Справа № 380/1762/21
Суддя: Качур Роксолана Петрівна
Дата ухвалення: 2021-04-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа № 380/1762/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 квітня 2021 року м. Львів

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Качур Р.П. розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Управління соціального захисту населення Самбірської районної державної адміністрації (81400 Львівська область м. Самбір вул. І.Мазепи 8) про визнання протиправною відмови та зобов`язання вчинити дії -

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Львівського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Управління соціального захисту населення Самбірської районної державної адміністрації (далі - відповідач, Управління соціального захисту населення Самбірської РДА), у якій з урахуванням уточненої позовної заяви просить:

- визнати протиправною відмову відповідача у перерахунку та виплаті позивачу щорічної разової грошової допомоги до 05 травня за 2018 рік;

- зобов`язати відповідача здійснити перерахунок та виплату позивачу разової допомоги до 05 травня за 2018 рік у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що частиною п`ятою статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» передбачено виплату учасникам бойових дій щорічної разової грошової допомоги до 05 травня в розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком. Позивач вважає, що у 2018 році виплату допомоги до 05 травня йому як учаснику бойових дій здійснено у меншому розмірі, ніж це передбачено Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». У грудні 2020 року позивач звернувся до Управління соціального захисту населення Самбірської РДА із заявою про перерахунок та виплату щорічної разової грошової допомоги до 05 травня, зокрема за 2018 рік, у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком. У відповідь отримав лист, відповідно до якого відповідач інформував заявника про відсутність правових підстав для проведення перерахунку та виплати цієї допомоги. Позивач вважає протиправними дії відповідача щодо відмови здійснити перерахунок разової грошової допомоги до 05 травня за 2018 рік у розмірі, встановленому частиною п`ятою статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», у зв`язку з чим звернувся до суду з цим позовом.

Ухвалою від 12.02.2021 позовну заяву залишено без руху для усунення її недоліків.

Ухвалою від 23.02.2021 суддя прийняла позовну заяву до розгляду та відкрила провадження у справі; справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження в судовому засіданні без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні); відповідачу встановлено 15-денний строк з дня вручення копії цієї ухвали для подання відзиву на позовну заяву.

У зв`язку зі складнощами із фінансовим забезпеченням діяльності судів, зокрема, відсутністю асигнувань на оплату послуг з пересилання поштової кореспонденції, копію такої ухвали 26.03.2021 скеровано за допомогою електронних засобів зв`язку на електронну адресу відповідача. Правом подати письмовий відзив встановлений судом строк не скористався. Жодних клопотань на адресу суду не надходило. Відтак суд, керуючись ч. 6 ст. 162 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), вирішив справу за наявними матеріалами.

Суд вивчив матеріали справи, з`ясував обставини, на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідив докази, якими вони обґрунтовуються та встановив таке.

Позивач - ОСОБА_1 , є учасником бойових дій, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 від 12.02.2016, та має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - учасників бойових дій, зокрема на отримання щорічної разової грошової допомоги до 05 травня відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» № 3551-XII від 22.10.1993.

Позивачу у 2018 році виплачено щорічну разову грошову допомогу до 05 травня в розмірі 1295,00 грн, що підтверджується довідкою Управління соціального захисту населення Самбірської РДА № С-1/01-16 від 19.02.2021.

Позивач звернувся до Управління соціального захисту населення Самбірської РДА із заявою про проведення перерахунку виплаченої йому разової грошової допомоги до 05 травня, зокрема за 2018 рік, у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком.

Управління соціального захисту населення Самбірської РДА листом № С-215/01-11 від 11.01.2021 повідомило заявника про відсутність підстав для здійснення перерахунку виплаченої позивачу щорічної разової грошової допомоги.

Позивач вважає таку відмову у перерахунку щорічної разової грошової допомоги за 2018 рік протиправною, внаслідок чого звернувся до суду із цим позовом.

При вирішенні спору по суті суд керується таким.

Частиною другою статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правовий статус ветеранів війни, створення належних умов для їх життєзабезпечення визначає Закон України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» № 3551-XII від 22.10.1993 (далі - Закон № 3551-XII).

Відповідно до частини п`ятої статті 12 Закону № 3551-XII (у редакції Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» № 367-XIV від 25.12.1998) щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком.

Згідно з частиною першою статті 17 Закону № 3551-XII фінансування витрат, пов`язаних з введенням в дію цього Закону, здійснюється за рахунок коштів державного та місцевого бюджетів.

Частиною першою статті 17-1 Закону № 3551-XII визначено, що щорічну виплату разової грошової допомоги до 5 травня в розмірах, передбачених статтями 12-16 цього Закону, здійснює центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення, через відділення зв`язку або через установи банків (шляхом перерахування на особовий рахунок отримувача) пенсіонерам - за місцем отримання пенсії, а особам, які не є пенсіонерами, - за місцем їх проживання чи одержання грошового утримання.

Законом України «Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин» № 79-VІІІ від 28.12.2014 (набрав чинності з 01.01.2015) розділ VІ «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України доповнено пунктом 26, відповідно до якого установлено, що норми і положення статей 12, 13, 14, 15 та 16 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Таким чином, з 01.01.2015 Кабінету Міністрів України делеговано повноваження щодо визначення розміру щорічної разової грошової допомоги до 05 травня, передбаченої Законом № 3551-XII.

На виконання цих приписів Бюджетного кодексу України та з метою забезпечення виплати разової грошової допомоги ветеранам війни, особам, на яких поширюється дія Законів України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань», Кабінет Міністрів України щороку приймав постанови, якими визначав розмір та порядок виплати разової грошової допомоги до 5 травня, зокрема, учасникам бойових дій.

Так, постановою Кабінету Міністрів України «Деякі питання виплати у 2018 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань»» № 170 від 14.03.2018 визначено розмір виплати разової грошової допомоги до 05 травня учасникам бойових дій у сумі 1265 гривень.

Рішенням № 3-р/2020 від 27.02.2020 у справі № 1-247/2018(3393/18) Конституційний Суд України вирішив:

1. Визнати таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), окреме положення пункту 26 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України у частині, яка передбачає, що норми і положення статей 12, 13, 14, 15 та 16 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., N 45, ст. 425) застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.

2. Окреме положення пункту 26 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України у частині, яка передбачає, що норми і положення статей 12, 13, 14, 15 та 16 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., N 45, ст. 425) застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування, визнане неконституційним, втрачає чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

3. Рішення Конституційного Суду України є обов`язковим, остаточним та таким, що не може бути оскаржено.

Суд зазначає, що аргументи позивача у цій справі зводяться до того, що частиною п`ятою статті 12 Закону № 3551-XII визначено щорічно до 05 травня виплату учасникам бойових дій разової грошової допомоги у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком. Законом України «Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин» від 28.12.2014 (набрав чинності з 01.01.2015) доповнено розділ VІ Бюджетного кодексу пунктом 26, відповідно до якого делеговано повноваження Кабінету Міністрів України самостійно визначати розмір виплат до 5 травня учасникам бойових дій в межах наявних фінансових ресурсів бюджетів. З дня ухвалення Конституційним Судом України рішення від 27.02.2020 № 3-р/2020 положення пункту 26 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України втратили чинність.

Отже, з урахуванням рішення Конституційного Суду України № 10-рп/2008 від 22.05.2008 чинною є частина п`ята статті 12 Закону № 3551-XII в редакції Закону № 367-XIV від 25.12.1998, що передбачає виплату учасникам бойових дій щорічно до 05 травня разової грошової допомоги у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком.

Разом з цим, у період з 01.01.2015 до 27.02.2020 була чинною та діяла законодавча норма пункту 26 розділу VІ «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України в редакції Закону України «Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин» № 79-VІІІ від 28.12.2014, окремим положенням якої передбачалося, що норми і положення статей 12, 13, 14, 15 та 16 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22 жовтня 1993 року № 3551-XII (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 45, ст. 425), зі змінами, застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.

При прийнятті рішення суд враховує, що фінансування витрат на виплату разової грошової допомоги до 05 травня здійснюється за рахунок коштів державного та місцевого бюджетів (частина перша статті 17 Закону № 3551-XII).

У період з 01.01.2015 до 27.02.2020 (до прийняття рішення КСУ у справі № 1-247/2018(3393/18)), що охоплює спірний період 2018 року, Кабінет Міністрів України на підставі наведених вище норм Бюджетного кодексу України мав повноваження визначати розмір щорічної разової грошової допомоги до 05 травня, передбаченої Законом № 3551-XII.

Суд зазначає, що на час виникнення спірних правовідносин діяли два нормативно-правові акти, які мають однакову юридичну силу, проте встановлювали різний розмір щорічної допомоги до 05 травня учасникам бойових дій.

З цього приводу суд звертає увагу на те, що закони є актами єдиного органу законодавчої влади України - Верховної Ради України.

Конституція України не встановлює пріоритету в застосуванні того чи іншого закону, в тому числі залежно від предмета правового регулювання. Чинним законодавством України не врегульовано питання подолання колізії норм законів, що мають однакову юридичну силу.

Конституційний Суд України в пункті 3 мотивувальної частини рішення від 03.10.1997 у справі № 4-зп (справа про набуття чинності Конституцією України) зазначив: «Конкретна сфера суспільних відносин не може бути водночас врегульована однопредметними нормативними правовими актами однакової сили, які за змістом суперечать один одному. Звичайною є практика, коли наступний у часі акт містить пряме застереження щодо повного або часткового скасування попереднього. Загальновизнаним є й те, що з прийняттям нового акта, якщо інше не передбачено самим цим актом, автоматично скасовується однопредметний акт, який діяв у часі раніше».

Отже, за наявності декількох законів, норми яких по-різному регулюють конкретну сферу суспільних відносин, під час вирішення спорів у цих відносинах слід застосовувати положення закону з урахуванням дії закону у часі за принципом пріоритету тієї норми, яка прийнята пізніше та залишається чинною на час перебігу правовідносин.

Зважаючи на те, що Закон України «Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин» № 79-VIII від 28.12.2014 прийнято пізніше, ніж Закон України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», то у такому випадку при визначенні розміру щорічної разової грошової допомоги учасникам бойових дій до 05 травня слід враховувати саме норми Закону України «Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин» № 79-VIII від 28.12.2014.

Крім цього, положення Закону № 79-VIII, яким розділ VІ Прикінцеві та перехідні положення Бюджетного кодексу України доповнено пунктом 26, яким визначено, що норми і положення статей 12, 13, 14, 15 та 16 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України та постанова Кабінету Міністрів України № 170 від 14.03.2018, яка прийнята на виконання зазначених приписів Бюджетного кодексу України, є чинними, не визнані Конституційним Судом України неконституційними, а отже підлягали застосуванню при визначенні розміру щорічної разової допомоги учасникам бойових дій до 05 травня у 2018 році.

Вказана правова позиція суду узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, яка неодноразово висловлювалась, зокрема, у постановах від 07.03.2018 у справі № 348/2100/16-а, від 19.06.2018 у справі № 459/2783/17, від 22.08.2018 у справі № 550/1131/17, від 13.06.2019 у справі №564/189/17.

Відповідно до частини п`ятої статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

За обставинами цієї справи відповідач здійснив нарахування та виплату ОСОБА_1 разової грошової допомоги до 05 травня як учаснику бойових дій у розмірі, що визначений постановою Кабінету Міністрів України № 170 від 14.03.2018. Оскільки на момент нарахування та виплати ОСОБА_1 щорічної разової грошової допомоги до 05 травня учаснику бойових дій у 2018 році застосовані положення Бюджетного кодексу України (в редакції Закону України «Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин» № 79-VІІІ від 28.12.2014), як і положення постанови Кабінету Міністрів України № 170 від 14.03.2018, були чинними, такі були обов`язковими для застосування відповідачем при визначені позивачу розміру щорічної разової грошової допомоги до 05 травня учаснику бойових дій за спірний період.

Кабінет Міністрів України втратив повноваження визначати розмір передбаченої Законом №3551-XII щорічної разової грошової допомоги до 05 травня з 27.02.2020, тобто з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення № 3-р/2020 від 27.02.2020 у справі № 1-247/2018(3393/18).

Оскільки дія викладеної в частині п`ятій статті 12 Закону № 3551-XII норми права, що передбачає виплату учасникам бойових дій щорічної разової грошової допомоги до 05 травня в розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком, відновилася з 27.02.2020 (з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення № 3-р/2020 від 27.02.2020 у справі № 1-247/2018(3393/18)), то ця подія не створила правових підстав для перерахунку та доплати цього виду соціальної допомоги за попередній період, зокрема за 2018 рік. Тому суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 за вказаний період є безпідставними та не підлягають задоволенню.

З огляду на встановлені обставини справи та досліджені докази, суд вважає, що відповідач при нарахуванні та виплаті позивачу щорічної разової грошової допомоги до 05 травня в розмірі, встановленому постановою Кабінету Міністрів України № 170 від 14.03.2018, діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені Бюджетним кодексом України та з дотриманням вимог частини другої статті 2 КАС України.

За таких обставин у задоволенні позовної вимоги про визнання протиправною відмови відповідача у перерахунку та виплаті позивачу щорічної разової грошової допомоги до 05 травня за 2018 рік слід відмовити.

Відповідно до пункту 23 частини першої статті 4 КАС України похідна позовна вимога - вимога, задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної вимоги).

Оскільки позовна вимога про зобов`язання відповідача здійснити перерахунок та виплату позивачу разової допомоги до 05 травня за 2018 рік у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком є похідною від позовної вимоги про визнання протиправною відмови відповідача у перерахунку та виплаті позивачу щорічної разової грошової допомоги до 05 травня за 2018 рік і в задоволенні такої судом відмовлено, вказана позовна вимога також не підлягає задоволенню.

Відповідно до частин 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно зі статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, перевіривши обґрунтованість доводів сторін та оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог, з огляду на що у задоволенні позову слід відмовити.

Відповідно до частини п`ятої статті 139 КАС України у разі відмови у задоволенні вимог позивача, звільненого від сплати судових витрат, або залишення позовної заяви без розгляду чи закриття провадження у справі, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Оскільки позивача звільнено від сплати судового збору на підставі пункту 13 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір», судові витрати у вигляді судового збору стягненню не підлягають.

Керуючись статтями 2,6, 8-10, 13, 14, 72-77, 139, 241-246, 250, 255, 293, 295, пп. 15.5 п. 15 розділу VII «Перехідні положення» КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 ) до Управління соціального захисту населення Самбірської районної державної адміністрації (81400 Львівська область м. Самбір вул. І.Мазепи 8; код за ) про визнання протиправною відмови та зобов`язання вчинити дії відмовити.

2. Судові витрати розподілу не підлягають.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Р.П. Качур