Справа № 140/2380/21
Суддя: Ксензюк Андрій Ярославович
Дата ухвалення: 2021-04-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2021 року ЛуцькСправа № 140/2380/21

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Ксензюка А.Я.,

при секретарі судового засідання Новак Л.О..,

за участю позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача Мамченка І.О.,

представника відповідача Марухи Г.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Луцького районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Головне управління ДПС у Волинській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) звернувся з позовом до Луцького районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) (далі відповідач, Луцький районний відділ ДВС Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів)) про визнати протиправною бездіяльність державного виконавця Луцького районного відділу ДВС Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Марухи Г.М. щодо незняття арешту з грошових коштів на банківському картковому рахунку № НОМЕР_1 , вiдкpитoмy в AT KБ «Приватбанк» на ім`я ОСОБА_1 ; зобов`язання державного виконавця Луцького районного відділу ДBC Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Маруху Г.М. чи іншого державного виконавця в якого на виконанні перебуває виконавче провадження №63669026 з пpимycoвoгo викoнaння вимoги №Ф-10329-17 від 05 жовтня 2020 року ГУ ДПC у Волинській області про сплату боргу зняти арешт з грошових коштів, які містяться на картковому рахунку № НОМЕР_1 , відкритому в AT KБ «Приватбанк» на ім`я ОСОБА_1 (а.с.19-20).

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що постановою старшого державного виконавця Луцького районного відділу ДВС Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Марухою Г.М. в рамках виконавчого провадження №63669026 було винесено постанову про арешт майна боржника від 19 листопада 2020 року. Відповідно до вказаної накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, що належать позивача. В рамках виконання вказаної постанови було накладено арешт на пенсійний рахунок позивача № НОМЕР_1 у AT КБ «Приватбанк».

02 лютого 2021 року позивач звернувся до Луцького районного відділу ДВС Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) із заявою про зняття арешту вказаного вище рахунку, надавши банківську виписку по картковому рахунку, яка підтверджує зарахування на нього виключно виплат пенсійного фонду, пенсії. Однак, у задоволенні такої заяви було відмовлено з посиланням на те, що згідно статті 10 Закону України «Про виконавче провадження» виконуючи рішення суду, виконавець може накладати арешт на будь-які кошти на рахунках боржника в банківських установах, крім тих, накладення арешту на які заборонено законом. При цьому від позивача нібито не надходило до відділу довідки про те, що рахунок є спеціальним, крім виписки про рух коштів по рахунку АТ КБ «Приватбанк».

Позивач вважає, що оскільки державному виконавцю Луцькому районному відділу ДВС, в провадженні якого знаходиться виконавче провадження №63669026 було відомо про те, що рахунок № НОМЕР_1 є рахунком для зарахування пенсійних виплат, тому в силу пункту 1 частини четвертої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець мав зняти з нього арешт, однак цього здійснено не було.

Також зазначає, що у матеріалах виконавчого провадження відсутні відомості про наявність у позивача іншого доходу, крім пенсійних виплат, на підставі чого арешт порушує право позивача на отримання коштів для існування. Разом з тим, подальше утримання мого рахунку під арештом порушує право позивача, як власника, на вільне розпорядження та володіння грошовими коштами, тому таке право підлягає захисту в судовому порядку.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 05 квітня 2021 року прийнято вказану позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, ухвалено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження у судовому засіданні з повідомленням сторін суддею одноособово, з урахуванням § 2 глави 11 розділу ІІ Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), та призначено судове засідання у справі на 12:00 13 квітня 2021 року.

В поданому до суду відзиві представник відповідача позовні вимоги ОСОБА_1 заперечила з підстав правомірності вчинених дій. Вказує, що жодної довідки про те, що такий рахунок є спеціальним, тобто захищеним від арешту коштів, до відділу не надходило, окрім довідки ПАТ КБ «Приватбанк» про рух коштів по рахунку.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Головне управління ДПС у Волинській області правом на подання пояснень щодо позову не скористалася.

13 квітня 2021 року в судовому засіданні оголошено перерву до 11:00 15 квітня 2021 року.

В судових засіданнях, які відбулися у цій справі, позивач та його представник позов підтримали з підстав, викладених у позовній заяві, та і просили позов задовольнити повністю.

Представник відповідач у тих же судових засіданнях позов заперечила з підстав, викладених у відзиві.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові докази, письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких мотивів та підстав.

Судом встановлено, що 19 листопада 2020 року старшим державним виконавцем Луцького районного відділу ДВС Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) Марухою Г.М. винесено постанову про арешт коштів боржника ВП 63669026, відповідно до якої накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом та належать боржнику ОСОБА_1 (а.с. 6). Копія вказаної постанови направлена до виконання до банківських, інших фінансових установ та сторонам виконавчого провадження.

02 лютого 2021 року позивач звернувся до Луцького районного відділу ДВС Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) із заявою про зняття арешту з пенсійного рахунку, в якій вказав, що картковий рахунок № НОМЕР_1 , відкритий в АТ КБ «Приватбанк» є рахунком для зарахування пенсійних виплат, тому просив зняти арешт із вказаного рахунку (а.с. 6-7). До вказаної заяви позивач додав копію виписки банку по картковому рахунку (а.с.5).

Листом від 26 лютого 2021 року №4969 Луцький районний відділ ДВС Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) відмовив у задоволені заяви ОСОБА_1 від 02 лютого 2021 року, у зв`язку з тим, що жодної довідки про те, що такий рахунок є спеціальним, тобто захищеним від арешту коштів, до відділу не надходило, окрім довідки ПАТ КБ «Приватбанк» про рух коштів по рахунку.

Позивач, будучи не згідним із незняттям відповідачем арешту з грошових коштів, які містяться на картковому рахунку № НОМЕР_1 , відкритому в AT KБ «Приватбанк», звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися, зокрема, своєю власністю.

Згідно зі статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Статтею 1 Закону України від 02 червня 2016 року №1404-VIII «Про виконавче провадження» (далі - Закон №1404-VIII; в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню..

Частиною першою статті 18 Закону №1404-VIII визначено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Частинами першою, восьмою статті 48 Закону №1404-VIII передбачено, що звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації.

Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову.

Виконавець проводить перевірку майнового стану боржника у 10-денний строк з дня відкриття виконавчого провадження. У подальшому така перевірка проводиться виконавцем не рідше ніж один раз на два тижні - щодо виявлення рахунків боржника, не рідше ніж один раз на три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника.

Згідно з частиною третьою статті 52 Закону №1404-VIII не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов`язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках.

Відповідно до частин першої-другої статті 56 Закону №1404-VIII арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Пунктом 1 частини четвертої статті 59 Закону №1404-VIII визначено, що підставою для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом.

Згідно з частинами першою, третьою статтею 68 Закону №1404-VIII стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звертається у разі відсутності в боржника коштів на рахунках у банках чи інших фінансових установах, відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, а також у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів.

Про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника виконавець виносить постанову, яка надсилається для виконання підприємству, установі, організації, фізичній особі, фізичній особі - підприємцю, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи.

Відповідно до статті 70 Закону №1404-VIII розмір відрахувань із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника вираховується із суми, що залишається після утримання податків, зборів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

З пенсії може бути відраховано не більш як 50 відсотків її розміру на утримання членів сім`ї (аліменти), на відшкодування збитків від розкрадання майна підприємств, установ і організацій, на відшкодування пенсіонером шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також у зв`язку із смертю потерпілого, на повернення переплачених сум заробітної плати в передбачених законом випадках. За іншими видами стягнень може бути відраховано не більш як 20 відсотків пенсії.

Загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків.

Окремі питання організації виконання судових рішень і рішень інших органів, що відповідно до Закону №1404-VIII підлягають примусовому виконанню визначає Інструкція з організації примусового виконання рішень, затверджена наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року №512/5 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 30 вересня 2016 року за № 1302/29432; далі - Інструкція).

Пунктом 8 Інструкції встановлено, що на кошти та інші цінності боржника, що перебувають на рахунках та на зберіганні у банках чи інших фінансових установах, на рахунках у цінних паперах у депозитарних установах, накладається арешт, про що виноситься постанова виконавця. У постанові зазначається сума коштів, яка підлягає арешту, з урахуванням вимог за виконавчим документом, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця та вказуються реквізити рахунку, на якому знаходяться кошти, що підлягають арешту, або зазначається, що арешт поширюється на кошти на всіх рахунках боржника, у тому числі тих, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів.

Як встановлено судом, постановою старшого державного виконавця Луцького районного відділу ДВС Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) Марухи Г.М. від 19 листопада 2020 року ВП 63669026 накладено арешт на грошові кошти ОСОБА_1 , що перебувають не на відповідному банківському рахунку, а на всі його рахунки, у тому числі і ті, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів.

З матеріалів справи вбачається, що позивач отримує пенсію, яка надходить на картку/рахунок НОМЕР_2 ( НОМЕР_3 ), відкриту у АТ КБ «ПриватБанк», що підтверджується довідкою Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області від 14 квітня 2021 року №2916 (а..с45) та довідками АТ КБ «ПриватБанк» від 09 березня 2021 року №LC3C0VGE71NKH410 (а.с.5), від 14 квітня 2021 року №BFO27FAVR5BFHVF1 (а.с.44).

Конституційний Суд України у своєму рішенні №25рп/2009 від 07 жовтня 2009 року зазначив, що право на соціальний захист віднесено до основоположних прав і свобод. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел та забезпечується статтями 7, 22, 46, 58, 68 Конституції України. А саме, кожний громадянин має право на соціальний захист, що включає право на пенсійне забезпечення і всі застраховані особи є рівноправними щодо отримання пенсійних виплат. Конституційні права і свободи громадянина України гарантуються і не можуть бути скасовані.

Законом №1404-VIII визначено, що одним із видів заходів примусового виконання рішень є стягнення, зокрема, на пенсію.

Як вже зазначалось, для забезпечення реального виконання рішення виконавець може накладати арешт, зокрема, на відкриті банківські рахунки боржника.

Проте, статтею 52 Закону №1404-VIII встановлено заборону для виконавця для накладення арешту на кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом.

Окрім того, Законом визначено окремий порядок здійснення відрахувань з пенсійних виплат, встановлено відповідні заборони у відсотковому визначенні для таких стягнень.

Статтею 18 Закону №1404-VIII передбачено обов`язок виконавців здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом. При цьому, правом виконавця є:

- з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну;

- отримувати від банківських та інших фінансових установ інформацію про наявність рахунків та/або стан рахунків боржника, рух коштів та операції за рахунками боржника, а також інформацію про договори боржника про зберігання цінностей або надання боржнику в майновий найм (оренду) індивідуального банківського сейфа, що охороняється банком.

Отже, враховуючи обмеження в накладенні арешту, передбачені Законом №1404-VIII, та враховуючи наявність спеціальної процедури для звернення стягнення на пенсійні виплати, виконавець, перед накладенням арешту на банківські рахунки, зобов`язаний пересвідчитись у відсутності спеціального режиму їх використання або відсутності заборон щодо арешту коштів, що перебувають на цьому рахунку. Виокремлення таких рахунків належить до повноважень саме виконавчої служби. Без здійснення такої перевірки виконавець може своїми діями позбавити боржника права на соціальний захист, порушивши тим самим принцип співмірності заходів примусового виконання рішень, передбачений статтею 2 Закону №1404-VIII.

Вказана правова позиція викладена Верховним Судом в постанові від 10 вересня 2020 року №340/3042/19, та в силу приписів частини п`ятої статті 242 КАС України застосовується судом при розгляді даної справи.

Крім того, вказаний правовий висновок щодо повноважень виконавчої служби виокремлювати такі банківські рахунки висвітлено в постановах Верховного Суду від 27 червня 2019 року у справі №916/73/19, від 10 жовтня 2019 року у справі №916/1572/19, від 17 січня 2020 року у справі №340/1018/19.

Суд зазначає, що позивач повідомив відповідача, що на картковий рахунок № НОМЕР_1 , відкритий в AT KБ «Приватбанк» на ім`я ОСОБА_1 , зараховується пенсія, додавши на підтвердження довідку АТ КБ «ПриватБанк» від 09 березня 2021 року №LC3C0VGE71NKH410.

Відтак, суд приходить до висновку, що відповідач всупереч вимогам пункту 1 частини четвертої статті 59 Закону №1404-VIII протиправно відмовив у знятті арешту з грошових коштів, які містяться на картці/рахунку НОМЕР_2 ( НОМЕР_3 ), відкритій у АТ КБ «ПриватБанк» на ім`я ОСОБА_1 .

Крім того, згідно довідки АТ КБ «ПриватБанк» від 14 квітня 2021 року №BFO27FAVR5BFHVF1 станом на 14 квітня 2021 року ОСОБА_1 має в АТ КБ «Приватбанк» картку № НОМЕР_2 ( НОМЕР_3 ), на яку отримує пенсійні виплати.

При цьому, суд відхиляє доводи представника відповідача щодо ненадання позивачем доказів накладення арешту саме на пенсійні виплати, оскільки відповідно до частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається саме на відповідача.

Таким чином, відповідач не довів, що діяв відповідно до вимог чинного законодавства, в межах наданих йому повноважень.

При цьому, суд вважає необґрунтованими посилання представника відповідача на висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 25 жовтня 2019 року у справі № 905/361/19 та від 13 березня 2019 року №344/8982/17, оскільки правовідносини, яким надавав оцінку Верховний Суд під час розгляду справ, не є аналогічними правовідносинам, що розглядаються в порядку адміністративного судочинства у даній справі.

Суд також зауважує, що в спірних правовідносинах відсутня протиправна бездіяльність відповідача, оскільки відповідач листом від 26 лютого 2021 року №4969 відмовив позивачу у знятті арешту з грошових коштів, які містяться на картковому рахунку № НОМЕР_1 , відкритому в AT KБ «Приватбанк».

З урахуванням встановлених обставин справи, наведених норм чинного законодавства України, виходячи із наданих частиною другою статті 245 КАС України суду повноважень, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог шляхом прийняття рішення про визнання протиправною відмови Луцького районного відділу ДВС Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) в знятті арешту з грошових коштів (пенсійних виплат) на картці/рахунку № НОМЕР_2 ( НОМЕР_3 ), вiдкpитoмy в AT KБ «Приватбанк» на ім`я ОСОБА_1 та зобов`язання Луцького районного відділу ДBC Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) зняти в межах виконавчого провадження №63669026 арешт з грошових коштів (пенсійних виплат), які містяться на картці/рахунку № НОМЕР_2 ( НОМЕР_3 ), вiдкpитoмy в AT KБ «Приватбанк» на ім`я ОСОБА_1 .

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, на користь позивача необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судовий збір в розмірі 908,00 грн., що був сплачений відповідно до квитанції №0.0..1 від 29 березня 2021 року.

Керуючись статтями 243, 245, 246, 271, 272, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Закону України «Про виконавче провадження», суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати протиправною відмову Луцького районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) в знятті арешту з грошових коштів (пенсійних виплат) на картці/рахунку № НОМЕР_2 ( НОМЕР_3 ), вiдкpитoмy в AT KБ «Приватбанк» на ім`я ОСОБА_1 .

Зобов`язати Луцький районний відділ державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) зняти в межах виконавчого провадження №63669026 арешт з грошових коштів (пенсійних виплат), які містяться на картці/рахунку № НОМЕР_2 ( НОМЕР_3 ), вiдкpитoмy в AT KБ «Приватбанк» на ім`я ОСОБА_1 .

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Луцького районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) (43025, місто Луцьк, вулиця Винниченка, будинок 27А, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_4 ) понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) гривень.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції, та може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя А.Я. Ксензюк