Справа № 540/3262/20
Суддя: Зуєва Л.Є.
Дата ухвалення: 2021-04-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 квітня 2021 р.м.ОдесаСправа № 540/3262/20
Головуючий в 1 інстанції: Попов В.Ф.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду

у складі: головуючої судді Зуєвої Л.Є.,

суддів: Коваля М.П., Кравця О.О.

розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 14 січня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Щасливцевської сільської ради про скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2020 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача та, з урахуванням заяви про залишення без розгляду частини позовних вимог, просив визнати протиправним та скасувати рішення № 2231 від 24.04.2020 року, прийняте 115 сесією Щасливцевської сільської ради 7 скликання, в частині відмови ОСОБА_1 у задоволенні клопотання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність (безоплатно) земельної ділянки орієнтовною площею 0,0751 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що розташована на території Щасливцевської сільської ради Генічеського району Херсонської області, яка детально позначена в графічних матеріалах із відповідними розмірами та бажаним місцем розташування, доданих до клопотання від 05.03.2020 року .

В обґрунтування позову зазначалось, що відповідач безпідставно відмовив ОСОБА_1 у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою.

Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 14 січня 2021 року, ухваленого в порядку письмового провадження за правилами спрощеного у м. Херсоні у задоволені позову відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням, ОСОБА_1 надав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити. Доводами апеляційної скарги зазначено, що станом на день розгляду клопотання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність (безоплатно) земельної ділянки орієнтовною площею 0,0751 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що розташована на території Щасливцевської сільської ради Генічеського району Херсонської області, яка детально позначена в графічних матеріалах із відповідними розмірами та бажаним місцем розташування зазначена земельна ділянка не перебувала у власності чи користуванні іншої особи, а була вільною, що давало право позивачеві на її отримання, тому апелянт вважає, що відповідач безпідставно відмовив йому у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою.

Відзив на апеляційну скаргу позивачем до суду не надано.

Відповідно до ч. 8 ст. 262 КАС України при розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їхні усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.263 КАС України суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо: оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Згідно з ч.1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: 1) відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю; 2) неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання; 3) подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач звернувся до Щасливцевської сільської ради з клопотанням від 05.03.2020 р. про надання йому дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність (безоплатно) земельної ділянки орієнтовною площею 0,0751 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що розташована в с. Генічеська Гірка на території земель Щасливцевської сільської ради Генічеського району Херсонської області, яка детально позначена в графічних матеріалах із відповідними розмірами та бажаним місцем розташування, доданих до клопотання від 05.03.2020 року.

Рішенням 115 сесії Щасливцевської сільської ради 7 скликання № 2231 від 24.04.2020 р. відмовлено у задоволенні клопотання позивача, у зв`язку із наданням дозволу на розробку проекту землеустрою на цю земельну ділянку іншій особі.

Рішенням 118 сесії Щасливцевської сільської ради 7 скликання № 2269 від 19.05.2020 р., серед іншого, затверджено проект землеустрою щодо відведення та передачі безоплатно у власність бажаної позивачем земельної ділянки, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , площею 0,0752, кадастровий номер :04:001:2119, гр. ОСОБА_2 .

Відповідно до інформації з Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку, право власності ОСОБА_2 на земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :04:001:2119, 30.04.2020 року зареєстровано Виконавчим комітетом Щасливцевської сільської ради Генічеського району Херсонської області, номер запису державної реєстрації 36669600.

Приймаючи рішення, суд першої інстанції виходив з того, що доводи позивача про порушення його права є абстрактним, не містить жодного обґрунтування негативного впливу завданого спірним рішенням на його конкретні реальні індивідуально виражені права, свободи чи інтереси, а свідчать тільки про його незгоду із цим рішенням, що не є тотожним порушенню права, свободи чи інтересу, а тому відмовив в задоволенні позову.

Надаючи правову оцінку рішенню суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до ч. 6 статті 118 Земельного кодексу України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 вказаного Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Кабінету міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 вказаного Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені зазначеною статтею.

Згідно із частиною 7 статті 118 Земельного кодексу України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 вказаного Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб`єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін.

Системний аналіз наведених правових норм дає підстави зробити висновок, що Земельним кодексом України визначено вичерпний перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, зокрема: невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку, про що вірно зазначав суд першої інстанції.

Судом встановлено, що згідно рішення 115 сесії Щасливцевської сільської ради 7 скликання № 2231 від 24.04.2020 р. підставою для відмовлення у задоволенні клопотання позивача було надання дозволу на розробку проекту землеустрою на цю земельну ділянку іншій особі.

Щодо доводів апелянта про те, що надання дозволів на розроблення проектів із землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність іншим особам не означає позитивного рішення про надання земельних ділянок у власність, то суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Так, надання дозволу на розробку проекту землеустрою є першою стадією земельно-правової процедури щодо безоплатного отримання земельних ділянок. Надання дозволу на розробку проекту землеустрою дійсно не означає позитивного висновку щодо надання відповідної земельної ділянки саме цій особі.

В той же час, юридичне (правове) значення першої стадії земельно-правової процедури під час звернення особи за отриманням дозволу та безпосередньо його отримання, як і наступних етапів вказаної процедури, полягає в тому, що з отриманням такого дозволу у особи виникає обґрунтоване сподівання, що у разі проходження нею усіх визначених законом стадій цієї процедури (розробки, погодження і затвердження проекту землеустрою) бажана земельна ділянка, за умови дотримання цією особою усіх приписів закону, буде їй надана у власність або користування, а тому у особи після отримання дозволу щодо певної земельної ділянки виникає легітимний інтерес, який може бути захищений в судовому порядку.

З огляду на вказане, реалізуючи принцип "належного урядування", суб`єкт владних повноважень під час прийняття рішення про надання дозволу особі за умови, якщо на розроблення даної земельної ділянки вже надано відповідний дозвіл іншій особі, має враховувати цю обставину та у випадку прийняття рішення про надання такого дозволу мотивувати (обґрунтувати) можливість (необхідність, доцільність) його надання, з урахуванням критеріїв, визначених частиною 2 статті 2 КАС України, про що зазначити у відповідному рішенні. В протилежному випадку, неврахування легітимного інтересу особи, якій вже надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою, може бути розцінено як порушення прав цієї особи.

Конституційний Суд України у Рішенні від 01.12.2004 № 18-рп/2004 розтлумачив поняття "охоронюваний законом інтерес", що вживається в частині першій статті 4 Цивільного процесуального кодексу України та інших законах України у логічно-смисловому зв`язку з поняттям "права", як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об`єктивного і прямо не опосередкований у суб`єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам.

Використаний у частині 1 статті 2 КАС України термін "інтерес" відповідає терміну "охоронюваний законом інтерес", яке було розтлумачено Конституційним Судом України у вищенаведеному рішенні. Отже, прагнення до користування конкретним матеріальним благом - земельною ділянкою, може бути змістом охоронюваного законом інтересу.

Як встановлено з матеріалів справи, рішенням 115 сесії Щасливцевської сільської ради 7 скликання № 2231 від 24.04.2020 р. відмовлено у задоволенні клопотання позивача, у зв`язку із наданням дозволу на розробку проекту землеустрою на цю земельну ділянку іншій особі.

Разом з тим судом встановлено, що рішенням 118 сесії Щасливцевської сільської ради 7 скликання № 2269 від 19.05.2020 р., серед іншого, затверджено проект землеустрою щодо відведення та передачі безоплатно у власність бажаної позивачем земельної ділянки, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , площею 0,0752, кадастровий номер :04:001:2119, гр. ОСОБА_2 , що підтверджується Витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку НВ-020 від 30.04.2020 року.

Таким чином, колегія суддів зазначає, що надаючи дозвіл гр. ОСОБА_2 на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, сільська рада вже взяла на себе зобов`язання у майбутньому передати дану земельну ділянку у власність, затвердивши в подальшому проект землеустрою.

Так, у рішенні Європейського суду від 29.11.1991 року у справі «Пайн В єлей Девелопментс ЛТД» проти Ірландії» зазначається, що власники мають право претендувати щонайменше на законне сподівання на можливість користуватися своєю власністю. Поняття «майно» у статті 1 Першого протоколу має автономне значення, яке не обмежується власністю на фізичні речі. Воно є незалежним від формальної класифікації в національному праві: деякі інші права та інтереси, що складають активи, можуть розглядатися як право власності і таким чином, як «майно» в цілях даного положення. Відповідно, вказана стаття може застосовуватися для захисту правомірних очікувань щодо певного стану речей у майбутньому.

Колегія суддів зазначає, що у разі отримання позивачем повторного дозволу на ту ж саму земельну ділянку, сільська рада порушила б законні сподівання іншої особи на отримання земельної ділянки у власність, оскільки процедура оформлення права власності ним вже розпочата, а позивачу було б завдано шкоду в розмірі вартості послуг з виготовлення проекту землеустрою та в подальшому було б відмовлено в отриманні зазначеної земельної ділянки у власніть.

Таким чином, з огляду на наявні в матеріалах справи пояснення відповідача та докази колегія суддів вважає, що у цій справі Щасливцевською сільською радою з поважних причин відмовлено у задоволенні заяви позивача про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність безоплатно конкретної земельної ділянки по АДРЕСА_1 , оскільки відповідач діяв з урахуванням перспективності та раціональності у використанні вищевказаної земельної ділянки, з дотриманням вимог національного законодавства.

Колегія суддів не приймає доводи апелянта щодо не надання доказів на підтвердження того факту, що земельна ділянка на яку претендував позивач набула у власність ОСОБА_2 є однією і тією ж земельною ділянкою, оскільки зазначене не є предметом спору у цій справі, оскільки позивач відмовився від своїх вимог про зобов`язання Щасливцевської сільської ради про надання йому дозволу на розробку проекту землеустрою.

Таким чином, доводи апелянта щодо відсутності підстав для відмови йому у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність (безоплатно) земельної ділянки, орієнтовною площею 0,0751 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 є необгрунтовані.

З огляду на викладене, колегія суддів не погожуджується з висновками суду першої інстанції про те, що порушене право позивача оскаржуваним ріщенням є абстрактним, а доводи позивача свідчать тільки про його незгоду із цим рішенням, що не є тотожним порушенню права, свободи чи інтересу, оскільки оскаржуваним рішенням ОСОБА_1 було відмовлено у надані доволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки, тому рішення суду підлягає зміні в мотивувальній частині, з урахуванням висновків викладених у цій постанові.

У контексті оцінки доводів апеляційної скарги апеляційний суд звертає увагу на позицію Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах «Проніна проти України» (пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Відповідно до п.4 ч.1 ст. 317 КАС України передбачено, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Враховуючи, що суд першої інстанції правильно вирішив спірне питання щодо відмови в задоволенні позову, але з помилковим застосуванням норм матеріального права, колегія суддів вважає необхідним змінити рішення суду першої інстанції в частині обґрунтування висновків суду щодо відмови в задоволенні позову, з викладених вище мотивів.

Керуючись ст. ст. 262, 263, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 14 січня 2021 року змінити в мотивувальній частині з мотивів, викладених у цій постанові.

В іншій частині рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 14 січня 2021 року залишити без змін.

Відповідно до ст. 325-328 КАС України постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає крім випадків: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Головуюча суддя: Л.Є. Зуєва

Суддя: М.П. Коваль

Суддя: О.О. Кравець