Справа № 460/3270/21
Суддя: Н.В. Друзенко
Дата ухвалення: 2021-04-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
з питань забезпечення позову
14 квітня 2021 року м. Рівне №460/3270/21
Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Н.В. Друзенко, розглянувши клопотання позивача з питань забезпечення адміністративного позову по справі за позовом
доОлександрійської сільської ради Рівненського району Рівненської області
про визнання протиправними та скасування рішень,
ОСОБА_1 звернулася до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до Олександрійської сільської ради Рівненського району Рівненської області про визнання протиправними та скасування рішень шостої сесії Олександрійської сільської ради восьмого скликання від 23.02.2021 №322 «Про внесення змін в рішення Олександрійської сільської ради від 24.12.2020 №87 «Про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою» та від 23.02.2021 №401 «Про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду».
Одночасно з позовом представником позивача подано заяву про забезпечення позову шляхом зупинення дії оскаржуваних рішень Олександрійської сільської ради з моменту їх прийняття та заборони Олександрійській сільській раді та іншим особам вчиняти будь-які дії та приймати будь-які рішення спрямовані на виконання оскаржуваних рішень Олександрійської сільської ради.
Заява ґрунтується на тому, що у разі невжиття таких заходів забезпечення позову існує загроза, що протиправні рішення відповідача будуть виконані, чим зумовить припинення статусу позивача, як особи, якій за рішенням органу місцевого самоврядування надано дозвіл на розроблення документації із землеустрою та, як наслідок, призведе до неможливості реалізації інтересу позивача, який полягає у прагненні до користування конкретним матеріальним благом земельною ділянкою та який може бути реалізованих виключно за наслідками дотримання відповідними суб`єктами земельно-правової процедури, та вчинення в межах визначеної процедури взаємопов`язаних, послідовних і спрямованих на досягнення результату у вигляді отримання земельної ділянки у власність. Щодо очевидних ознак протиправності оскаржуваних рішень, позивач наголошує, що у зв`язку з прийняттям суб`єктом владних повноважень ненормативного акта, в даному рішення Олександрійської сільської ради від 24.12.2020 №87 «Про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою», виникають правовідносини, пов`язані з реалізацією певних суб`єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, зокрема, у сфері земельних правовідносин, відповідний ненормативний акт слугує підставою виникнення зміни або припинення конкретних прав та обов`язків фізичних і юридичних осіб приватного права. Оскільки рішення Олександрійської сільської ради від 24.12.2020 №87, яким позивачу надано дозвіл на виготовлення проекту землеустрою на жадану земельну ділянку, є ненормативним актом органу місцевого самоврядування, то у зв`язку з його виконанням виникли правовідносини, пов`язані з реалізацією суб`єктивних прав та охоронюваних законом інтересів на замовлення ОСОБА_1 виготовлено проект землеустрою, а тому таке рішення не може бути скасовано чи змінено органом місцевого самоврядування.
За правилами частини першої статті 154 Кодексу адміністративного судочинства України, заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.
Розглянувши у вказаний строк заяву про забезпечення позову, суд зазначає наступне.
В силу вимог частини другої статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:
1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або
2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.
Відповідні підстави і необхідність забезпечення позову, згідно статті 152 Кодексу адміністративного судочинства України, повинні бути зазначені та обґрунтовані у заяві про забезпечення позову.
За своєю суттю інститут забезпечення позову є інститутом попереднього судового захисту. Метою його запровадження є гарантування виконання рішення суду у випадку задоволення позову за існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі.
Значення цього інституту адміністративного процесуального права в тому, що ним захищаються законні інтереси (права) позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли неприйняття заходів може призвести до невиконання судового рішення.
При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.
Пунктом 1 частини першої статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що позов може бути забезпечено зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта.
Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд з урахуванням доказів, наданих заявником на підтвердження своїх вимог, пересвідчується, зокрема в тому, чи існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання рішення суду про задоволення позову.
Забезпечення позову по суті це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).
Обов`язковою передумовою вжиття заходів забезпечення позову є обґрунтованість відповідних вимог сторони, в тому числі з зазначенням очевидних ознак протиправності оскаржуваних рішення, дії або бездіяльності, очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам останньої, неможливості у подальшому без вжиття таких заходів відновлення прав особи та обов`язковим поданням доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову. При цьому, ознаки протиправності повинні бути пов`язані саме з порушеними правами, свободами чи інтересами.
При цьому, суд звертає увагу на те, що забезпечення адміністративного позову це вжиття судом, до вирішення адміністративної справи по суті позовних вимог, заходів щодо створення можливості реального виконання у майбутньому рішення суду, якщо його буде прийнято на користь позивача, тобто покликане гарантувати виконання рішення адміністративного суду і спрямоване на забезпечення принципу обов`язковості судових рішень.
Предметом судового спору в даній справі є правомірність прийняття рішення Олександрійської сільської ради від 23.02.2021 №322 «Про внесення змін в рішення Олександрійської сільської ради від 24.12.2020 №87 «Про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою», яким внесено зміни в рішення Олександрійської сільської ради від 24.12.2020 №87, виклавши п.1 такого рішення в наступній редакції: «відмовити у наданні дозволу гр. ОСОБА_1 на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0.05 га у власність для індивідуального садівництва в с. Олександрія на підставі ч. 7 Земельного кодексу України у зв`язку з невідповідністю місця розташування об`єкта (земельної ділянки) вимогам законів, а саме генеральному плану та плану зонування с. Олександрія (земельна ділянка розташована в рекреаційній та 50-ти метровій водоохоронній зоні)». При цьому, пункт 2 в рішенні Олександрійської сільської ради від 24.12.2020 №87 виключено.
Також предметом спору є правомірність прийняття рішення Олександрійської сільської ради від 23.02.2021 №401 «Про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду», яким надано дозвіл гр. ОСОБА_2 на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,05 га в оренду строком на 49 років для сінокосіння і випасання худоби (код КВЦПЗ 01.08) за рахунок земель запасу сільськогосподарського призначення в с.Олександрія Рівненського району Рівненської області на території Олександрійської сільської ради.
Відповідно до Рекомендації №R (89) 8 про тимчасовий судовий захист в адміністративних справах, прийнятій Комітетом Міністрів Ради Європи 13 вересня 1989 року, рішення про вжиття заходів тимчасового захисту може, зокрема, прийматися у разі, якщо виконання адміністративного акта може спричинити значну шкоду, відшкодування якої неминуче пов`язано з труднощами, і якщо на перший погляд наявні достатньо вагомі підстави для сумнівів у правомірності такого акта.
Суд зазначає, що оспорені позивачем ненормативні акти органу місцевого самоврядування є актами одноразового застосування, які вичерпують свою дію фактом їх виконання.
Так, означеними актами з часу їх прийняття Олександрійська сільська рада: внесла зміни до попереднього рішення щодо надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою; надала дозвіл на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельної ділянки, - тобто юридичні наслідки таких рішень органу місцевого самоврядування настали з моменту прийняття рішень.
При цьому, згідно з усталеною практикою Верховного Суду, виходячи зі змісту норм земельного законодавства, які встановлюють механізм та процедуру звернення осіб до органів місцевого самоврядування з питань надання у власність земельних ділянок, вбачається, що надання відповідного дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність є одним з етапів погодження і оформлення документів, які відповідно до вимог законодавства є необхідними для прийняття компетентним органом рішення про набуття громадянами земель у власність. Саме по собі отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не означає позитивного рішення про надання її у власність.
З урахуванням наведеного, суд вважає необґрунтованими та безпідставними доводи позивача, що внаслідок виконання оспорених рішень органу місцевого самоврядування вона буде позбавлена права на отримання земельної ділянки у власність, оскільки спірні рішення не зумовлюють переходу права власності на земельну ділянку.
Наведені підстави свідчать на користь висновку, що забезпечення позову шляхом зупинення вищевказаних рішень органу місцевого самоврядування не вплине на можливість виконання судового рішення у даній справі, в разі його постановлення на користь позивача.
Також суд зауважує, що на даному етапі він позбавлений можливості встановити наявність очевидних ознак протиправності оскаржуваних рішень, оскільки такі можуть бути виявлені судом тільки на підставі з`ясування фактичних обставин справи та оцінки належності, допустимості і достовірності як кожного доказу окремо, так і достатності та взаємного зв`язку наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності.
Отже, з поданої заяви про забезпечення позову та доданих до позову документів, суд дійшов висновку про відсутність передбачених пунктами 1, 2 частини другої статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України підстав для забезпечення позову, у зв`язку із чим у задоволенні заяви про забезпечення позову належить відмовити.
Керуючись статтями 150-157, 243, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
У задоволенні заяви представника ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову відмовити повністю.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд.

Повний текст ухвали складений 14.04.21

Суддя Н.В. Друзенко