Справа № 646/2691/20
Суддя: Бартош Н.С.
Дата ухвалення: 2021-04-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

14 квітня 2021 р.Справа № 646/2691/20
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Бартош Н.С.,

Суддів: Подобайло З.Г. , Григорова А.М. ,

розглянувши клопотання Головного управління ДПС у Харківській області, утворене на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України про поновлення строку на апеляційне оскарження на рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 21.08.2020 року по справі № 646/2691/20

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління ДПС у Харківській області третя особа Заступник начальника Головного управління ДПС у Харківській області Німий Олег Сергійович

про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 21.08.2020 року задоволено позов ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Харківській області третя особа Заступник начальника Головного управління ДПС у Харківській області Німий Олег Сергійович про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

На зазначене рішення суду Головне управління ДПС у Харківській області 15.09.2020 року через засоби поштового зв`язку (відповідно до штемпеля на поштовому конверті) подало апеляційну скаргу.

Ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 26.10.2020 року апеляційну скаргу залишено без руху. Надано апелянту строк 10 днів з часу отримання цієї ухвали, для усунення її недоліків: надання Другому апеляційному адміністративному суду документу про сплату судового збору (банківські реквізити УК Основ"ян/мХар Основ"янсь/22030101, код отримувача (код за ЄДРПОУ) - 37999628, банк отримувача - Казначейство України (ЕАП), код банку отримувача (МФО) 899998, рахунок отримувача UA1020011, код класифікації доходів бюджету 22030101) в розмірі 630,60 грн. Роз`яснено скаржнику, , що у разі не усунення зазначених недоліків апеляційної скарги, відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 169 та ч. 5 ст. 298 Кодексу адміністративного судочинства України, питання про повернення апеляційної скарги буде вирішено протягом п`яти днів з дня закінчення строку на усунення недоліків.

Ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 14.12.2020 року апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Харківській області на рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 21.08.2020 р. по справі № 646/2691/20 повернуто скаржнику.

29.01.2021 року через засоби поштового зв`язку безпосередньо до Другого апеляційного адміністартивного суду (судом отримано 01.02.2021 року) Головним управлінням ДПС у Харківській області, утвореним на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України подано апеляційну скаргу на рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 21.08.2020 р. по справі № 646/2691/20.

Ухвалою Другого апеляційного адміністартивного суду від 03.02.2021 року було витребувано з Червонозаводського районного суду м. Харкова справу № 646/2691/20.

Апелянтом також заявлено клопотання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Перевіривши доводи клопотання апелянта про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції та матеріали справи, колегія суддів вважає, що клопотання не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 295 КАС України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до ч. 3 ст. 295 Кодексу адміністративного судочинства України строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності урегульовані статтею 286 КАС України.

Положеннями ч. 4 ст. 286 КАС України визначено, що апеляційні скарги на судові рішення у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності можуть бути подані протягом десяти днів з дня його проголошення.

Матеріали справи свідчать, що рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова ухвалене 21.08.2020 р. Таким чином, останній день на подачу апеляційної скарги є 31.08.2020 року.

Апеляційна скарга повторно подана безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду 29.01.2021 року через засоби поштового зв`язку про що свідчить штамп на поштовому конверті (судом отримано 01.02.2021 року), тобто вже після закінчення встановленого процесуальним законом десятиденного строку на її подання.

В обґрунтування заяви про поновлення строку та поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження заявник апеляційної скарги зазначає, що апелянтом вперше було подано апеляційну скаргу 15.09.2020 року тобто, з дотриманням визначених КАС України процесуальних строків. Ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 14.12.2020 у цій справі було повернуто апеляційну скаргу контролюючого органу, з підстав несплати судового збору за подання апеляційної скарги. Наявність поважних причин пропуску строку на подання апеляційної скарги, на переконання ГУ ДПС у Харківській області, вбачається з такого. По-перше, 14.12.2020 проведено державну реєстрацію Головного управління ДПС у Харківській області, утвореного як відокремлений підрозділ центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику - Державної податкової служби України (далі -ДПС), про що до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (далі - ЄДРПОУ) внесено запис за № 008085321. Отже, внаслідок проведення організаційних заходів, спрямованих на передання прав та обов`язків до новоствореного органу державної влади, ГУ ДПС області було позбавлено можливості вчасного реагування. По-друге, до ухвалення постанови Великою Палатою Верховного Суду у справі № 543/775/17, була наявна усталена судова практика, відповідно до якої, за подання апеляційних та касаційних скарг у справах про скасування постанов про накладення адміністартивного стягнення, судовий збір не підлягав сплаті. Наведене вплинуло на передбачуваність розподілу бюджетних асигнувань, призначених на сплату судового збору, що унеможливило забезпечення своєчасної сплати судового збору за подання апеляційної скарги по цій справі. Під час вирішення питання про поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження необхідне врахувати і те, що вперше скаргу було подано з чітким дотриманням процесуальних строків. Зважаючи на наведене, апелянт просить визнати поважними причини пропуску строку на апеляційне оскарження та поновити пропущений строк на апеляційне оскарження рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 21.08.2020 року по справі № 646/2691/20.

Згідно з ч. 1 ст. 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Проте дослідивши матеріали справи та надане відповідачем клопотання, судом не вбачається поважних причин пропуску строку на апеляційне оскарження.

Необхідно зауважити, що поважними причинами пропуску строку на апеляційне оскарження можуть бути визнані лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, які повинні бути підтверджені належними доказами.

Суд зазначає, що статтею 129 Конституції України однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Згідно з частиною першою статті 45 КАС України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами. Зловживання процесуальними правами не допускається.

Відповідно до пункту шостого частини п`ятої статті 44 КАС України учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.

Законодавче обмеження строку оскарження судового рішення, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах.

Відповідно до правових висновків Європейського Суду з прав людини, право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (пункт 33 рішення у справі «Перетяка та Шереметьєв проти України» від 21.12.2010 року, заява № 45783/05). Норми, що регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (пункти 22-23 рішення у справі «Мельник проти України» від 28.03.2006 року, заява № 23436/03).

Отже, встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій.

При вирішенні питання про поновлення строку суд надає оцінку обставинам, які слугували перешкодою для своєчасного звернення до суду, у взаємозв`язку інтервалів часу: з моменту закінчення встановленого КАС України строку апеляційного оскарження до дати звернення з апеляційною скаргою вперше; з моменту повернення вперше поданої апеляційної скарги/відмови у відкритті апеляційного провадження за вперше поданою апеляційною скаргою до дати повторного звернення з апеляційною скаргою.

Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Підстави пропуску строку апеляційного оскарження можуть бути визнані поважними, строк поновлено лише у разі, якщо вони пов`язані з непереборними та об`єктивними перешкодами, труднощами, які не залежать від волі особи та унеможливили своєчасне, тобто у встановлений законом процесуальний строк подання апеляційної скарги.

Отже, тільки наявність об`єктивних перешкод для своєчасної реалізації прав щодо оскарження судового рішення у апеляційному порядку у строк, встановлений процесуальним законом, може бути підставою для висновку про пропуск строку апеляційного оскарження з поважних причин.

В своїй заяві про поновлення строку на апеляційне оскарження, заявник апеляційної скарги, як на причину пропуску строку, посилається на позбавленість вчасного реагування, в зв`язку із проведенням реорганізаційних заходів, спрямованих на передання прав та обов`язків до новоствореного органу державної влади відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 30 вересня 2020 року № 893, якою визначено, що права та обов`язки територіальних органів державної податкової служби, що ліквідуються, переходять Державній податковій службі та її територіальним органам у межах, визначених положеннями про Державну податкову службу та її територіальні органи.

При цьому, труднощі внаслідок проведення організаційних заходів, спрямованих на передання прав і обов`язків до новоствореного органу державної влади (зокрема, правонаступництво в порядку ст. 52 КАС України ) не є об`єктивними та непереборними обставинами, які перешкоджають оскаржити судові рішення в межах встановленого законодавством строку апеляційного оскарження.

Щодо посилань скаржника в клопотанні про поновлення строку на те, що до ухвалення постанови Великою Палатою Верховного Суду у справі № 543/775/17, була наявна усталена судова практика, відповідно до якої, за подання апеляційних та касаційних скарг у справах про скасування постанов про накладення адміністартивного стягнення, судовий збір не підлягав сплаті,а також те, що наведене вплинуло на передбачуваність розподілу бюджетних асигнувань, призначених для сплати судового збору, що унеможливило забезпечення своєчасної сплати судового збору за подання апеляційної скарги, колегія суддів зазаначає, що ці посилання не є належними доводами щодо поновлення пропуску строку, оскільки, вищезазначена постанова Великої Палати Верховного Суду у справі № 543/775/17 була ухвалена 18.03.2020 року, а апеляційну скаргу вперше було подано 15.09.2020 року, тобто цей довод клопотання стосується періоду, який передує даті подачі вперше апеляційної скарги. Крім того, довготривала процедура погодження та сплати судового збору, не може бути визнана поважною причиною пропуску строку апеляційного оскарження та, як наслідок, не є підставою для порушення принципу правової визначеності щодо остаточного рішення.

Колегія суддів зазначає, що особа, яка утримується за рахунок державного бюджету має право в межах бюджетних асигнувань здійснити розподіл коштів з метою забезпечення сплати судового збору, а тому обставини, пов`язані з фінансуванням установ чи організацій з державного бюджету, відсутністю в ньому коштів, призначених для сплати судового збору суб`єктами владних повноважень не є об`єктивними та непереборними підставами, які перешкоджають оскаржити судові рішення в межах встановленого законодавством строку апеляційного оскарження та реалізувати своє право щодо оскарження без порушення порядку здійснення такої процесуальної дії.

Невиконання вимог ухвали про залишення апеляційної скарги без руху не є поважною причиною пропуску строку апеляційного оскарження, оскільки не є такою, що не залежить від волі особи, яка подає апеляційну скаргу, і не надає такій особі права у будь-який необмежений час після сплину строку апеляційного оскарження реалізовувати право на апеляційне оскарження судового рішення.

Відповідно до рішення Європейського Суду з прав людини від 19.06.2001 року справі «Креуз проти Польщі» «право на суд» не є абсолютним, воно може обмежуватися державою різноманітними засобами, в тому числі фінансовими. Вимога сплатити судовий збір не обмежує право заявників на доступ до правосуддя.

Пунктом 1 частини п`ятої статті 296 КАС України передбачено, що однією з вимог апеляційної скарги визначено надання документа про сплату судового збору.

Згідно з положеннями Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року № 3674-VІ органам фіскальної служби не надано пільг щодо сплати судового збору.

Органи доходів і зборів є державними органами, що здійснюють адміністрування податків, зборів, платежів, тобто суб`єктами, що реалізують свою владну компетенцію.

Таким чином, особа, яка має намір подати апеляційну скаргу, повинна вчиняти усі можливі та залежні від неї дії для виконання процесуального обов`язку дотримання вимог процесуального закону стосовно форми і змісту апеляційної скарги, в тому числі щодо оплати судового збору.

Крім того, у пункті 74 рішення Європейського Суду з прав людини «Лелас проти Хорватії» суд звернув увагу на те, що «держава, чиї органи влади не дотримувалися своїх власних внутрішніх правил та процедур, не повинна отримувати вигоду від своїх правопорушень та уникати виконання своїх обов`язків. Ризик будь-якої помилки, зробленої органами державної влади, повинна нести держава, а помилки не повинні виправлятися за рахунок зацікавленої особи, особливо якщо при цьому немає жодного іншого приватного інтересу».

У справі «Рисовський проти України» Європейський Суд з прав людини підкреслює особливу важливість принципу «належного урядування». Він передбачає, що «…у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб…».

Тобто, виходячи з принципу «належного урядування», державні органи загалом, і орган доходів і зборів зокрема, зобов`язані діяти в належний спосіб, а держава не повинна отримувати вигоду у вигляді поновлення судами строку на оскарження судових рішень та виправляти допущені органами державної влади помилки за рахунок приватної особи, яка діяла добросовісно.

Жодних обґрунтувань поважності причин пропуску строку в період з 14.12.2020 р. (дата повернення вперше поданої апеляційної скарги) до 29.01.2021 р. (дата звернення повторно з апеляційною скаргою) апеляційна скарга та клопотання заявника про поновлення строку не містить. З доводів викладених в заяві про поновлення строку на апеляційне оскарження не вбачається, чи вживав заявник будь-які заходи щодо з`ясування стану розгляду справи і, що зазначені ним в клопотанні обставини мають об`єктивно непереборний характер чи створюють істотні перешкоди чи труднощі для своєчасного вчинення процесуальних дій.

При цьому, звертаючись вдруге із апеляційною скаргою апелянт також не надає доказів сплати судового збору у визначеному законом розмірі.

Одним із основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким кожна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий, лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами.

Наведені доводи не можуть вважатися об`єктивними та бути підставою для поновлення строку на апеляційне оскарження.

Враховуючи наведене, термін пропуску строку на апеляційне оскарження, відсутність належних доказів щодо існування об`єктивно непереборних обставин, які перешкоджали поданню апеляційної скарги, на підставі матеріалів справи, колегія суддів вважає, що відсутні підстави для задоволення клопотання про поновлення процесуального строку для подання апеляційної скарги.

За таких обставин, в задоволенні клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження слід відмовити.

Відповідно до ч. 3 ст. 298 КАС України (в редакції Закону № 2147-VIII) апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 295 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строків або вказати інші підстави для поновлення строку.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 299 КАС України (в редакції Закону № 2147-VIII) суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

Також, Головним управлінням ДПС у Харківській області, 01.02.2020 року через канцелярію суду подано клопотання про заміну відповідача у справі, в якому просить замінити відповідача - Головне управління ДПС у Харківській області на його правонаступника Головне управління ДПС у Харківській області, утворене на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України (код ЄДРПОУ ВП: 43983495).

Колегія суддів, дослідивши матеріали справи, вважає, що клопотання про заміну відповідача у справі підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.52 Кодексу адміністративного судочинства України у разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії судового процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником. Усі дії, вчинені в адміністративному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього в такій самій мірі, у якій вони були б обов`язкові для особи, яку він замінив.

Постановою Кабінету Міністрів України від 30.09.2020 року №893 вирішено ліквідувати як юридичні особи публічного права територіальні органи Державної податкової служби за переліком згідно з додатком, до якого, у тому числі, включено Головне управління ДПС у Харківській області.

Згідно з абз.4 п.3 вказаної постанови Державна податкова служба повинна забезпечити утворення територіальних органів Державної податкової служби відповідно до статті 21-1 Закону України Про центральні органи виконавчої влади.

Абзацом 3 п.2 Постанови Кабінету Міністрів України від 30.09.2020 року №893 установлено, що територіальні органи Державної податкової служби, що ліквідуються відповідно до пункту 1 цієї постанови, продовжують здійснювати свої повноваження та функції до утворення Державною податковою службою територіальних органів згідно з абзацом четвертим пункту 3 цієї постанови та прийняття рішення про можливість забезпечення здійснення такими органами повноважень та функцій територіальних органів, що ліквідуються.

Згідно з абз. 4 п. 2 постанови Кабінету Міністрів України від 30.09.2020 року №893 права та обов`язки територіальних органів Державної податкової служби, що ліквідуються відповідно до пункту 1 цієї постанови, переходять Державній податковій службі та її територіальним органам у межах, визначених положеннями про Державну податкову службу та її територіальні органи.

14.12.2020 року було проведено державну реєстрацію створення Головного управління ДПС у Харківській області як відокремленого підрозділу юридичної особи -ДПС України, про що до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесено запис за №008085321.

Згідно з наказом ДПС України від 24.12.2020 року №755 розпочато з 01.01.2021 здійснення територіальними органами ДПС України, утвореними як її відокремлені підрозділи, повноважень і функцій територіальних органів ДПС України, що ліквідуються відповідно до п. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 30.09.2020 року № 893.

Таким чином, повноваження і функції територіальних органів ДПС України, що ліквідуються відповідно до п. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 30.09.2020 року № 893 передано територіальними органами ДПС України, утвореним як її відокремлені підрозділи, зокрема, Головному управлінню ДПС у Харківській області, утворене на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає за необхідне клопотання про заміну відповідача у справі задовольнити, замінити Головне управління ДПС у Харківській області на суб`єкта владних повноважень, який представляє інтереси органів ДПС України - Головне управління ДПС у Харківській області, утворене на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України (код в ЄДРПОУ ВП: 43983495), як правонаступника.

Керуючись ст. 52, 118, 121, ч. 3 ст. 243, ч. 6 ст. 250, 295, 298, 299, ч.2 ст. 321, ст. 325 Кодексу адміністративного судочинства, суд, -

У Х В А Л И В:

Клопотання Головного управління ДПС у Харківській області, утвореного на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України, про заміну відповідача у справі правонаступником задовольнити.

Допустити заміну відповідача по справі № 646/2691/20 - Головне управління ДПС у Харківській області на суб`єкта владних повноважень, який представляє інтереси органів ДПС України - Головне управління ДПС у Харківській області, утворене на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України (код в ЄДРПОУ ВП: 43983495), як правонаступника.

В задоволенні клопотання Головного управління ДПС у Харківській області, утворене на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України про поновлення строку на апеляційне оскарження відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в частині заміни сторони у справі (процесуальне правонаступництво) у касаційному порядку до Верховного суду протягом 30 днів. В іншій частині ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Бартош Н.С.
Судді Подобайло З.Г. Григоров А.М.