Справа № 420/4653/20
Суддя: Мартинюк Н.М.
Дата ухвалення: 2021-04-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

15 квітня 2021 року
м. Київ
справа № 420/4653/20
адміністративне провадження № К/9901/11138/21

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача - Мартинюк Н.М.,
суддів Жука А.В., Мельник-Томенко Ж.М.,

перевіривши касаційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 12 жовтня 2020 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 16 лютого 2020 року у справі №420/4653/20 за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ), третя особа - ІНФОРМАЦІЯ_3 , про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2020 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_2 , Південного регіонального управління Державної прикордонної служби України, третя особа - ІНФОРМАЦІЯ_3 , в якому просив суд:

- визнати протиправною бездіяльність Одеського прикордонного загону щодо ненарахування та невиплати індексації грошового забезпечення в період з 1 квітня 2016 року до 1 березня 2018 року;

- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_4 нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення за період з 1 квітня 2016 року до 1 березня 2018 року, враховуючи базовий місяць з моменту підвищення посадового окладу 1 січня 2008 року;

- визнати протиправною бездіяльність Південного регіонального управління Державної прикордонної служби України щодо ненарахування та невиплати індексації грошового забезпечення в період з 1 січня 2016 року до 31 березня 2016 року;

- зобов`язати Південне регіональне управління Державної прикордонної служби України нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення за період з 1 січня 2016 року до 31 березня 2016 року, враховуючи базовий місяць з моменту підвищення посадового окладу 1 січня 2008 року.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 12 жовтня 2020 року, яке залишено без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 16 лютого 2020 року, позов задоволено:

- визнано протиправною бездіяльність Одеського прикордонного загону щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення у період з 1 квітня 2016 року до 1 березня 2018 року;

- зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_4 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 1 квітня 2016 року до 1 березня 2018 року, враховуючи базовий місяць з моменту підвищення посадового окладу 1 січня 2008 року;

- визнана протиправною бездіяльність Південного регіонального управління Державної прикордонної служби України щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення у період з 1 січня 2016 року до 31 березня 2016 року;

- зобов`язано Південне регіональне управління Державної прикордонної служби України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 1 січня 2016 року до 31 березня 2016 року, враховуючи базовий місяць з моменту підвищення посадового окладу 1 січня 2008 року.

Не погоджуючись із цими судовими рішеннями, ІНФОРМАЦІЯ_5 (військова частина НОМЕР_1 ) звернулось із касаційною скаргою до Верховного Суду як суду касаційної інстанції в адміністративних справах відповідно до статті 327 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - "КАС України"), надіславши її засобами поштового зв`язку 26 березня 2021 року.

У своїй касаційній скарзі скаржник просить скасувати рішення Одеського окружного адміністративного суду від 12 жовтня 2020 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 16 лютого 2020 року у справі №420/4653/20 в частині визначення як базового місяця 1 січня 2008 року, а справу в цій частині направити на новий судовий розгляд.

Відповідно до частини першої статті 334 КАС України за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.

На підставі аналізу доводів касаційної скарги та доданих до неї матеріалів, Суд дійшов висновку про необхідність відмови у відкритті касаційного провадження з таких підстав.

Статтею 129 Конституції України однією із основних засад судочинства визначено забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до частини першої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Аналіз наведеного законодавства дозволяє дійти висновку про те, що особи, які беруть участь у справі, у разі, якщо не погоджуються із ухваленими судовими рішеннями після їх перегляду в апеляційному порядку, можуть скористатися правом їх оскарження у касаційному порядку лише у визначених законом випадках.

Водночас, пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України передбачено, що не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;
б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;
в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;
г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Отже, законодавець обмежив можливість касаційного оскарження судових рішень у названій категорії адміністративних справ, поставивши можливість такого оскарження в залежність від імовірності значення ухваленого за наслідком касаційного провадження судового рішення для формування практики застосування відповідних правових норм або ж становить значний суспільний інтерес чи має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу.

Як вбачається з Єдиного державного реєстру судових рішень, справа №420/4653/20 була розглянута судом першої інстанції за правилами спрощеного позовного провадження, а відтак вона може бути оскаржена до Верховного Суду лише за наявності обставин, наведених у підпунктах "а"-"г" пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.

З урахуванням зазначеного, Південне регіональне управління Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_1 ) вказує, що справа №420/4653/20 становить значний суспільний інтерес, оскільки у зв`язку із дією в Україні правового режиму особливого періоду відповідно збільшено чисельність Збройних Сил України та інших утворених відповідно до Закону військових формувань і як наслідок збільшення кількості виникнення подібних правових випадків з категорією військовослужбовців.

Однак, таке обґрунтування касаційної скарги не є достатнім у розумінні пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.

Так, вжите законодавцем словосполучення "значний суспільний інтерес" необхідно розуміти як серйозну, обґрунтовану зацікавленість, яка має неабияке виняткове значення для усього суспільства в цілому, певних груп людей, територіальних громад, об`єднань громадян тощо до певної справи в контексті можливого впливу ухваленого у ній судового рішення на права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб. Вказане поняття охоплює ті потреби суспільства або окремих його груп, які пов`язані із збереженням, примноженням, захистом існуючих цінностей девальвація та/або втрата яких мала б значний негативний вплив на розвиток громадянського суспільства. Наявність значного суспільного інтересу може мати місце й тоді, коли предмет спору зачіпає питання загальнодержавного значення, як от визначення і зміни конституційного ладу в Україні, виборчого процесу (референдуму), обороноздатності держави, її суверенітету, найвищих соціальних цінностей, визначених Конституцією України тощо.

Касаційна скарга не містить жодних аргументів, які б свідчили про значний суспільний інтерес саме до цієї конкретної справи й вказували на те, що предмет даного спору стосується питань, які мають виняткове значення для суспільства в контексті наведених вище критеріїв.

Не містить касаційна скарга і достатніх обґрунтувань фундаментального значення цієї справи для формування єдиної правозастосовчої практики.

Водночас, Суд відхиляє доводи скаржника щодо наявності різної практики вирішення цього питання в судах попередніх інстанцій, оскільки судові рішення на які покликається скаржник мають різні умови застосування правових норм, а відтак вони не є подібними між собою.

За таких обставин, Верховний Суд зазначає, що оскільки пункт 2 частини п`ятої статті 328 КАС України передбачає можливість перегляду, в якості винятку, судового рішення, що не підлягає касаційному оскарженню судом касаційної інстанції лише у разі, якщо скаржником зазначені випадки, передбачені підпунктами «а» - «г» цієї правової норми, проте відповідачем таких винятків не зазначено, а аргументи касаційної скарги зводяться до тлумачення матеріальних і процесуальних норм, переоцінки доказів, з посиланням на неповне з`ясування обставин справи судом апеляційної інстанцій, у відкритті касаційного провадження слід відмовити.

На підставі викладеного Суд зазначає, що вичерпний перелік судових рішень, які можуть бути оскаржені до касаційного суду, жодним чином не є обмеженням доступу особи до правосуддя чи перепоною в отриманні судового захисту, оскільки встановлення законодавцем "розумних обмежень" в праві на звернення до касаційного суду не суперечить практиці Європейського суду з прав людини та викликане виключно особливим статусом Верховного Суду, розгляд скарг яким покликаний забезпечувати формування єдиної правозастосовчої практики, а не можливість перегляду будь-яких судових рішень.

Одночасно, Суд також враховує позицію висловлену Європейським Судом з прав людини в ухвалі від 9 жовтня 2018 року щодо неприйнятності у справі "Азюковська проти України" (Azyukovska v. Ukraine, заява № 26293/18). Суд визнав, що заява є неприйнятною ratione materiae у сенсі п. 3 (а) ст. 35 Конвенції і має бути відхилена відповідно до п. 4 цієї статті. ЄСПЛ зазначив, що застосування критерію малозначності справи в цій справі було передбачуваним, справу розглянули суди двох інстанцій, які мали повну юрисдикцію, заявниця не продемонструвала наявності інших виключних обставин, які за положеннями Кодексу могли вимагати касаційного розгляду справи. В ухвалі також ідеться, що в контексті аналізу застосування критерію ratione valoris щодо доступу до вищих судових інстанцій ЄСПЛ також брав до уваги наявність або відсутність питання щодо справедливості провадження, яке здійснювалося судами нижчих інстанцій. Однак у цій справі тією мірою, в якій заявниця ставила питання щодо справедливості провадження в судах першої і другої інстанцій, ЄСПЛ не визнав, що мали місце порушення процесуальних гарантій пункту 1 статті 6 Конвенції.

Окрім цього скаржник заявив клопотання про поновлення строку касаційного оскарження, однак таке клопотання судом не розглядалось з огляду на дотримання Південним регіональним управлінням Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_1 ) встановленого статтею 329 КАС України процесуального строку (повний текст судового рішення складений 1 березня 2021 року, а касаційна скарга надіслана на адресу Верховного Суду - 26 березня 2021 року).

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

На підставі викладеного, керуючись статтями 12, 328, 333 КАС України,

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 12 жовтня 2020 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 16 лютого 2020 року у справі №420/4653/20 за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ), третя особа Одеський загін морської охорони (в/ч НОМЕР_2 ) Регіонального управління морської охорони Адміністрації Державної прикордонної служби України, про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії.

2. Копію цієї ухвали разом із касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити особі, яка її подала.

3. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не може бути оскаржена.

……………………………

……………………………

……………………………
Н.М. Мартинюк
А.В. Жук
Ж.М. Мельник-Томенко,
Судді Верховного Суду