність дати цього документа унеможливлює контроль за виконанням умов, які мають бути виконані згідно пункту 6 контракту № 11/СН/2019 від 01.08.2019;

4) наявність на товаросупровідних документах проколів від скоб степлера (ймовірним є вилучення з пакету документів окремих аркушів або їх заміна), що викликає сумніви у достовірності наданого документа та може свідчити про наявні ознаки підробки;

5) у наданому інвойсі від 12.10.2020 № 2 не зазначені умови оплати за товар;

6) у наданому інвойсі від 12.10.2020 № 2 не зазначені банківські реквізити;

7) у банківських платіжних документах №200828/000661195 від 28.08.2020 р., №201015/000680812 від 15.10.2020р. та №201022/000684079 від 22.10.2020 р. є посилання лише на контракт, тобто даний документ не дає змогу ідентифікувати за якою саме поставкою здійснюється оплата;

8) згідно Міжнародних правил інтерпретації комерційних термінів Інкотермс мінімальне страхування має покривати зазначену в договорі ціну плюс 10% (тобто 110%) і повинно бути обумовлене у валюті договору. Наданий страховий поліс PYIE08E09251 від 07.10.2020 не відповідає вищезазначеним умовам;

9) відповідно до контракту № 11/СН/2019 від 01.08.2019 р. та специфікації від 25.08.2020 №2 «Умови сплати» - 20% вартості партії товару протягом 7 календарних дні з моменту письмового підтвердження заявки. Проте, до митного оформлення надано банківський платіжний документ на суму 9165,75 USD, що не відповідає умовам зовнішньоекономічного договору (контракту) №11/СН/2019 від 01.08.2019р. та специфікації від 25.08.2020 №2.

На підставі ч.3 статті 53 Митного кодексу України від 13.03.2012 № 4495-VІ, п. 2.3 Правил заповнення декларації митної вартості, які затверджені наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 № 599, Одеською митницею Держмитслужби повідомлено декларанта про необхідність подання протягом 10 календарних днів додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості, а саме: виписка з бухгалтерської документації;

каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями; копію митної декларації країни відправлення з перекладом на українську мову згідно до ст. 254 Митного кодексу України.

На запит щодо надання додаткових документів декларантом листом від 15.11.2020 ТОВ «Сітней ЛТД» проінформовано про неможливість надання жодного документу із затребуваних згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другої - четвертої статті 53 МКУ, які б усунули розбіжності, що були встановлені під час аналізу наданих разом із МД документів.

Зазначені обставини, у відповідності до п.2 ч.6 ст. 54 Митного кодексу України від 13.03.2012 № 4495-VІ, були підставою для прийняття митницею рішення про коригування митної вартості товарів та відмови митного органу у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю.

З метою обґрунтованого вибору методу визначення митної вартості з урахуванням інформації, яка наявна в митному органі, між декларантом та Одеською митницею Держмитслужби були проведені консультації шляхом обміну електронними повідомленнями про що зазначено у рішенні про коригування митної вартості товарів. У відповідності з практикою суду касаційної інстанції, наприклад, згідно з ухвалою Вищого адміністративного суду України від 27.11.2014 у справі № К/800/19445/14 за позовом ТОВ "ТБ Сервіс" до Південної митниці Міндоходів, інших способів, ніж витребування додаткових документів, надання часу для підтвердження заявленої митної вартості товару, у митного органу щодо узгодження митної вартості товару із декларантом законодавчими нормами не передбачено.

Щодо визначення митної вартості відповідач зазначив, що метод визначення митної вартості за ціною угоди щодо ідентичних товарів (метод 2) у даному випадку, не може бути використаний, у зв`язку з відсутністю даних стосовно фізичних характеристик товару та якості та репутації на ринку. Метод визначення митної вартості за ціною угоди щодо подібних (аналогічних) товарів (метод 3) - у даному випадку, не може бути використаний, у зв`язку з відсутністю даних стосовно схожих складових компонентів товару. Метод визначення митної вартості на основі віднімання вартості (метод 4), не може бути використаний, у зв`язку з відсутністю даних стосовно: 1) витрат на виплату комісійних, що були фактично сплачені або підлягають сплаті, чи звичайних торговельних надбавок, які робляться для одержання прибутку та покриття загальних витрат у зв`язку з продажем на митній території України товарів того ж класу та виду; 2) звичайних витрат, понесених в Україні на навантаження, вивантаження, транспортування, страхування, та інших пов`язаних з такими операціями витрат). Метод визначення митної вартості товарів на основі додавання вартості (метод 5) - не може бути використаний, у зв`язку з відсутністю даних що надаються виробником товарів, які оцінюються, або від його імені інформації про вартість, яка повинна складатися із сум: вартості матеріалів та витрат, понесених виробником при виробництві оцінюваних товарів.

За результатом проведених консультації між митним органом та декларантом було обрано метод визначення митної вартості - резервний, про що зазначено у рішенні про коригування митної вартості товарів № UA500490/2020/500030/2 від 15.11.2020.

За допомогою інформації, отриманої за результатами здійснення митного контролю із зазначенням номерів відповідних митних декларацій, яка міститься у спеціалізованому програмно-інформаційному комплексі Єдиної автоматизованої інформаційної системи (ЄАІС) встановлено, що рівень митної вартості товарів (застосовано обґрунтовану гнучкість у застосуванні резервного методу), митне оформлення яких вже здійснено, є більшим - товар №8 - 5,52 дол. США за кг. (МД від 16.07.2020 №500110/2020/8075, від 10.07.2020 №UА 100020/2020/32309). У зв`язку з вищевикладеним та у відповідності до ч.2 ст. 55 Митного кодексу України від 13.03.2012 № 4495-VІ Одеською митницею Держмитслужби прийняте рішення про коригування митної вартості товарів №UА500490/2020/500030/2 від 15.11.2020.

Відповідач вважає, що Одеська митниця Держмитслужби під час здійснення контролю митної вартості товарів позивача та прийнятті рішення про коригування митної вартості товарів від 15.11.2020 № UА500490/2020/500030/2, картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UА500490/2020/00108, діяла у відповідності до вимог законів та інших нормативно-правових актів України, не порушувала права та законні інтереси позивача, а тому відсутні підставі для задоволення адміністративного позову ТОВ «МОДЕРН- ТРЕЙД».

Дослідивши матеріали адміністративної справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується адміністративний позов, судом встановлено наступне.

Товариство з обмеженою відповідальністю «МОДЕРН-ТРЕЙД» зареєстроване як юридична особа 09.09.2015 р., ідентифікаційний код 40001607, основний вид економічної діяльності: 47.11 Роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами.

01.08.2019 між ТОВ «МОДЕРН-ТРЕЙД» (покупець) та компанією Yiwu Unigator Trading Co., Ltd. (Китай) укладено контракт на поставку товарів № 11/СН/2019, відповідно до предмету якого продавець постачає, а покупець отримує товари (далі- Товар чи Товари) для реалізації (продажу) його на території України, та оплачує отриманий за цим Контрактом товар в порядку та на умовах, визначених цим контрактом.

15.11.2020 року Товариством з обмеженою відповідальністю «МОДЕРН-ТРЕЙД» з метою здійснення митного оформлення поставленого за вказаним договором товару було подано до Одеської митниці Держмитслужби митну декларацію № UA500490/2020/505560, а також документи на підтвердження заявленої митної вартості товару: пакувальний лист № 2 від 12.10.2020 року, рахунок- фактура (інвойс) № 2 від 12.10.2020 р., коносамент №204921398 від 07.10.2020 р., міжнародна товарно-транспортна накладна (CMR) № 2745 від 11.11.2020 р., банківські платіжні документи №№ 200828/000661195 від 28.08.2020 р., 201015/000680812 від 15.10.2020 р., 201022/000684079 від 22.10.2020 р., страховий поліс №PYIE08E09251 від 07.10.2020 р., зовнішньоекономічний контракт № 11/СН/2019 від 01.08.2019 р., специфікація до договору № 2 від 25.08.2020 р., декларація митної вартості № 3288, договір про надання послуг митного брокера № 016/20 від 07.07.2020 р., акт зважування № 53483 від 11.11.2020 р.

Товариство з обмеженою відповідальністю «МОДЕРН-ТРЕЙД» митну вартість поставлених товарів визначило за основним методом, за ціною договору (контракту) щодо товарів які імпортуються (вартість операції), а саме товару зазначеному у №8 митної декларації у розмірі 8548,80 доларів США.

Одеська митниця Держмитслужби під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товару, заявленого по зазначеній митій декларації, встановила, що подані документи містять розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, які підтверджують митні вартість товарів, а саме:

1) відповідно до пп.в) п.2 ч. 10 ст.58 Митного кодексу України при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті додається така складова митної вартості, як вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням. Згідно пунктів 5.4, 8.3 контракту витрати на пакування та маркування включені у вартість товару. Проте, у наданих до митного оформлення документах (контракті, інвойсі, пакувальному листі тощо) відсутні дані щодо даної складової митної вартості товару, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самих товарів;

2) опис товарів у наданому інвойсі складений компанією з Китаю лише українською мовою, що викликає сумніви у достовірності наданого документа та може свідчити про наявні ознаки підробки;

3) в документі Специфікація №2 (Specification №2) відсутня дата складення документу. Відсутність дати цього документа унеможливлює контроль за виконанням умов, які мають бути виконані згідно пункту 6 контракту № 11/СН/2019 від 01.08.2019;

4) наявність на товаросупровідних документах проколів від скоб степлера (ймовірним є вилучення з пакету документів окремих аркушів або їх заміна), що викликає сумніви у достовірності наданого документа та може свідчити про наявні ознаки підробки;

5) у наданому інвойсі від 12.10.2020 № 2 не зазначені умови оплати за товар;

6) у наданому інвойсі від 12.10.2020 № 2 не зазначені банківські реквізити;

7) у банківських платіжних документах №200828/000661195 від 28.08.2020 р., №201015/000680812 від 15.10.2020р. та №201022/000684079 від 22.10.2020 р. є посилання лише на контракт, тобто даний документ не дає змогу ідентифікувати за якою саме поставкою здійснюється оплата;

8) згідно Міжнародних правил інтерпретації комерційних термінів Інкотермс мінімальне страхування має покривати зазначену в договорі ціну плюс 10% (тобто 110%) і повинно бути обумовлене у валюті договору. Наданий страховий поліс PYIE08E09251 від 07.10.2020 не відповідає вищезазначеним умовам;

9) відповідно до контракту № 11/СН/2019 від 01.08.2019 р. та специфікації від 25.08.2020 №2 «Умови сплати» - 20% вартості партії товару протягом 7 календарних дні з моменту письмового підтвердження заявки. Проте, до митного оформлення надано банківський платіжний документ на суму 9165,75 USD, що не відповідає умовам зовнішньоекономічного договору (контракту) №11/СН/2019 від 01.08.2019р. та специфікації від 25.08.2020 №2.

На підставі зазначеного було зобов`язано декларанта протягом 10 днів надати (за наявності) такі додаткові документи: інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; копію митної декларації країни відправлення; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини. Також, декларанту запропоновано надати за власним бажанням додаткові наявні документи для підтвердження заявленої митної вартості.

Листом від 15.11.2020 року №1 у відповідь на повідомлення митного органу щодо зауважень до поданих для митного оформлення товаросупровідних документів, уповноваженою особою декларанта - ТОВ «Сітней ЛТД» надані письмові пояснення до кожного пункту зауважень.

Листом ТОВ «Сітней ЛТД» від 15.11.2020 року №2 митний орган повідомлено про те, що всі документи, які є в наявності, були надані, надати додаткові документи для підтвердження митної вартості в дійсний час та у майбутньому не маємо можливості.

Митним органом з метою забезпечення повноти оподаткування було проведено аналіз баз даних ПІК АСМО «Інспектор» ЄАІС Держмитслужби. Стосовно оцінюваних товарів у митного органу наявна інформація щодо раніше визнаних митними органами митних вартостях: товар №8 - 5,52 дол. США за кг. (МД від 16.07.2020 №500110/2020/8075, від 10.07.2020 №UA 100020/2020/32309).

Одеська митниця Держмитслужби за результатами розгляду поданих документів своїм рішенням від 15.11.2020 року № UА500490/2020/500030/2 здійснила коригування заявленої позивачем митної вартості товару із застосуванням методу резервний. Отже, митну вартість Одеською митницею Держмитслужби скориговано до рівня 18940,78 дол. США.

Також, Одеська митниця Держмитслужби склала картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 15.11.2020 року № UА500490/2020/00108.

Вважаючи протиправними вищезазначені Рішення про коригування митної вартості та Картку відмови, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає, що правовідносини, що виникли між сторонами у даній адміністративній справі, врегульовано нормами Митного кодексу України (далі - МК України).

Згідно ст. 49 МК України встановлено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Частиною першою статті 54 МК України визначено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Статтею 543 МК України визначено, що безпосереднє здійснення державної митної справи покладається на митні органи.

До митної справи відповідно до ст.7 МК України відносяться, крім іншого, встановлені порядок і умови переміщення товарів через митний кордон України, їх митний контроль та митне оформлення.

Згідно з п. 23, п. 24 ст.4 МК України митне оформлення - виконання митних формальностей, необхідних для випуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення; митний контроль - сукупність заходів, що здійснюються з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку.

Згідно положень Митного кодексу України митний орган здійснює контроль правильності визначення митної вартості товарів, якою є відповідно до ст. 49 МК України, їх вартість, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до статті 50 МК України відомості про митну вартість товарів використовуються для нарахування митних платежів; застосування інших заходів державного регулювання зовнішньоекономічної діяльності України; ведення митної статистики; розрахунку податкового зобов`язання, визначеного за результатами документальної перевірки.

Згідно з частиною 1 статті 51 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Частинами 1, 2, 3 статті 52 МК України передбачено, що заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; 2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.

Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, мають право: 1) надавати митному органу (за наявності) додаткові відомості у разі потреби уточнення інформації; 2) на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі визнання митним органом заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю; у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої статті 55 цього Кодексу; 3) проводити цінову експертизу договору (контракту) шляхом залучення експертів за власні кошти; 4) оскаржувати у порядку, визначеному главою 4 цього Кодексу, рішення митного органу щодо коригування митної вартості оцінюваних товарів та бездіяльність митного органу щодо неприйняття протягом строків, встановлених статтею 255 цього Кодексу для завершення митного оформлення, рішення про визнання митної вартості оцінюваних товарів; 5) приймати самостійне рішення про необхідність коригування митної вартості після випуску товарів; 6) отримувати від митного органу інформацію щодо підстав, з яких орган доходів і зборів вважає, що взаємозв`язок продавця і покупця вплинув на ціну, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари; 7) у випадках та в порядку, визначених цим Кодексом, вимагати від митного органу надання письмової інформації про причини, за яких заявлена ними митна вартість не може бути визнана; 8) у випадках та в порядку, визначених цим Кодексом, вимагати від митного органу надання письмової інформації щодо порядку і методу визначення митної вартості, застосованих при коригуванні заявленої митної вартості, а також щодо підстав для здійснення такого коригування.

Відповідно до ч.1 ст. 53 МК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Згідно ч. 2 ст. 53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Згідно із ч.3 ст.53 МК України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Тобто, вимоги вказаних норм дають змогу відокремити наступні обставини, за наявності яких митний орган має право зобов`язати декларанта подати додаткові документи для підтвердження митної вартості:

1) наявність розбіжностей між окремими документами;

2) наявність ознак підробки певних документів;

3) відсутність достатніх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Таким чином, висновок митного органу щодо наявності даних обставин повинен бути обґрунтованим та підтверджений відповідними доказами. Так, встановивши розбіжність між документами чи відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митний орган повинен вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих декларантом документів неможливо встановити дані складові та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

Відповідно до ч.3 ст.54 МК України за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Згідно ч.ч.1, 2 ст.55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів. Прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування; 5) інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною органом доходів і зборів; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному органом доходів і зборів відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.

Частиною першою статті 57 МК України встановлено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Відповідно до частин 2, 3 статті 57 МК України основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Частиною дев`ятою статті 58 МК України передбачено, що розрахунки при застосуванні методу визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), робляться лише на основі об`єктивних даних, що підтверджуються документально та піддаються обчисленню, а отже, враховуючи вищевикладені обставини не було можливим застосувати метод визначення митної вартості за ціною договору.

Частиною 8 статті 57 МК України встановлено, що у разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Таким чином, органи доходів і зборів мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом та визначення митної вартості.

Відповідач в рішенні про коригування митної вартості зазначив, що подані документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, які підтверджують митну вартість товарів.

Проте суд не погоджується з зазначеними висновками відповідача з огляду на наступне.

Щодо зауваження відповідача про відсутність у наданих до митного оформлення документах (контракті, інвойсі, пакувальному листі тощо) інформації щодо включення/не включення до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, вартості упаковки або пакувальних матеріалів та робіт, судом встановлено наступне.

Відповідно до пп. в п. 1 ч. 10 ст. 58 Митного кодексу України, при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, витрати, понесені покупцем вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням.

Декларант у поясненнях до митного органу від 15.11.2020 року № 1, а також позивач у позові пояснили, що відповідно до Порядку заповнення митних декларацій на бланку єдиного адміністративного документа, затвердженого наказом Мінфіну України 30.05.2012 р. № 651, та Класифікатору особливостей переміщення товарів через митний кордон України, затвердженого наказом Мінфіну України від 20.09.2012р. № 1011, декларант при заповненні графи « 37. Процедура» митної декларації вказав наступне значення «ZZ00», яке позначає незворотну тару та свідчить про відсутність особливостей переміщення товару, визначених Класифікатором. При цьому, жодних спеціальних умов щодо пакування товару, інвойсами, наданими Продавцем, не передбачалось.

Судом встановлено, що у Контракті на поставку товарів № 11/СН/2019 від 01 серпня 2019 року сторони погодили умови упаковки та маркування товару (Розділ 8).

Так, пунктом 8.3 Контракту № 11/СН/2019 від 01 серпня 2019 року визначено, що вартість упаковки і паллету врахована в ціні товару.

При цьому у пункті 5.4. Розділу 5 «Ціна і загальна вартість контракту» Контракту № 11/СН/2019 від 01 серпня 2019 року зазначено, що ціна на товар включає в себе експортну упаковку, маркування, завантаження та пакування.

Отже, умовами зовнішньоекономічного контракту підтверджуються факт того, що упаковка та її вартість входить у ціну товару.

Суд зазначає, що зовнішньоекономічний контракт був наданий відповідачу при здійсненні митного оформлення товару, відтак останній мав можливість встановити вищевказані обставини.

За таких обставин, при постачанні спірного товару вартість тари та пакування включена до ціни товару, яка вказана в інвойсі і тому, при визначенні складових митної вартості товару, не повинна була додаватись окремо.

Щодо зауваження відповідача, що опис товарів у наданому інвойсі складений компанією з Китаю лише українською мовою, що викликає сумніви у достовірності наданого документа та може свідчити про наявні ознаки підробки, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 254 МК України документи, необхідні для здійснення митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України при здійсненні зовнішньоекономічних операцій, подаються митному органу українською мовою, офіційною мовою митних союзів, членом яких є Україна, або іншою іноземною мовою міжнародного спілкування. Митні органи вимагають переклад українською мовою документів, складених іншою мовою, ніж офіційна мова митних союзів, членом яких є Україна, або іншою іноземною мовою міжнародного спілкування, тільки у разі, якщо дані, які містяться в них, є необхідними для перевірки або підтвердження відомостей, зазначених у митній декларації. У такому разі декларант забезпечує переклад зазначених документів за власний рахунок.

Тобто, документи мають бути надані однією із зазначених мов.

Частина 2 ст. 53 МК України, що встановлює перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів, також не конкретизує мову опису товарів у інвойсі. Таким чином, позивач не порушив норми митного законодавства, надавши опис товарів у інвойсі лише українською мовою.

При цьому, відповідач зазначає, що вказане може свідчити про наявні ознаки підробки, проте твердження відповідача не можуть гуртуватися на припущеннях, відповідач не довів підробку інвойсу та не може посилатися на можливу підробку, як на обставину для не визнання митної вартості.

Суд зазначає, що посилання Одеської митниці Держмитслужби на надання опису товарів у інвойсі складений компанією з Китаю лише українською мовою викликає сумніви у достовірності наданого документа та є розбіжністю, яка впливає на підтвердження заявленої позивачем митної вартості товару, та виключає можливість застосування основного методу визначення митної вартості товару (за ціною договору), є необґрунтованими та безпідставними.

У пункті третьому обставин прийняття Одеською митницею Держмитслужби рішення про коригування митної вартості товарів № UА500490/2020/500030/2 від 15.11.2020 року відповідачем зазначено: в документі Специфікація № 2 (Specification № 2) відсутня дата складання документу. Відсутність дати цього документа унеможливлює контроль за виконанням умов, які мають бути виконані згідно пункту 6 контракту № 11/СН/2019 від 01.08.2019.

Відповідно до контракту № 11/СН/2019 від 01.08.2019 пункт 6 встановлює умови платежів.

Суд зазначає, що відсутність дати складання Специфікації № 2 до Договору не може свідчити про заниження декларантом митної вартості товарів, тим більше вся сума товару сплачена в повному обсязі згідно платіжних доручень №№ 200828/000661195 від 28.08.2020 р., 201015/000680812 від 15.10.2020 р., 201022/000684079 від 22.10.2020 р., які були надані разом з митною декларацією.

Крім того, Специфікація № 2 повністю співпадає за штрих-кодами, найменуванням та асортиментом товару, його кількістю та ціною з інвойсом № 2 від 12 жовтня 2020 року.

Платіжні доручення, специфікація та інвойс були надавались відповідачу при митному оформленні, таким чином митний орган може встановити відповідність зазначених документів один одному або інформації з решти наданих документів, пов`язаних із Специфікацією.

Отже, дану розбіжність не можна віднести до такої, яка може слугувати підставою для відмови у визначенні митної вартості товарів за ціною договору (контракту), адже відсутність дати складання документа не впливає на формування митної вартості товару.

Суд також відхиляє доводи відповідача про наявність на товаросупровідних документах проколів від скоб степлера (ймовірним є вилучення з пакету документів окремих аркушів або їх заміна), що викликає сумніви у достовірності наданого документа та може свідчити про наявні ознаки підробки як підставу для прийняття рішення про коригування митної вартості, оскільки Одеська митниця Держмитслужби не може посилатися на можливу підробку документів, як на обставину невизнання митної вартості товару, дане твердження має характер припущення.

Як зазначає позивач, ТОВ «МОДЕРН-ТРЕЙД» завжди отримує документи, скріплені стиплером й розкріпляє їх для зручності сканування документів.

Крім того, відповідач жодним чином не довів факт підробки товаросупровідних документів. Висновок митного органу щодо наявності ознак підробки повинен бути обґрунтованим та підтверджений відповідними доказами.

З огляду на зазначене, твердження, що наявність на товаросупровідних документах проколів від скоб степлера викликає сумніви у достовірності наданого документа та може свідчити про наявні ознаки підробки є безпідставними та необґрунтованими.

Щодо зауваження відповідача на те, що у наданому інвойсі від 12.10.2020 р. № 2 не зазначенні умови оплати за товар, суд зазначає наступне.

Як встановлено судом, Розділом 6 Зовнішньоекономічного договору № 11/СН/2019 від 01.08.2019 передбачено, що виплата повинна бути проведена банківським переказом в наступному порядку: протягом семи днів з моменту письмового підтвердження Заявки, покупець зобов`язаний сплатити 20% загальної вартості контракту, зазначеної в підтвердженому замовленні; за чотирнадцять календарних днів до прибуття судна в порт призначення, Покупець зобов`язаний сплатити 80% загальної вартості контракту, зазначеної в підтвердженому замовленні. Кожна сторона самостійно сплачує банківські послуги обслуговуючого її банку.

Відповідно до пункту 6.3 Контракту допускається оплата поставленого Товару частинами. Оплата здійснюється в доларах США шляхом переказу на реквізити, які визначені у цьому ж пункті (Пункт 6.4.)

Судом встановлено, що до митного оформлення позивачем було надано Інвойс № 2 від 12.10.2020 року, у якому зазначена інформація про продавця та покупця, посилання на укладений між ними контракт № 11/СН/2019 від 01.08.2019); умови поставки: СIF Odessa; країна походження, виробник, торгові марки, а також наведена інформація про найменування, артикул, штрих-код, кількість, ціну за одиницю та за загальну кількість товару. Усього вартість товару 54 764, 73 дол. США.

Отже, в інвойсі № 2 від 12.10.2020 року не вказані умови оплати за товар, а зазначено його вартість.

Водночас, аналіз умов Зовнішньоекономічного договору свідчить про те, що сторонами договору визначено різні варіанти здійснення взаєморозрахунків.

У свою чергу, суд зазначає, що умови оплати за товар не впливають на митну вартість такого товару з огляду на те, що фактична оплата за поставлений товар, як і спосіб здійснення такої оплати (готівковий, безготівковий) так і часові рамки оплати (передоплата, післяплата, відстрочка) ніяким чином не впливає на ціну (розмір оплати) товару, що передбачена контрактом (з урахування додаткових платежів, якщо такі передбачені чи здійснені).

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 17 квітня 2018 року по справі №815/329/17.

З огляду на вищенаведене суд дійшов висновку, що посилання митного органу на те, що не зазначення в інвойсі № 2 від 12.10.2020 року умов оплати за товар є розбіжністю, яка впливає на підтвердження заявленої позивачем митної вартості товару, та виключає можливість застосування основного методу визначення митної вартості товару (за ціною договору), є необґрунтованими та безпідставними.

Щодо зауваження відповідача на те, що у поданому до митного оформлення інвойсі № 2 від 12.10.2020 року не зазначені банківські реквізити.

Як вже було зазначено, Розділом 6 Контракту № 11/СН/2019 від 01.08.2019 року передбачені умови платежів.

Також, пунктом 5.2. Контракту № 11/СН/2019 від 01.08.2019 року встановлено, що вартість одиниці товару, який поставляється, зазначається у Специфікаціях, які є невід`ємними додатками до цього Контракту.

При цьому, банківські реквізити сторін зазначені й у зовнішньоекономічному договорі № 11/СН/2019 від 01.08.2019 року, що надавався відповідачу разом із митною декларацією, відтак останній мав можливість встановити вказані обставини щодо банківських реквізитів сторін зовнішньоекономічної угоди.

Відтак, вказані зауваження відповідача спростовуються матеріалами справи.

Щодо зауваження відповідача на те, що у банківських платіжних документах № 200828/000661195 від 28.08.2020 р., № 201015/000680812 від 15.10.2020 р. та № 201022/000684079 від 22.10.2020 р. є посилання лише на контракт, тобто даний документ не дає змогу ідентифікувати за якою саме поставкою здійснюється оплата, суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 6.3. Контракту № 11/СН/2019 від 01.08.2019 року дозволяється оплата товару окремими частинами. Продавець, на підтвердження здійснення Покупцем часткової оплати, приймає документальне підтвердження банківських переказів, які надаються банком Покупця по кожній частці оплати товарів.

Особливі вимоги щодо оформлення банківських платіжних документів чинним законодавством України не передбачені, а ідентифікація платежів зазначена в банківських платіжних документах № 200828/000661195 від 28.08.2020 р., № 201015/000680812 від 15.10.2020 р. та № 201022/000684079 від 22.10.2020 р. шляхом посилання на контракт на поставку товарів № 11/СН/2019 від 01.08.2019 р., де сума всіх платежів повністю відповідає загальній сумі інвойсу № 2 від 12 жовтня 2020 року, а саме: 54, 764, 73 дол. США, при цьому дати здійснення платежів відповідають умовам платежів за Договором на користь Продавця.

З огляду на вищенаведене, дане зауваження митного органу не є обґрунтованим та достатнім для прийняття рішення про коригування митної вартості.

У пункті восьмому обставин прийняття Одеською митницею Держмитслужби рішення про коригування митної вартості товарів № UА500490/2020/500030/2 від 15.11.2020 року відповідачем зазначено: згідно Міжнародних правил інтерпретації комерційних термінів Інкотермс мінімальне страхування має покривати зазначену в договорі ціну плюс 10% (тобто 110%) і повинно бути обумовлене у валюті договору. Наданий страховий поліс PYIE08Е09251 від 07.10.2020 не відповідає вищезазначеним умовам. Щодо викладеного суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 3.1. Контракту № 11/СН/2019 від 01.08.2019 року Продавець здійснює поставку товару партіями на умовах CIF «Інкотермс 2010» (товар завантажений на борт судна) за адресою: Одеса, Україна. Умови поставки «CIF Odessa» також зазначені в Специфікації №2 та Інвойсі №2 від 12.10.2020 року.

Відповідно до п. 3.10. Контракту № 11/СН/2019 від 01.08.2019 року Продавець повен самостійно та за свій рахунок нести всі витрати, що пов`язані з товаром до моменту переходу права власності на товар до Покупця.

Відповідно до Правил Інкотермс 2010, CIF Cost, Insurance and Freight Вартість, страхування та фрахт <...> (назва порту призначення). Поставка відбулася - у момент, коли товар потрапив на борт судна в порту відвантаження. Продавець зобов`язаний оплатити доставку (фрахт) у порт призначення та застрахувати товар на користь покупця від ризиків втрати та пошкодження товарів під час перевезення. Потрібне тільки мінімальне покриття ризиків покупця, якщо інше не передбачене договором. Продавець зобов`язаний надати покупцю страховий поліс або інше підтвердження страхового покриття. Перехід ризиків - із моменту, коли товар уже знаходиться на борту судна в порту відвантаження.

Отже, суд приходить до висновку, що наданий Позивачем при митному оформлені страховий поліс відповідає умовам CIF «Інкотермс 2010», на яких поставляється товар відповідно до зовнішньоекономічного договору № 11/СН/2019 від 01.08.2019 року.

Щодо посилання відповідача на те, що відповідно до контракту № 11/СН/2019 від 01.08.2019 р. та специфікації від 25.08.2020 № 2 «Умови сплати» - 20% вартості партії товару протягом 7 календарних днів з моменту письмового підтвердження заявки. Проте, до митного оформлення надано банківській платіжний документ на суму 9165,75 USD, що не відповідає умовам зовнішньоекономічного договору (контракту) № 11/СН/2019 від 01.08.2019 р. та специфікації від 25.08.2020 № 2.

Судом встановлено, що на підтвердження оплати товару Позивачем надані платіжні документи № 200828/000661195 від 28.08.2020 р., № 201015/000680812 від 15.10.2020 р. та № 201022/000684079 від 22.10.2020 р. Сума всіх платежів за даними платіжними документами повністю відповідає загальній сумі інвойсу № 2 від 12 жовтня 2020 року та Специфікації №2.

Як вже зазначалось судом, відповідно до п. 6.3. Договору оплата товару може здійснюватися частинами.

При цьому, умови оплати за товар не впливають на митну вартість такого товару з огляду на те, що фактична оплата за поставлений товар, як і спосіб здійснення такої оплати (готівковий, безготівковий) так і часові рамки оплати (передоплата, післяплата, відстрочка) ніяким чином не впливає на ціну (розмір оплати) товару, що передбачена контрактом (з урахування додаткових платежів, якщо такі передбачені чи здійснені).

До того ж, суд звертає увагу, що стаття 53 Митного кодексу України визначає, які документи подаються декларантом для підтвердження заявленої митної вартості. За приписами ч. 2 указаної статті документами, які підтверджують митну вартість товарів, у т.ч. є: 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару.

Зміст цієї норми вказує на те, що митне оформлення товару повинне бути здійснене, як у випадку, коли оплата за договором здійснена, так і у випадку, коли оплата за товар відповідно до умов договору здійснюється в іншому порядку, не виключаючи порушення встановлених строків. При цьому несвоєчасність оплати партії товару не вказує на розбіжність даних, які містяться у наданих для митного оформлення документах, а лише вказує на порушення умов господарського договору.

З огляду на вищенаведене суд дійшов висновку, що посилання митного органу на те, що надання банківського платіжного документа на суму 9165,75 USD, що не відповідає умовам зовнішньоекономічного договору (контракту) № 11/СН/2019 від 01.08.2019 р. та специфікації від 25.08.2020 № 2 є розбіжністю, яка впливає на підтвердження заявленої позивачем митної вартості товару, та виключає можливість застосування основного методу визначення митної вартості товару (за ціною договору), є необґрунтованими та безпідставними.

Отже, сумніви митного органу у достовірності відомостей про митну вартість товарів, які виникли у зв`язку з тим, що надані документи містили розбіжності є необґрунтованими. Крім того, будь-яких переконливих аргументів та доказів, які б викликали обґрунтовані сумніви у достовірності проведеного позивачем розрахунку митної вартості товару за ціною договору відповідачем не наведено та не надано, a інших обставин, які б впливали на ціну задекларованої ТОВ МОДЕРН-ТРЕЙД митної вартості товару судом не встановлено.

Суд зазначає, що встановивши розбіжність між документами чи відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митний орган повинен вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих декларантом документів неможливо встановити дані складові та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

Витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки за наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, і таке інше. Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву в правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти такі дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного суду від 20.02.2018 у справі №809/1884/16

Посилання Відповідача в рішенні про коригування митної вартості товару на відомості з баз даних ЄАІС не є доказом заниження митної вартості товарів в разі наявності у декларанта усіх документів, які підтверджують обґрунтованість заявленої митної вартості товару за ціною договору та не мають розбіжностей, які б не давали можливість визначити вартість товару.

Формально нижчий рівень митної вартості імпортованого Позивачем товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення не може розцінюватися як заниження позивачем митної вартості та не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару і не може бути достатньою та самостійною підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за першим методом визначення його митної вартості. Рішення про коригування митної вартості товару не може базуватися лише на інформації ЄАІС Держмитслужби України, оскільки порядок її формування, ведення, отримання інформації, а також порядок використання її даних суб`єктами господарських відносин під час здійснення ними зовнішньоекономічної діяльності МК України не передбачено. Також слід врахувати, що в ЄАІС Держмитслужби відсутня інформація про коригування заявленої митної вартості товарів, а також Інформація щодо судових рішень із питань визначення митної вартості товарів та методів її визначення, у зв`язку з чим така інформаційна база не містить всіх об`єктивних даних щодо імпортованих в Україну товарів, які підтверджуються документально та підлягають обчисленню.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного суду від 21.02.2018 у справі №820/17417/14 та від 04.09.2018 у справі №818/1186/17.

Наявність у названій системі інформації про те, що подібний товар у попередні періоди розмитнювався за вартістю більшою, ніж задекларована декларантом, за відсутності інших визначених законом підстав, що обумовлюють межі і способи здійснення органом доходів і зборів контролю митної вартості, не утворює підстав для відмови у визнанні заявленої декларантом митної вартості за основним методом та її визначення за другорядними методами, оскільки торгові відносини є різноманітними, здійснюються на принципах автономії волі та свободи договору, при цьому безліч обставин можуть впливати на їх ціну (характеристика товару, виробник, торгова марка, умови і обсяги поставок, сезонність, наявність знижок тощо), і сама по собі не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не призводить до автоматичного збільшення митної вартості товарів, адже законодавство таких підстав прямо не встановлює, тому не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару.

З огляду на зазначене суд дійшов висновку, що відповідачем протиправно було прийнято картку-відмову в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UА500490/2020/00108 від 15.11.2020 року та рішення про коригування митної вартості товарів № UА500490/2020/500030/2 від 15.11.2020 року, у зв`язку з чим вони належать до скасування.

Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони гуртуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

В пункті 42 рішення Європейського суду з прав людини у справі Бендерський проти України від 15 листопада 2007 року, заява № 22750/02, зазначено, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають у достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися в світлі обставин кожної справи.

Згідно зі статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 статті 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

У процесі розгляду справи не встановлено інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин.

Згідно зі ст. 249 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про те, що позовні вимоги належать до задоволення.

Відповідно до положень ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав Відповідачем у справі, або якщо Відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. У випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Позивачем, за звернення до суду з даним адміністративним позовом, було сплачено судовий збір у розмірі 4540,00 грн.

У зв`язку з задоволенням даного адміністративного позову суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат зі сплати судового збору в розмірі 4540,00 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 6, 7, 9, 72, 77, 90, 139, 205, 229, 242-246, 255, 293, 295 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «МОДЕРН-ТРЕЙД» (вул. Болгарська, 1, м. Одеса, 65007, ) до Одеської митниці Держмитслужби (вул. Івана та Юрія Лип, 21-а, м. Одеса, 65078, 9) про визнання протиправним та скасування рішення задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати Рішення Одеської митниці Держмитслужби (код за ) про коригування митної вартості товарів № UА500490/2020/500030/2 від 15.11.2020 року.

Визнати протиправним та скасувати Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UА500490/2020/00108 від 15.11.2020 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Одеської митниці Держмитслужби (вул. Івана та Юрія Лип, 21-А, м. Одеса, 65078, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «МОДЕРН-ТРЕЙД» (вул. Болгарська, 1, м. Одеса, 65007, ) судові витрати у розмірі 4540,00 грн. (чотири тисячі п`ятсот сорок гривень).

Рішення набирає законної сили в порядку і строки, встановлені ст.255 КАС України.

Рішення може бути оскаржено в порядку та строки встановлені ст. ст. 293, 295 КАС України.

Суддя А.А. Радчук