Справа № 520/11147/2020
Суддя: Макаренко Я.М.
Дата ухвалення: 2021-04-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2021 р. Справа № 520/11147/2020
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Макаренко Я.М.,

Суддів: Мінаєвої О.М. , Кононенко З.О. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 10.11.2020, головуючий суддя І інстанції: Горшкова О.О., м. Харків по справі № 520/11147/2020

за позовом ОСОБА_1

до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Харківській області

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Харківській області (далі - відповідач), в якому просив суд:

- визнати протиправною бездіяльність Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Харківській області щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_1 ) страхових виплат за період з лютого 2017 року по листопад 2019 року;

- зобов`язати Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Харківській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_1 ) заборгованість по страховим виплатам за період з лютого 2017 року по листопад 2019 року;

- зобов`язати Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Харківській області подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 10.11.2020 року вказаний адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправною бездіяльність Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Харківській області в особі Харківського міського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Харківській області щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_1 ) страхових виплат за період з 01.02.2017 року по 30.11.2019 року.

Зобов`язано Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Харківській області () нарахувати та виплатити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) заборгованість зі сплати страхових виплат за період з 01.02.2017 року по 30.11.2019 року.

Допущено негайне виконання рішення суду в частині виплати страхових виплат ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) у межах суми стягнення за один місяць, відповідно до пункту 1 частини 1 статті 371 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідач, не погодившись із вказаним рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 10.11.2020 року у справі № 520/11147/2020 та прийняти постанову, якою відмовити у задоволенні позову.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги, відповідач зазначає, що з його боку відсутні протиправні дії чи бездіяльність щодо припинення страхових виплат позивачу. Навпаки, відповідач з 01.12.2019 року продовжив ОСОБА_1 страхові виплати з місяця звернення у відповідності до п. 3.7. Порядку надання страхових виплат, фінансування витрат на медичну та соціальну допомогу, передбачених загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання для внутрішньо переміщених осіб, затвердженого постановою правління Фонду соціального страхування України від 12.12.2018 № 27. До цього позивач перебував на обліку в Лиманському міському відділенні Управління фонду соціального страхування України у Донецькій області, яке зупинило виплату страхових виплат з 31.01.2017 року у зв`язку з заявою потерпілого про відмову від отримання виплат. Зазначає, що позивач в період з моменту написання заяви про припинення виплат в Лиманському міському відділенні Управління фонду соціального страхування України у Донецькій області до написання заяви про продовження виплат в Харківському відділенні 06.12.2019 року до робочих органів не звертався, відповідно нарахування виплат не проводилось, а тому заборгованість по виплат відсутня.

У відповідності до п. 3 ч.1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Згідно з ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, перевіривши рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що вимоги апеляційної скарги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку у Фонді соціального страхування України з 14 січня 2008 року та має зареєстрований страховий випадок втрата професійної працездатності за сукупністю в розмірі 80% безстроково у зв`язку з професійними захворюваннями - 25% вібраційна хвороба та 55% хронічний бронхіт, що підтверджується копіями довідок МСЕК серія ДОН-04 №026639 від 14.01.2008 та Серія ДОН-05 №115070 від 14.01.2008.

Позивач є внутрішньо переміщеною особою, що підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи № від 29.05.2018. Попереднім місцем проживання позивача є АДРЕСА_1 . Внаслідок проведення АТО позивач зареєстрований у АДРЕСА_2 .

З 01 жовтня 2014 року позивач перебував на обліку як отримувач страхових виплат в Лиманському міському відділенні управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області, де до 31.01.2017 отримував страхові виплати.

З 06.12.2019 року позивач, у зв`язку зі зміною місця проживання, перебуває на обліку в Харківському міському відділенні управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Харківській області та отримує страхові виплати.

Однак, до теперішнього часу заборгованість по страховим виплатам за період з 01.02.2017 по 30.11.2019 року позивачу не нараховано та не виплачено.

Позивач 20.07.2020 року звернувся до відповідача із заявою про виплату йому вказаної заборгованості та надання довідки про розмір окремо нарахованих та окремо виплачених сум страхових виплат з січня 2016 року та дату звернення з вказівкою дат та нарахування виплат.

Листом Харківського міського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Харківській області від 28.07.2020 №15.02-14/3136 роз`яснено позивачу, що ОСОБА_1 із заявою про продовження раніше призначених страхових виплат як внутрішньо переміщена особа звернувся до Відділення 06.12.2019 року. після отримання рішення комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, які здійснили реєстрацію місця проживання на території Московського району м.Харкова (протокол від 22.01.2020 №160) заявнику продовжено страхові виплати з 01.12.2019 (з місяця звернення), як це передбачено п.3.7 Порядку надання страхових виплат, фінансування втрат на медичну та соціальну допомогу, передбачених загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання для внутрішньо переміщених осіб, затверджений постановою правління Фонду соціального страхування України від 12.12.2018 №27.

Додатково повідомлено, що суми, які не виплачені за минулий період, обліковуються в робочих органах виконавчої дирекції Фонду, в яких зберігались справи про страхові виплати до початку антитерористичної операції, та тимчасової окупації українських територій, в порядку визначеному виконавчою дирекцією Фонду та будуть виплачені на умовах окремого порядку, визначеного Кабінетом Міністрів України.

Згідно відповіді Лиманського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області від 23.07.2020 року №01-04/15-1289 зазначено, що ОСОБА_1 як внутрішньо переміщена особа перебував на обліку та отримував щомісячні страхові виплати з 01 жовтня 2014 року по 31 січня 2017 року у Лиманському відділенні управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області. З 01 лютого 2017 року потерпілому припинено нарахування щомісячних страхових виплат на підставі особової заяви про зміну місця проживання.

Не погоджуючись з відмовою відповідача у виплаті йому страхових виплат за період з 01.02.2017 по 31.11.2019 року, позивач звернувся до суду з вказаною позовною заявою.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що не прийняття Кабінетом Міністрів України окремого порядку не може бути підставою для невиплати позивачу страхових виплат за спірний період з 01.02.2017 по 30.11.2019.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Гарантії дотримання прав, свобод та законних інтересів внутрішньо переміщених осіб визначено Законом України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" від 20 жовтня 2014 року №1706-VII (надалі - Закон N 1706-VII).

Статтею 1 Закону №1706-VII визначено, що внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Відповідно до частини першої статті 4 цього ж Закону факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 цього Закону.

Підставою для взяття на облік внутрішньо переміщеної особи є проживання на території, де виникли обставини, зазначені в статті 1 цього Закону, на момент їх виникнення (ч. 2 цієї статті).

Довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи засвідчує місце проживання внутрішньо переміщеної особи на період наявності підстав, зазначених у статті 1 цього Закону (ч.1 ст.5 Закону №1706-VII).

Водночас, статтею 14 Закону №1706-VII визначено, що внутрішньо переміщені особи користуються тими ж правами і свободами відповідно до Конституції, законів та міжнародних договорів України, як і інші громадяни України, що постійно проживають в Україні. Забороняється їх дискримінація при здійсненні ними будь-яких прав і свобод на підставі, що вони є внутрішньо переміщеними особами.

Отже, внутрішньо переміщені особи користуються тими ж правами і свободами, що й інші громадяни, які постійно проживають на території України.

Відповідно до частини першої статті 7 Закону №1706-VII для взятої на облік внутрішньо переміщеної особи реалізація прав на зайнятість, пенсійне забезпечення, загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, на отримання соціальних послуг здійснюється відповідно до законодавства України.

Правову основу, економічний механізм та організаційну структуру загальнообов`язкового державного соціального страхування громадян від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які призвели до втрати працездатності або загибелі застрахованих на виробництві, унормовано Законом України від 23 вересня 1999 року №1105-ХІV "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" (далі - Закон №1105-ХІV), який із 01 січня 2015 року діє в редакції Закону України від 28 грудня 2014 року №77-VIII та має назву "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування".

Відповідно до підпункту "в" пункту 1 частини першої статті 21 Закону №1105-ХІV (у редакції, яка діяла до 01 січня 2015 року) у разі настання страхового випадку Фонд зобов`язаний у встановленому законодавством порядку своєчасно та в повному обсязі відшкодовувати шкоду, заподіяну працівникові внаслідок ушкодження його здоров`я, виплачуючи йому, зокрема, щомісяця грошову суму в разі часткової чи повної втрати працездатності, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку потерпілого.

Згідно зі статтею 28 Закону №1105-ХІV, грошові суми, які відповідно до статті 21 цього Закону Фонд виплачує застрахованому чи особам, які мають на це право, у разі настання страхового випадку, є страховими виплатами. Зазначені грошові суми складаються, зокрема, із страхової виплати втраченого заробітку (або відповідної його частини) залежно від ступеня втрати потерпілим професійної працездатності.

Статтею 40 Закону №1105-ХІV (у редакції до 01 січня 2015 року) передбачено, що страхові виплати потерпілому провадяться щомісячно в установлені Фондом дні на підставі постанови цього Фонду або рішення суду з дня втрати працездатності внаслідок нещасного випадку або з дати встановлення професійного захворювання. Страхові виплати провадяться протягом строку, на який встановлено втрату працездатності у зв`язку із страховим випадком. Страхові виплати провадяться протягом строку, встановленого МСЕК або ЛКК.

З 01 січня 2015 року зазначені норми встановлені частинами першою, п`ятою та шостою статті 47 Закону №1105-XIV (у редакції Закону України від 28 грудня 2014 року №77-VІІІ).

Так, згідно з п.1 ч.7 ст.36 Закону №1105-XIV страхові виплати складаються, зокрема, із страхової виплати втраченого заробітку (або відповідної його частини) залежно від ступеня втрати потерпілим професійної працездатності (далі - щомісячна страхова виплата).

Сума щомісячної страхової виплати встановлюється відповідно до ступеня втрати професійної працездатності та середньомісячного заробітку, що потерпілий мав до ушкодження здоров`я.

Максимальний розмір щомісячної страхової виплати не повинен перевищувати 10 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб (ч.1 ст.42 Закону №1105-XIV).

Страхові виплати провадяться щомісячно в установлені Фондом дні на підставі постанови цього Фонду або рішення суду: потерпілому - з дня втрати працездатності внаслідок нещасного випадку або з дати встановлення професійного захворювання (ч.1 ст.47 Закону №1105-XIV).

З аналізу вищевказаної норми слідує, що потерпілий має право на страхові виплати з дня втрати працездатності внаслідок нещасного випадку або з дати встановлення професійного захворювання.

Відповідно до ч.ч.5, 6 ст.47 Закону №1105-XIV страхові виплати провадяться протягом строку, на який встановлено втрату працездатності у зв`язку із страховим випадком, а фінансування додаткових витрат згідно з цим Законом - протягом строку, на який визначено потребу в них.

Страхові виплати провадяться протягом строку, встановленого МСЕК або ЛКК. Строк проведення страхових виплат продовжується з дня їх припинення і до часу, встановленого при наступному огляді МСЕК або ЛКК, незалежно від часу звернення потерпілого або заінтересованих осіб до Фонду. При цьому сума страхових виплат за минулий час виплачується за умови підтвердження МСЕК втрати працездатності та причинного зв`язку між настанням непрацездатності та ушкодженням здоров`я.

З матеріалів справи колегією суддів встановлено, що згідно з довідкою МСЕК серія ДОН-04 №026639 від 14.01.2008 та Серія ДОН-05 №115070 від 14.01.2008 позивачу встановлено ступінь страти працездатності за сукупністю в розмірі 80% безстроково у зв`язку з професійними захворюваннями - 25% вібраційна хвороба та 55% хронічний бронхіт.

Відповідач в апеляційній скарзі стверджує про відсутність у нього обов`язку нарахувати та виплатити позивачу страхові виплати за період з 01.02.2017 по 30.11.2019 у зв`язку з неприйняттям Кабінетом Міністрів України окремого порядку виплат внутрішньо переміщеним особам коштів, які не виплачені ним за минулий період.

Відповідно до частини сьомої статті 47 Закону №1105-XIV, якщо потерпілому або особам, які мають право на одержання страхової виплати, з вини Фонду своєчасно не визначено або не виплачено суми страхової виплати, ця сума виплачується без обмеження протягом будь-якого строку та підлягає коригуванню у зв`язку із зростанням цін на споживчі товари та послуги в порядку, встановленому статтею 34 Закону України "Про оплату праці".

Положеннями пункту 3 розділу VII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування" передбачено, що особливості надання соціальних послуг та виплати матеріального забезпечення за соціальним страхуванням внутрішньо переміщеним особам (громадянам України, які переселилися з тимчасово окупованої території, території проведення антитерористичної операції або зони надзвичайної ситуації) визначаються Кабінетом Міністрів України.

До 28.12.2018 виплати матеріального забезпечення за соціальним страхуванням внутрішньо переміщеним особам визначалися Порядком надання страхових виплат, фінансування витрат на медичну та соціальну допомогу, передбачених загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання для осіб, які переміщуються з тимчасово окупованої території і районів проведення антитерористичної операції, затвердженим постановою правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 11.12.2014 №20 (далі - Порядок № 20).

З 28.12.2018 - Порядком надання страхових виплат, фінансування витрат на медичну та соціальну допомогу, передбачених загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання для внутрішньо переміщених осіб, затвердженим постановою правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 12.12.2018 №27 (далі - Порядок № 27).

Пунктом 1 Розділу 3 Порядку №20 передбачалося, що особи, які тимчасово переміщені, мають право на продовження раніше призначених та нарахованих страхових виплат у робочому органі виконавчої дирекції Фонду за фактичним місцем проживання (перебування) на підставі заяви, до якої додаються копії довідки про взяття на облік, паспорта або документа, що посвідчує особу, та реєстраційного номера облікової картки платника податків або серії та номера паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні або інші переконання відмовилися від прийняття ідентифікаційного номера та офіційно повідомили про це відповідні державні органи і мають відмітку у паспорті). Копії засвідчуються працівником відділення при пред`явленні оригіналів.

Пунктом 1.2. Розділу 1 Порядку №27 визначено, що внутрішньо переміщені особи мають право на призначення та/або продовження раніше призначених страхових виплат, витрат на медичну та соціальну допомогу відповідно до Закону № 1105 безпосередньо в робочих органах виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України (далі - робочі органи виконавчої дирекції Фонду) або їх відділеннях за фактичним місцем проживання (перебування), що підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, виданою відповідно до Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2014 року № 509 (далі - довідка про взяття на облік), з дотриманням вимог Порядку призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.06.2016 № 365 (далі - Порядок № 365), та постанови Кабінету Міністрів України від 05.11.2014 № 637 "Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам" (далі - постанова КМУ № 637).

Окремо підстав для припинення виплат ні Порядком №20, ні Порядком №27 не передбачено.

Пунктом 5 розділу ІІІ Порядку №20 зазначено, що щомісячні страхові виплати внутрішньо переміщеній особі нараховуються з місяця подання заяви або з місяця, в якому не здійснювались страхові виплати робочим органом виконавчої дирекції Фонду, в якому зберігалася справа про страхові виплати на той час, та фінансується впродовж тридцяти календарних днів з дати прийняття постанови про продовження раніше призначених страхових виплат.

З аналізу вищевказаної норми слідує, що щомісячні страхові виплати внутрішньо переміщеній особі нараховуються з місяця подання заяви для осіб, які вперше звернулись за страховою виплатою, а для внутрішньо переміщених осіб, які вже отримували страхові виплати з місяця, в якому не здійснювались страхові виплати робочим органом виконавчої дирекції Фонду.

Відповідно до п. 3.7. Порядку № 27 щомісячні страхові виплати внутрішньо переміщеній особі продовжуються (відновлюються) на підставі рішення Комісії з місяця, в якому надійшла заява внутрішньо переміщеної особи, та фінансуються впродовж тридцяти календарних днів з дати прийняття постанови про продовження раніше призначених страхових виплат.

Суми страхових виплат, які не виплачені за минулий період, виплачуються на умовах окремого порядку, визначеного Кабінетом Міністрів України (п.3.8. Порядку № 27).

Приписами Порядку № 20, який був чинний до 28.12.2018 року не було передбачено, що вказані виплати за минулий період, виплачуються на умовах окремого порядку, визначеного Кабінетом Міністрів України.

При цьому колегія суддів зазначає, що приписи пункту 3.8 Порядку №27 не надають підстав для нарахування або не нарахування соціальних виплат. Вони визначають лише одну підставу обліку соціальних виплат - "які не виплачені за минулий період".

Колегія суддів зазначає, що посилаючи на відсутність окремого, порядку, визначеного Кабінетом Міністрів України, відповідач фактично відмовив позивачу у виплати страхових виплат за період з 01.02.2017 по 30.11.2019 року.

Разом з тим, відповідно до ст. 45 Закону №1105-XIV Фонд відмовляє у страхових виплатах і наданні соціальних послуг застрахованому, якщо мали місце: 1) навмисні дії, а також бездіяльність (приховування захворювань, невиконання приписів та обмежень лікаря) потерпілого, спрямовані на створення умов для настання страхового випадку; 2) подання роботодавцем, іншими органами, що беруть участь у встановленні страхового випадку, або потерпілим Фонду свідомо неправдивих відомостей про страховий випадок; 3) вчинення застрахованим умисного кримінального правопорушення, що призвів до настання страхового випадку.

Згідно ст. 46 Закону №1105-XIV страхові виплати і надання соціальних послуг припиняються: 1) на весь час проживання потерпілого за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України; 2) на весь час, протягом якого потерпілий перебуває на державному утриманні, за умови, що частка виплати, яка перевищує вартість такого утримання, надається особам, які перебувають на утриманні потерпілого; 3) якщо з`ясувалося, що виплати призначено на підставі документів, які містять неправдиві відомості. Сума витрат на страхові виплати, отримані застрахованим, стягується в судовому порядку; 4) якщо страховий випадок настав внаслідок навмисного наміру заподіяння собі травми; 5) якщо потерпілий ухиляється від медичної чи професійної реабілітації або не виконує правил, пов`язаних з установленням чи переглядом обставин страхового випадку, або порушує правила поведінки та встановлений для нього режим, що перешкоджає одужанню; 6) в інших випадках, передбачених законодавством.

Якщо на утриманні потерпілого перебувають члени сім`ї, які проживають на території України, виплати у випадках, передбачених пунктами 1 і 5 цієї статті, не припиняються, а лише зменшуються на суму, що не перевищує 25 відсотків усієї суми виплат.

Таким чином, норми статей 45, 46 Закону №1105-XIV не ставлять в залежність наявність у особи права на отримання страхових виплат від прийняття окремого порядку Кабінетом Міністрів України.

Відповідачем не надано доказів існування обставин, що є підставою для відмови у страхових виплатах, передбачених ст. 45 Закону №1105-XIV.

При цьому, приписами Закону №1105-XIV позивачу гарантоване право на отримання страхових виплат з дати встановлення професійного захворювання протягом всього строку встановленого МСЕК.

Отже, враховуючи принцип пріоритетності Закону над підзаконним нормативно-правовим актом - Порядком, до спірних правовідносин підлягають застосуванню приписи Закону №1105-XIV, які не ставлять в залежність наявність у особи права на отримання страхових виплат від прийняття окремого порядку Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до статті 1 Протоколу №1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Крім того, Європейський Суд з прав людини у рішенні від 24.04.2015 за заявою №38667/06 у справі "Будченко проти України" наголосив, що відсутність механізму реалізації законодавчого положення становить втручання у право заявника за статтею 1 Першого протоколу до Конвенції (пункт 39).

У Рішенні від 09.07.2007 №6-рп/2007 Конституційний Суд України вказав на те, що невиконання державою своїх соціальних зобов`язань щодо окремих осіб ставить громадян у нерівні умови, підриває принцип довіри особи до держави, що закономірно призводить до порушення принципів соціальної, правової держави (підпункт 3.2).

Згідно з частинами 1 та 2 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач не довів правомірності щодо ненарахування та невиплати позивачу суми страхових виплат за період з 01.02.2017 по 30.11.2019.

З огляду на викладене вище, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що відповідачем було допущено протиправну бездіяльність Фонду соціального страхування, що виразилась у не нарахуванні та невиплаті позивачу страхових виплат за період з 01.02.2017 по 30.11.2019.

Доводи відповідача щодо неможливості проведення страхових виплат позивачу, у зв`язку із перебуванням особової справи на обліку у відділенні виконавчої дирекції Фонду Донецької області, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки як Порядок № 20 та і Порядок № 27 визначає процедуру отримання уповноваженим органом з інформаційно - аналітичної системи Фонду відомостей, необхідних для проведення таких виплат.

За приписами пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України "Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам" від 05.11.2014 № 637 призначення та продовження виплати усіх видів соціальної допомоги та компенсацій, матеріального забезпечення за рахунок коштів державного бюджету та фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування внутрішньо переміщеним особам здійснюються за місцем перебування таких осіб на обліку, що підтверджується довідкою, виданою згідно з Порядком оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 р. N 509.

Згідно п.1.2. Порядку № 27 внутрішньо переміщені особи мають право на призначення та/або продовження раніше призначених страхових виплат, витрат на медичну та соціальну допомогу відповідно до Закону N 1105 безпосередньо в робочих органах виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України (далі - робочі органи виконавчої дирекції Фонду) або їх відділеннях за фактичним місцем проживання (перебування), що підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, виданою відповідно до Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2014 року N 509.

З аналізу вищевказаних норм слідує, що внутрішньо переміщена особа має право на продовження раніше призначених страхових виплат безпосередньо в робочих органах виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України або їх відділеннях за фактичним місцем проживання (перебування), що підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.

З наявної в матеріалах справи довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 29.05.2018 року фактичне місце проживання/перебування позивача вказано - м. Харків (а.с.17).

При цьому, колегією суддів встановлено та не заперечується відповідачем-1, що ОСОБА_1 з грудня 2019 року перебуває на обліку у відділенні Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Харківській області та отримує страхові виплати.

На підставі наведеного, враховуючи перебування позивача з грудня 2019 року на обліку у відділенні Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Харківській області, колегія суддів дійшла висновку, що у відповідності до вимог Постанови № 637 та Порядку № 27 нарахування та виплату ОСОБА_1 заборгованості зі страхових виплат за період з 01.02.2017 року по 30.11.2019 року має здійснити Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Харківській області за фактичним місцем проживання позивача та перебуванням на обліку.

Посилання відповідача на необхідність урахування правової позиції Верховного Суду, викладеної у постановах від 13 лютого 2019 року у справі №554/10889/16-а, від 20 лютого 2018 року у справі №711/6019/16-а, від 02 березня 2018 року у справах №264/1617/17, №761/21804/17, від 14 березня 2018 року у справі №713/793/16, від 15 березня 2018 року у справі №372/2316/17, від 11 квітня 2018 року у справі №766/13021/16-а, від 04 липня 2018 року у справі №296/4740/16-а, колегія суддів вважає необґрунтованим, оскільки спірні правовідносини виникли щодо відмови у перерахунку пенсії. Разом з тим, у справі, що розглядається позивач звернувся до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Харківській області щодо поновлення нарахування та здійснення страхових виплат.

Відповідно до ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що при прийнятті рішення Харківського окружного адміністративного суду від 10.11.2020 року у справі №520/11147/2020 суд дійшов правильних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував норми матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги, з наведених підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 316, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Харківській області залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 10.11.2020 по справі №520/11147/2020 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)Я.М. Макаренко
Судді(підпис) (підпис) О.М. Мінаєва З.О. Кононенко