Справа № 520/3140/21
Суддя: Тітов О.М.
Дата ухвалення: 2021-04-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2021 р. №520/3140/21

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Тітова О.М., розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області в якому просить суд:

- визнати неправомірними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні пенсії та скасувати рішення №6625 від 03.12.2020 відділу призначення пенсій управління пенсійного забезпечення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області зарахувати ОСОБА_1 період навчання з 01.09.1992 по 19.02.1996 у ПТУ №72 м. Кіровське Донецької області за професією «електрослюсар підземний, машиніст електровозу підземний»; та періоди роботи з 05.03.1996 по 31.12.1998, 01.10.2014 по 30.04.2015, 28.11.2015 по 30.11.2015, 01.12.2016 по 15.03.2017 «підземним електрослюсарем з повним робочим днем під землею» на шахті «Комсомолець Донбасу» до стажу, що дає право на призначення пенсії за ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області (61022, м. Харків, майдан Свободи, буд. 5, Держпром, під. 3, пов. 2 ) призначити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) пенсію відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 30.11.2020 року та провести відповідні виплати.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідачем протиправно відмовлено йому в призначенні пенсії на пільгових умовах за Списком №1, оскільки разом із заявою відповідачу було надано усі необхідні документи на підтвердження наявності пільгового стажу. Відтак, на думку позивача, рішення №6625 від 03.12.2020 Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області є протиправним та таким, що порушує його права, а отже, підлягає скасуванню. Зазначені обставини зумовили звернення до суду з даним позовом задля захисту своїх порушених прав.

Ухвалою суду від 15.03.2021 відкрито спрощене провадження по справі в порядку, передбаченому статтею 263 Кодексу адміністративного судочинства України та запропоновано відповідачу надати відзив на позов.

Копія ухвали про відкриття спрощеного провадження надіслана та вручена відповідачу, що підтверджується повідомленнями про вручення поштового відправлення, яке міститься в матеріалах справи.

Відповідач, Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області, надав до суду відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити в задоволенні позовних вимог, обґрунтовуючи це тим, що позивач немає достатнього стажу за Списком №1 для призначення пенсії на підставі ч. 3 ст. 114 ЗУ "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Зазначає, що для визначення права на призначення пенсії за Списком №1 стаж позивача складає 17 років 3 місяці 27 днів, проте позивач не досяг пенсійного відповідного віку, передбаченого п. 1 ст.114 ЗУ "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Позивачем не надано, передбачених Порядком №637 уточнюючих довідок на підтвердження періодів роботи за списком №1, а довідка, що видана установою з окупованої території України не може бути врахованою.

Представник позивача надав до суду відповідь на відзив, в якій додатково обґрунтував правову позицію викладену у позовній заяві.

Відповідно до ч. 1 ст. 263 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, виходячи з наступного.

31.11.2020 позивач звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії на пільгових умовах за Списком №1 відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року №1058-IV (далі - Закон України №1058-IV).

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області №6625 від 03.12.2020 позивачу відмовлено в призначенні пенсії за Списком №1 відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України №1058-IV. Також у ньому вказано, що відсутні підстави для призначення пенсії за списком №1, у зв`язку із недосягненням пенсійного віку відповідно до п. 1 статті 114 Закону України №1058-IV.

Вказаним рішенням, відповідачем зараховано до пільгового стажу позивача періоди роботи: з 01.01.1999 по 30.09.2014, з 01.05.2015 по 27.11.2015 та з 01.12.2015 по 30.11.2016 відповідно до п. 20 Порядку №637, за даними Державного реєстру страхувальників.

Позивач вважає, що відповідачем безпідставно не зараховано до пільгового стажу періоди:

- з 01.09.1992 по 19.02.1996 - навчання в ПТУ №72 м. Кіровське Донецької області;

- з 05.03.1996 по 31.12.1998 - робота підземним електрослюсарем з повним робочим днем під землею на шахті «Комсомолець Донбасу»;

- з 01.10.2014 по 30.04.2015 - робота підземним електрослюсарем з повним робочим днем під землею на шахті «Комсомолець Донбасу»;

- з 28.11.2015 по 30.11.2015 - робота підземним електрослюсарем з повним робочим днем під землею на шахті «Комсомолець Донбасу»;

- з 01.12.2016 по 15.03.2017 - робота підземним електрослюсарем з повним робочим днем під землею на шахті «Комсомолець Донбасу».

Позивач вважає, що має право на призначення пенсії відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України №1058-IV, а вказане рішення відповідача є таким, що підлягає скасуванню.

Надаючи правову оцінку встановленим обставин, суд дійшов наступних висновків.

Згідно п. "б" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Відповідно до частини 3 статті 114 Закону України від 09.07.2003 року №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон №1058-IV) працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, що затверджується Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на зазначених роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на таких роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, що вони були зайняті на таких роботах не менше 20 років. Такий самий порядок пенсійного забезпечення поширюється і на працівників, безпосередньо зайнятих повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) на шахтах з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, що реструктуризуються або перебувають у стадії ліквідації, але не більше двох років.

Відповідно до статті 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Щодо незарахування періоду навчання позивача з 01.09.1992 по 19.02.1996 в ПТУ №72 м.Кіровське Донецької області.

Частиною 1 статті 38 Закону України «Про професійну (професійно-технічну) освіту» №103/98-ВР від 10.02.1998 року визначено, що час навчання у професійно-технічному навчальному закладі зараховується до трудового стажу учня, слухача, у тому числі в безперервний і в стаж роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців.

З трудової книжки серії НОМЕР_2 вбачається, що позивач навчався з 01.09.1992 по 19.02.1996 за професією «електрослюсар підземний, машиніст електровозу підземний» у ПТУ №72 м. Кіровське Донецької області.

З 05.03.1996 почав працювати підземним електрослюсарем з повним робочим днем під землею на шахті «Комсомолець Донбасу».

На думку суду, враховуючи що перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу підземним електрослюсарем з повним робочим днем під землею не перевищує трьох місяців, період навчання має бути зарахований до пільгового стажу позивача за Списком №1.

Щодо періоду роботи з 05.03.1996 по 15.03.2017 на шахті Комсомолець Донбасу, слід зазначити наступне.

Якщо пільгова робота продовжується після 11.03.1994 (або тільки почалась після цієї дати), але не більше як до 16.01.2003, - застосовуються Списки №1, 2, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 №162. З 16.01.2003 застосовуються Списки №1, 2, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 №36, а з 26.06.2016 застосовуються Списки №1, 2, затверджені Кабінету Міністрів України від 26.06.2016 №461.

Питання призначення пенсій на пільгових умовах деталізоване у Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженому наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 року №383 (далі - Порядок №383).

Пунктом 10 Порядку №383 передбачено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі Порядок №637).

Згідно пункту 3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Отже, за змістом вказаних норм, для встановлення права особи на пенсію за віком на пільгових умовах необхідним є, крім іншого, встановлення досягнення особою передбаченого законом віку, та/або відповідна кількість років стажу роботи, в тому числі на відповідних посадах.

При цьому, основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Проте, якщо у трудовій книжці не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Як свідчить зміст оскаржуваного рішення, відповідач не врахував довідку №03-1926 від 22.09.2020 надану "ГП "Шахта Комсомолец Донбаса", оскільки відповідно до статті 9 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України: будь-який акт (рішення документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Відповідачем зараховано до пільгового стажу позивача періоди роботи: з 01.01.1999 по 30.09.2014, з 01.05.2015 по 27.11.2015 та з 01.12.2015 по 30.11.2016 відповідно до п. 20 Порядку №637, за даними Державного реєстру страхувальників.

Відповідно до протоколу розрахунку стажу, відповідач не зарахував позивачу періоди роботи з 05.03.1996 по 31.12.1998, з 01.10.2014 по 30.04.2015, з 28.11.2015 по 30.11.2015, з 01.12.2016 по 15.03.2017.

Судом встановлено та підтверджується копією трудової книжки серії НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_1 , що у період з 05.03.1996 по 15.06.2017 працював підземним електрослюсарем з повним робочим днем під землею на шахті «Комсомолець Донбасу».

Тобто, позивач повний робочий день на підземних роботах виконував трудову функцію в особливо шкідливих для здоров`я та особливо важких умовах праці - за Списком №1, а факт його роботи електрослюсарем підземним, що дає йому право для призначення пенсії на пільгових умовах, підтверджується копією трудової книжки.

З трудової книжки позивача суд встановив, що записи про період роботи останнього на шахті з 05.03.1996 по 15.06.2017 містять всі необхідні дані, а саме дату прийняття на роботу, зазначення професії (з зазначенням, що у вказаний період позивач був зайнятий на цих посадах повний робочий день під землею), номер та дату наказів про прийняття та звільнення з роботи, підписи уповноважених осіб та печатки.

Також наявність пільгового трудового стажу, підтверджується також довідкою №03-1926 від 22.09.2017, що видана ДП «Шахта Комсомолець Донбасу». Вказана довідка підтверджувала зайнятість позивача з 05.03.1996 по 15.03.2017 на посаді, якає дає право на призначення пільгової пенсії.

Враховуючи особливі обставини, що склалися в даних спірних правовідносинах, так як підприємство позивача розташоване на тимчасово окупованої території та районів проведення антитерористичної операції, він позбавлений на даний час можливості з об`єктивних причин отримати та надати нові уточнюючі довідки, у встановленому законом порядку, які б додатково підтверджували його пільговий стаж.

Верховний Суд у постанові від 09.07.2020 року по справі №235/7688/16-а з приводу неможливості зарахування до пільгового стажу період роботи з підстав неможливості перевірки довідки, уточнюючої особливий характер праці, через знаходження первинних документів на території непідконтрольній українській владі зазначив, що у виняткових випадках, визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу, тому можливим застосувати загальні принципи («Намібійські винятки»), сформульовані в рішеннях Міжнародного суду ООН та ЄСПЛ, в контексті оцінки документів, виданих закладами, що знаходяться на окупованій території, як доказів, оскільки не прийняття їх призведе до порушень та обмежень прав позивачки на соціальний захист та гарантоване їй право на пенсійне забезпечення.

Таким чином, записи у трудовій книжці та документи, які містяться у матеріалах справи та надавалися відповідачу, підтверджують характер роботи позивача у досліджені спірні періоди за Списком №1 та дають підстави для зарахування цих періодів до спеціального стажу, що надає право на пенсію за віком на пільгових умовах.

Суд зазначає, що відповідно до положень ч. 2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Водночас, положеннями ст. 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відтак, відповідачем під час розгляду справи не надано до суду доказів правомірності прийнятого рішення від №6625 від 03.12.2020, а отже таке підлягає скасуванню.

Під час розгляду справи встановлено, що відповідач не навів достатніх правових обґрунтувань стосовно незарахування позивачу до пільгового стажу за Списком №1 періодів роботи: з 01.09.1992 по 19.02.1996, з 05.03.1996 по 31.12.1998, з 01.10.2014 по 30.04.2015, з 28.11.2015 по 30.11.2015, з 01.12.2016 по 15.03.2017 для призначення пенсії за ч. 3 ст. 114 Закону України №1058-IV.

З огляду на зазначене та з метою відновлення порушеного права суд приходить до висновку про наявність підстав для зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області зарахувати ОСОБА_1 період навчання з 01.09.1992 по 19.02.1996 у ПТУ №72 м. Кіровське Донецької області за професією «електрослюсар підземний, машиніст електровозу підземний»; та періоди роботи з 05.03.1996 по 31.12.1998, 01.10.2014 по 30.04.2015, 28.11.2015 по 30.11.2015, 01.12.2016 по 15.03.2017 «підземним електрослюсарем з повним робочим днем під землею» на шахті «Комсомолець Донбасу» до стажу, що дає право на призначення пенсії за ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Стосовно зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області призначити ОСОБА_1 пенсію відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 30.11.2020 року та провести відповідні виплати, суд зазначає наступне.

Статтею 58 Закону №1058 визначено, що Пенсійний фонд є органом, який призначає пенсії та готує документи для її виплати. Тобто, Пенсійний фонд має виключну компетенцію в питаннях призначення пенсії.

Суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим частиною 3 статті 2 КАС України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання прав та вимог законодавства, інакше було б порушено принцип розподілу влади.

Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень - ключовим завданням якого є здійснення правосуддя. Тому завданням адміністративного суду є контроль за легітимністю прийняття рішення.

В контексті викладеного, враховуючи той факт, що суд не може підміняти пенсійний орган, уповноважений на виконання функцій з розрахунку та призначення пенсій громадянам, та на свій розсуд розраховувати пільговий стаж позивача, суд вважає, що належним способом захисту прав позивача, буде зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву про призначення пенсії з урахуванням правової оцінки, наданої судом у даному рішенні.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Приписами ч. 1 ст. 9 КАС України встановлено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Враховуючи викладене, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Розподіл судових витрат здійснити в порядку ст. 139 КАС України.

Керуючись ст.ст. 263, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (61022, м.Харків, майдан Свободи, буд. 5, Держпром, під. 3, пов. 2 ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні пенсії та скасувати рішення №6625 від 03.12.2020 відділу призначення пенсій управління пенсійного забезпечення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області зарахувати ОСОБА_1 період навчання з 01.09.1992 по 19.02.1996 у ПТУ №72 м. Кіровське Донецької області за професією «електрослюсар підземний, машиніст електровозу підземний»; та періоди роботи з 05.03.1996 по 31.12.1998, 01.10.2014 по 30.04.2015, 28.11.2015 по 30.11.2015, 01.12.2016 по 15.03.2017 «підземним електрослюсарем з повним робочим днем під землею» на шахті «Комсомолець Донбасу» до стажу, що дає право на призначення пенсії за ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії відповідно до ч. 3 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 30.11.2020, з урахуванням висновків суду.

В решті позовних вимог - відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 сплачену суму судового збору в розмірі 908 (дев`ятсот вісім) грн. 00 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.М. Тітов