Справа № 360/3110/20
Суддя: Гаврищук Тетяна Григорівна
Дата ухвалення: 2021-04-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2021 року справа №360/3110/20

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Гаврищук Т.Г.

суддів: Блохіна А.А.

Сіваченко І.В.

за участю секретаря судового засідання Антонюк А.О.

за участю сторін по справі:

позивач: не прибув

відповідач: Думанов Д.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Луганського окружного адміністративного (суддя Ірметова О.В.) від 26 листопада 2020 року (повне рішення складено 26 листопада 2020 року у м.Сєвєродонецьк) у справі №360/3110/20 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Луганській області про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Головного управління ДПС у Луганській області про визнання дій щодо нарахування та обчислення боргу зі сплати єдиного соціального внеску неправомірними та скасувати вимогу від 20.02.2020р. № Ф-566-53 на суму 27112,53 грн. про сплату боргу з єдиного соціального внеску; стягнення з Головного управління Державної податкової служби у Луганській області 3058,20 грн. та суму, яка була стягнута примусово через незаконне формування вимог про сплату боргу Білокуракинським районним відділом Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області в розмірі 451,78 грн.; зобов`язання Головне управління Державної податкової служби у Луганській області негайно відкликати вимоги про сплату боргу зі сплати єдиного соціального внеску, а саме: вимоги №Ф-566-53-У від 06.11.2018 на суму 15819,54 грн., № Ф-866-53-У від 08.02.2019 на суму 2754,18 грн, № Ф-866-53-У від 10.05.2019 на суму 2754,18 грн, № Ф-866-53-У від 13.08.2019 на суму 2754,18 грн та № Ф-866-53-У від 20.02.2020 на суму 5508,36 грн, які перебувають на примусовому виконанні Білокуракинського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління Державної податкової служби у Луганській області.

Рішенням Луганського окружного адміністративного від 26 листопада 2020 року у задоволені позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги позивач посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. Позивач вважає, що судом першої інстанції не прийнято до уваги , що він проживає у смт. Білокуракине, Луганської області, яка є територією де проводиться антитерористична операція. Згідно п. 9-4 розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» платники єдиного внеску, визначені статтею 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», які перебувають на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, визначених переліком, зазначеним у статті 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14.04.2014 року № 405/2014, звільняються від виконання своїх обов`язків, визначених частиною другою статті 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», на період з 14.04.2014 року до закінчення антитерористичної операції або військового чи надзвичайного стану.

Позивачем подана заява від 26.03.2021р. в якій останній просив суд апеляційної інстанції постановити рішення про списання суми боргу зі сплати єдиного внеску за 4-й квартал 2020 року в сумі 3300,00 грн. на підставі Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» щодо усунення дискримінації за колом платників та закрити провадження у справі.

Під час судового розгляду справи та у відзиві на апеляційну скаргу відповідач проти доводів апеляційної скарги заперечував, вважає, що рішення суду є законним та обґрунтованим, ухвалено судом відповідно до норм матеріального та процесуального права на підставі повного і всебічного з`ясування обставин в адміністративній справі.

Позивач у судове засідання не прибув, був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, відзив на скаргу, дійшов висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Судом першої інстанції та під час апеляційного провадження встановлено, що позивач зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , є пенсіонером та отримує пенсію за віком, що підтверджено копіями документів, а саме: паспорта громадянина України серії НОМЕР_2 виданий Білокуракинським РВ УМВС України в Луганській області 20.03.2000, довідкою про присвоєння ідентифікаційного номера (а. с. 5-6).

Згідно листа відповідача від 25.08.2020р. позивач перебуває на обліку в Білокуракинській ДПІ Сватівського управління Головного управління ДФС у Луганській області, як фізична особа, що здійснює незалежну професійну діяльність (адвокат) - встановлення ознаки з 02.02.1995р.. Як платник єдиного соціального внеску позивач обліковується з 14.03.2005р..

Відповідачем відповідно до ст.25 Закону України «Про збір та обік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» сформовано вимоги №Ф-866-53 від 06.11.2018р., від 08.02.2019р., від 10.05.2019р., від 13.08.2019р., від 20.02.2020р., відповідно до яких позивач має заборгованість зі сплати єдиного внеску (а. с. 14-18).

Відмовляючи у задоволенні позову про визнання неправомірними дії Головного управління ДПС у Луганській області щодо нарахування та обчислення боргу зі сплати єдиного внеску та скасування вимоги від 20.02.2020р. № Ф 566-53, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що Головним управлінням ДПС у Луганській області у відношенні позивача не було сформовано вимогу № Ф 566-53 від 20.02.2020р., у зв`язку з чим права позивача не порушені.

Суд апеляційної інстанції не може погодитись з наведеним висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Як встановлено судом, підтверджено матеріалами справи та не заперечується відповідачем, останнім відповідно до ст.25 Закону України «Про збір та обік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» була винесена вимога від 20 лютого 2020р. №Ф-866-53 про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування станом на 31 січня 2020р. у розмірі 27112,53 грн..

Копія наведеної вимоги була долучена позивачем до позовної заяви( арк.справи 18).

Суд апеляційної інстанції вважає, що допущена позивачем помилка при зазначені номеру вимоги №Ф-566-53 замість №Ф-866-53 не є підставою для відмови у задоволенні позову.

Щодо доводів позивача про те, що судом першої інстанції не прийнято до уваги , що він проживає у смт. Білокуракине, Луганської області, яка є територією де проводиться антитерористична операція, колегія суддів зазначає наступне.

Указом Президента України від 14 квітня 2014 року №405/2014 введено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» та розпочато проведення антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей.

З метою забезпечення підтримки суб`єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, та осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції або переселилися з неї під час її проведення, Верховною Радою України прийнято Закон № 1669-VII, яким, крім іншого, внесені зміни до № 2464-VI та доповнено його розділ VIII «Прикінцеві та перехідні положення» пунктом 9-3 (з 13 березня 2015 року в зв`язку з набранням чинності Законом України «Про внесення змін до розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування щодо зменшення навантаження на фонд оплати праці» від 02 березня 2015 року № 219-VIII пункт 9-3 постановлено вважати пунктом 9-4), який передбачає, що платники єдиного внеску, визначені статтею 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», які перебувають на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, визначених переліком, зазначеним у статті 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014, звільняються від виконання своїх обов`язків, визначених частиною 2 статті 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», на період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції або військового чи надзвичайного стану.

Підставою для такого звільнення є заява платника єдиного внеску, яка подається ним до органу доходів і зборів за основним місцем обліку або за місцем його тимчасового проживання у довільній формі не пізніше тридцяти календарних днів, наступних за днем закінчення антитерористичної операції.

Відповідальність, штрафні та фінансові санкції, передбачені цим Законом за невиконання обов`язків платника єдиного внеску в період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції, до платників єдиного внеску, зазначених у цьому пункті, не застосовуються.

На підставі вище наведеної норми, позивач звільнявся від відповідальності за невиконання вимог щодо своєчасності нарахування та сплати єдиного внеску з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції саме за умови перебування його на обліку органу доходів і зборів, розташованому на території населеного пункту, де проводилася така операція.

Законом № 440-ІХ, який набув чинності 13 лютого 2020 року, пункт 9-4 розділу VIII Закону №2464-VI виключено.

Відповідно до рішення Конституційного суду України від 13 травня 1997 року № 1-рп/1999 за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

З огляду на вищевикладене, апеляційним судом встановлено що, на час виникнення заборгованості по сплаті єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування пункт 9-4 розділу VIII Закону № 2464-VI діяв, разом з цим на час формування спірної вимоги про сплату боргу (20 лютого 2020 року), норма, яка тимчасово звільняла позивача від виконання обов`язків, визначених частиною другою статті 6 Закону № 2464-VI (своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок) втратила чинність.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги колегією суддів не прийнято до уваги.

Водночас, колегія суддів зазначає наступне.

Пунктом 6 Розділу VI Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затв. наказом Міністерстві фінансів України від 20.04.2015 №449 ( далі Інструкція №449), визначено, що вимога про сплату боргу (недоїмки) вважається відкликаною, зокрема, якщо борг (недоїмка) списується у випадках, передбачених статтею 25 або іншими положеннями Закону, в порядку, визначеному пунктами 9 - 11 цього розділу, - у день прийняття податковим органом рішення про списання боргу (недоїмки) відповідно до частини сьомої статті 25 або іншого положення Закону.

Рішенням відповідача про списання боргу ( недоїмки) з єдиного внеску від 11 березня 2021р. №103/12-32-13-06-27//68 було списано податковий борг позивача з єдиного внеску в сумі 33407,83 грн..

Таким чином, вимога від 20 лютого 2020р. №Ф-866-53 про сплату боргу (недоїмки) є відкликаною у день прийняття податковим органом рішення про списання боргу (недоїмки).

Відповідач у додаткових поясненнях від 09.04.2021р. також зазначив про те, що станом на 11.03.2021 року заборгованість зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування по ОСОБА_1 зазначена у вимогах про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску №Ф-866-53-У від 06.11.2018 року, від 08.02.2019 року, від 10.05.2019 року, від 13.08.2019 року, від 20.02.2020 року погашена у повному обсязі.

З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку про те, що вимога позивача про скасування вимоги від 20 лютого 2020р. №Ф-866-53 про сплату боргу (недоїмки) на суму 27112,53 грн. задоволенню не підлягає.

Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача 3058,20 грн. та суму, яка була стягнута примусово через незаконне формування вимог про сплату боргу Білокуракинським районним відділом Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області, в розмірі 451,78 грн., колегія суддів зазначає наступне.

Статтею 25 Закону України «Про збір та обік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» визначено, що вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом.

Платник єдиного внеску зобов`язаний протягом десяти календарних днів з дня надходження вимоги про сплату недоїмки сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею.

У разі незгоди з розрахунком суми недоїмки платник єдиного внеску узгоджує її з податковим органом шляхом оскарження вимоги про сплату єдиного внеску в адміністративному або судовому порядку.

У разі якщо платник єдиного внеску протягом десяти календарних днів з дня надходження вимоги не сплатив зазначені у вимозі суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею, не узгодив вимогу з органом доходів і зборів, не оскаржив вимогу в судовому порядку або не сплатив узгоджену суму недоїмки протягом десяти календарних днів з дня надходження узгодженої вимоги, орган доходів і зборів надсилає в порядку, встановленому законом, до підрозділу державної виконавчої служби вимогу про сплату недоїмки.

Вимога органу доходів і зборів про сплату недоїмки або рішення суду щодо стягнення суми недоїмки виконується державною виконавчою службою в порядку, встановленому законом.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, вищезазначені вимоги позивачем у встановлений строк не були оскаржені, відповідно стали узгодженими та були направлені на примусове виконання до виконавчої служби.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про те, що судом першої інстанції правомірно відмовлено у задоволені позову в цій частині.

Стосовно позовних вимог про зобов`язання відповідача відкликати вимоги про сплату боргу зі сплати єдиного соціального внеску, а саме: вимоги № Ф-566-53-У від 06.11.2018р. на суму 15819,54 грн., № Ф-866-53-У від 08.02.2019 р. на суму 2754,18 грн., № Ф-866-53-У від 10.05.2019р. на суму 2754,18 грн., № Ф-866-53-У від 13.08.2019р. на суму 2754,18 грн. та № Ф-866-53-У від 20.02.2020р. на суму 5508,36 грн., які перебувають на примусовому виконанні Білокуракинського районного відділу Державної виконавчої служби, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Згідно абз.4 пункту 4 Розділу VI Інструкції №449 вимога про сплату боргу (недоїмки) формується під одним порядковим номером до повного погашення сум боргу.

При формуванні вимоги про сплату боргу (недоїмки) їй присвоюється порядковий номер, який складається з трьох частин: перша частина - літера "Ю" (вимога до юридичної особи) або "Ф" (вимога до фізичної особи), друга частина - порядковий номер, третя частина - літера "У" (узгоджена вимога).

В третій частині літера "У" (інформація щодо узгодження вимоги) проставляється у разі надсилання , зокрема, вимоги до органів державної виконавчої служби або до органів Казначейства відповідно до цієї Інструкції.

За приписами пункту 7 Інструкції №449 якщо протягом наступного базового звітного періоду сума боргу (недоїмки) платника зросла, після проходження відповідних процедур узгодження та оскарження вимога про сплату боргу (недоїмки) подається до органу державної виконавчої служби або до органу Казначейства тільки на суму зростання боргу (недоїмки).

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, на виконанні Білокуракинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області знаходились: вимога №Ф-866-53У від 06.11.2018 року на суму 15 819,54грн., вимога №Ф-866-53-У від 08.02.2019 року на суму 2457,18грн., вимога №Ф-866-53-У від 10.05.2019 року на суму 2754,18 грн., вимога №Ф-12.08.2019 року на суму 2754,18 грн., вимога №Ф-866-53-У від 20.02.2020 року на суму 5508,36 грн..

Відповідачем на адресу Білокуракинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції направлено лист від 12.03.2021р. №2052/5/12-32-13-06-08 про закінчення наведених вище виконавчих проваджень.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що відсутні підстави для задоволення вимог позивача про зобов`язання відповідача відкликати вимоги № Ф-566-53-У від 06.11.2018 на суму 15819,54 грн, №Ф-866-53-У від 08.02.2019 на суму 2754,18 грн, № Ф-866-53-У від 10.05.2019 на суму 2754,18 грн, №Ф-866-53-У від 13.08.2019 на суму 2754,18 грн., № Ф-866-53-У від 20.02.2020 на суму 5508,36 грн., які перебувають на примусовому виконанні Білокуракинського районного відділу Державної виконавчої служби.

Заява позивача від 26.03.2021 р. про списання суми боргу зі сплати єдиного соціального внеску за 4 квартал 2020р. в сумі 3300,00 грн. задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

За приписами ч.5 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції не може розглядати позовні вимоги та підстави позову, що не були заявлені в суді першої інстанції.

Враховуючи, що списання суми боргу зі сплати єдиного соціального внеску за 4 квартал 2020р. в сумі 3300,00 грн. не було предметом розгляду судом першої інстанції, суд апеляційної інстанції позбавлений можливості розглядати ці вимоги.

За приписами пункту 1 частини першої статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвали судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Оскільки судом першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги правильно встановлені обставини справи, судове рішення є обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Апеляційний суд дійшов висновку про те, що підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні, а тому відхиляє апеляційну скаргу і залишає судове рішення без змін.

Керуючись статтями 205, 271, 272, 286, 308, 310, 313, 315, 317, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Луганського окружного адміністративного від 26 листопада 2020 року у справі №360/3110/20 залишити без задоволення.

Рішення Луганського окружного адміністративного від 26 листопада 2020 року у справі №360/3110/20 залишити без змін.

Вступна та резолютивна частина постанови прийнята у нарадчій кімнаті та проголошена у судовому засіданні 15 квітня 2021 року.

Постанова у повному обсязі складена у нарадчій кімнаті 15 квітня 2021 року.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з 15 квітня 2021 року та підлягає касаційному оскарженню крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий: Т.Г. Гаврищук

Судді: А.А. Блохін

І.В. Сіваченко