Справа № 240/13495/20
Суддя: Шимонович Роман Миколайович
Дата ухвалення: 2021-04-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
категорія 111000000
Житомирський окружний адміністративний суд у складі:
судді Шимоновича Р.М.,
розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Полісся Агроінвестрой" до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії,
До Житомирського окружного адміністративного суду звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю "Полісся Агроінвестрой" із позовом, у якому просить:
- визнати протиправною бездіяльність Головного управління ДПС у м. Києві, яка полягає в не проведенні реєстрації Товариства з обмеженою відповідальністю "Полісся Агроінвестрой" як платником єдиного податку 4 групи на 2020 рік - сільськогосподарські товаровиробники та не надання вмотивованої відповіді за результатами розгляду;
- зобов`язати Головне управління ДПС у м. Києві зареєструвати Товариство з обмеженою відповідальністю "Полісся Агроінвестрой" платником єдиного податку четвертої групи на 2020 рік, шляхом внесення в реєстр платників єдиного податку інформації про статус Товариства з обмеженою відповідальністю "Полісся Агроінвестрой" як платника 4 групи єдиного податку на 2020 рік сільськогосподарські товаровиробники, про що видати відповідну довідку.
Позивач не погоджується з тим, що ним не підтверджено статус платника єдиного податку, оскільки відповідно до даних таблиці розрахунку частки сільськогосподарського товар виробництва за 2019 рік ТОВ "Полісся Агроінвестрой" встановлено, що частка сільськогосподарського товаровиробництва за попередній податковий (звітний) рік становить 100%. Вважає, що всі необхідні документи для щорічного підтвердження статусу платника єдиного податку подав вчасно та в повному обсязі, а тому бездіяльність Головного управління ДПС у м. Києві, яка полягає в не проведенні реєстрації Товариства з обмеженою відповідальністю "Полісся Агроінвестрой" як платником єдиного податку 4 групи на 2020 рік є протиправною.
Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 28.08.2020 року відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.
Відповідачем надано відзив на позов, у якому Головне управління ДПС у м. Києві вказує на те, що позивач не підтвердив статус платника єдиного податку, оскільки частка сільськогосподарського товаровиробництва юридичної юридичної особи платника єдиного податку четвертої групи становить менше як 75 відсотків.
У свою чергу, позивач, надіслав до суду відповідь на відзив, у якій зазначив про те, що бездіяльність відповідача є протиправною, оскільки фактично позбавляє права позивача права на отримання статусу платника єдиного податку 4 групи, як сільськогосподарського товаровиробника без належних на те правових підстав.
Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено таке.
Позивач знаходиться на обліку в ГУ ДПС у м. Києві (ДПІ у Шевченківському районі) та відповідно до п.п.298.8.1 п. ст.298 ПК України перебувало на спрощеній системі оподаткування четвертої групи.
ТОВ "Полісся Агроінвестрой" для підтвердження статусу платника єдиного податку четвертої групи в 2020 рік засобами поштового зв`язку позивачем до контролюючого органу направлено:
- податкову декларацію платника податків ТОВ "Полісся Агроінвестрой" за 2020 рік;
- додаток до податкової декларації платника єдиного податку четвертої групи "Відомості про наявність земельних ділянок";
- розрахунок частки сільськогосподарського товаровиробництва за 2019 рік ТОВ "Полісся Агроінвестрой";
- розрахунок частки сільськогосподарського товаровиробництва за 2019 рік ТОВ "Полісся Агроінвестрой".
У лютому 2020 року Товариством з обмеженою відповідальністю "Полісся Агроінвестрой" подано податкову декларацію платника єдиного податку четвертої групи, про що свідчить квитанція №2, в якій міститься відмітка, що документ доставлено до контролюючого органу №2659. Пакет документів до контролюючого органу було надіслано засобами поштового зв`язку для надання Товариству з обмеженою відповідальністю "Полісся Агроінвестрой" статусу платника єдиного податку четвертої групи в 2020 році.
Позивач не погоджується з тим, що ним не підтверджено статус платника єдиного податку, оскільки відповідно до даних таблиці розрахунку частки сільськогосподарського товар виробництва за 2019 рік ТОВ "Полісся Агроінвестрой" встановлено, що частка сільськогосподарського товаровиробництва за попередній податковий (звітний) рік становить 100%, а тому вважає, що всі необхідні документи для щорічного підтвердження статусу платника єдиного податку подав вчасно та в повному обсязі.
Не погоджуючись з бездіяльність відповідача, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
За приписами статті 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регулює Податковий кодекс України, який, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.
В силу положень підпункту 16.1.3 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України, платники податків зобов`язані подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків та зборів.
Суд констатує, що своєчасне подання податкової декларації встановленої форми є одним із основних обов`язків платників податків, їх представників та податкових агентів.
Згідно з пунктом 46.1 статті 46 Податкового кодексу України, податкова декларація, розрахунок, звіт (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов`язання, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.
Згідно з пунктами 48.1, 48.2, 48.3, 48.4 статті 48 Податкового кодексу України, податкова декларація складається за формою, затвердженою в порядку, визначеному положеннями пунктом 46.5 статті 46 цього Кодексу та чинному на час її подання.
Форма податкової декларації повинна містити необхідні обов`язкові реквізити і відповідати нормам та змісту відповідних податку та збору.
Обов`язкові реквізити - це інформація, яку повинна містити форма податкової декларації та за відсутності якої документ втрачає визначений цим Кодексом статус із настанням передбачених законом юридичних наслідків.
Податкова декларація повинна містити такі обов`язкові реквізити: тип документа (звітний, уточнюючий, звітний новий); звітний (податковий) період, за який подається податкова декларація; звітний (податковий) період, що уточнюється (для уточнюючого розрахунку); повне найменування (прізвище, ім`я, по батькові) платника податків згідно з реєстраційними документами; код платника податків згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України або податковий номер; реєстраційний номер облікової картки платника податків або серію та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний орган державної податкової служби і мають відмітку у паспорті); місцезнаходження (місце проживання) платника податків; найменування органу державної податкової служби, до якого подається звітність; дата подання звіту (або дата заповнення - залежно від форми); ініціали, прізвища та реєстраційні номери облікових карток посадових осіб платника податків; підписи платника податку - фізичної особи та/або посадових осіб платника податку, визначених цим Кодексом, засвідчені печаткою платника податку (за наявності).
У окремих випадках, коли це відповідає сутності податку або збору та є необхідним для його адміністрування, форма податкової декларації додатково може містити такі обов`язкові реквізити: відмітка про звітування за спеціальним режимом; код виду економічної діяльності (КВЕД); код органу місцевого самоврядування за КОАТУУ; індивідуальний податковий номер та номер свідоцтва про реєстрацію платника податку на додану вартість згідно з даними реєстру платників податку на додану вартість за звітний (податковий) період.
Податкова декларація повинна бути підписана: керівником платника податків або уповноваженою особою, а також особою, яка відповідає за ведення бухгалтерського обліку та подання податкової декларації до органу державної податкової служби. У разі ведення бухгалтерського обліку та подання податкової декларації безпосередньо керівником платника податку така податкова декларація підписується таким керівником та особою, яка відповідає за ведення бухгалтерського обліку; фізичною особою - платником податків або його законним представником; особою, відповідальною за ведення бухгалтерського обліку та подання податкової декларації згідно із договором про спільну діяльність або угодою про розподіл продукції (пункт 48.5 статті 48 Податкового кодексу України).
Згідно з пунктом 48.7 статті 47 Податкового кодексу України, податкова звітність, складена з порушенням норм цієї статті, не вважається податковою декларацією, крім випадків, встановлених пунктом 46.4 статті 46 цього Кодексу.
Пунктом 49.8 статті 49 Податкового кодексу України передбачено, що прийняття податкової декларації є обов`язком контролюючого органу. Під час прийняття податкової декларації уповноважена посадова особа контролюючого органу, в якому перебуває на обліку платник податків, зобов`язана перевірити наявність та достовірність заповнення всіх обов`язкових реквізитів, передбачених пунктами 48.3 та 48.4 статті 48 цього Кодексу. Інші показники, зазначені в податковій декларації платника податків, до її прийняття перевірці не підлягають.
Таким чином, з урахуванням вищенаведених правових норм, перелік підстав для відмови контролюючого органу від прийняття податкової декларації, визначений положеннями статей 48 і 49 Податкового кодексу України, є вичерпним, а відтак, неприйняття податкової декларації з інших підстав податковим законодавством не передбачено.
Згідно з пунктом 49.9 статті 49 Податкового кодексу України, за умови дотримання платником податків вимог цієї статті посадова особа контролюючого органу, в якому перебуває на обліку платник податків, зобов`язана зареєструвати податкову декларацію платника датою її фактичного отримання контролюючим органом.
Отже, процедура прийняття податкової декларації полягає у вчиненні посадовою особою податкового органу фактичних дій із: 1) перевірки наявності та достовірності заповнення обов`язкових реквізитів, передбачених пунктами 48.3 та 48.4 Податкового кодексу України; 2) реєстрації податкової декларації у день її отримання органом державної податкової служби.
Відповідно до підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України, контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.
Положеннями статті 21 Податкового кодексу України визначені обов`язки органів фіскальної служби, серед яких: - дотримуватися Конституції України та діяти виключно у відповідності з цим Кодексом та іншими законами України, іншими нормативними актами; - забезпечувати ефективну роботу та виконання завдань контролюючих органів відповідно до їх повноважень; - не допускати порушень прав та охоронюваних законом інтересів громадян, підприємств, установ, організацій.
Отже, органи фіскальної служби та їх посадові особи при прийнятті рішень, зокрема прийнятті податкової звітності платника податків, зобов`язані діяти на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Податковим кодексом України.
При цьому, як передбачено пунктом 49.10 статті 49 Податковим кодексом України, відмова посадової особи контролюючого органу прийняти податкову декларацію з будь-яких причин, не визначених цією статтею, у тому числі висунення будь-яких не визначених цією статтею передумов щодо такого прийняття (включаючи зміну показників такої податкової декларації, зменшення або скасування від`ємного значення об`єктів оподаткування, сум бюджетних відшкодувань, незаконного збільшення податкових зобов`язань тощо) забороняється.
Як було встановлено судом 17.02.2021 року позивачем було подано в електронному варіанті податкову декларацію платника єдиного податку 4 групи на 2020 рік з необхідними документами, про що свідчить квитанція №2, в якій міститься відмітка, що документ доставлено до контролюючого органу.
У даному випадку, податковим органом не було встановлено невідповідності поданої податкової декларації вимогам статті 48 Податкового кодексу України.
Проте, в порушення вищевказаних вимог Податкового кодексу України, відповідач, мотивуючи свою відмову не підтвердженням статусу позивача як платника єдиного податку четвертої групи, що може вказувати на протиправність дій податкового органу.
Так, у відзиві відповідач підтвердив, що ТОВ "Полісся Агроінвестрой" знаходиться на обліку в Головному управлінні у м. Києві (ДПІ у Шевченківському районі) та відповідно до п.п 298.8.1 п. 298.8 ст. 298 Кодексу та перебувало на спрощеній системі оподаткування четвертої групи.
Відповідач обгрунтовує неправомірність своїх дій тим, що позивач не підтвердив статус платника єдиного податку, оскільки частка сільськогосподарського товаровиробництва юридичної особи юридичної особи платника єдиного податку четвертої групи становить менше як 75 відсотків, сільськогосподарський товаровиробник - юридична особа сплачує податки у наступному податковому (звітному) році на загальних підставах.
Однак, відповідач на підтвердження своїх доводів не додав жодних пояснень та документів.
Натомість, позивачем до позовної заяви було додано додаток №4 - копію розрахунку частки сільськогосподарського товаровиробництва за 2019 рік ТОВ "Полісся Агроінвестрой" з квитанцією №2, та було подано 17.02.2020 року відповідачу.
Відповідно до даних таблиці розрахунку частки сільськогосподарського товаровиробництва за 2019 рік ТОВ "Полісся Агроінвестрой" встановлено, що частка сільськогосподарського товаровиробництва за попередній податковий (звітній) рік становить 100%.
Відтак, доводи відповідача щодо відсутності підтвердження статусу платника єдиного податку, оскільки частка сільськогосподарського товаровиробництва юридичної особи платника єдиного податку четвертої групи становить менше як 75 відсотків є необгрунтованими та такими, що спростовуються доказами, які містяться у матеріалах справи.
Відповідно до Закону України від 28 грудня 2014 року № 71 «Про внесення змін до ПК України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» (набрав чинності з 01 січня 2015 року) фіксований сільськогосподарський податок трансформовано в єдиний податок (виділено в окрему 4 групу).
Підпунктом 4 пункту 291.4 статті 291 ПК України встановлено, що сільськогосподарських товаровиробників, юридичних осіб незалежно від організаційно-правової форми, у яких частка сільськогосподарського товаровиробництва за попередній податковий (звітний) рік дорівнює або перевищує 75 відсотків, віднесено до четвертої групи суб`єктів господарювання, які застосовують спрощену систему оподаткування, обліку та звітності.
Відповідно до абзацу 1 пункту 294,1 статті 294 ПК України податковим (звітним) періодом для платників єдиного податку першої, другої та четвертої груп є календарний рік.
Підпунктом 295.9.1 пункту 295.9 статті 295 ПК України встановлено, що платники єдиного податку четвертої групи самостійно обчислюють суму податку щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають відповідному контролюючому органу за місцезнаходженням платника податку та місцем розташування земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу.
Порядок обрання або переходу на спрощену систему оподаткування, або відмови від спрощеної системи оподаткування встановлюється статтею 298 ПК України, пунктом 298.8 якої передбачено, що порядок обрання або переходу на спрощену систему оподаткування платниками єдиного податку четвертої групи здійснюється відповідно до підпунктів 298.8.1- 298.8.4 цієї статті.
Відповідно до підпункту 298.8.1 пункту 298.8 статті 298 ПК України сільськогосподарські товаровиробники для переходу на спрощену систему оподаткування або щорічного підтвердження статусу платника єдиного податку подають до 20 лютого поточного року:
- загальну податкову декларацію з податку на поточний рік щодо всієї площі земельних ділянок, з яких справляється податок (сільськогосподарських угідь (ріллі, сіножатей, пасовищ, багаторічних насаджень), та/або земель водного фонду внутріщніх водойм (озер, ставків та водосховищ), - контролюючому органу за своїм місцезнаходженням (місцем перебування на податковому обліку);
- звітну податкову декларацію з податку на поточний рік окремо щодо кожної земельної ділянки - контролюючому органу за місцем розтащування такої земельної ділянки (юридичні особи);
- розрахунок частки сільськогосподарського товаровиробництва (юридичні особи) - контролюючим органам за своїм місцезнаходженням та/або за місцем розташування земельних ділянок за формою, затвердженою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної аграрної політики, за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику;
- відомості (довідку) про наявність земельних ділянок - контролюючим органам за своїм місцезнаходженням та/або за місцем розташування земельних ділянок.
У відомостях (довідці) про наявність земельних ділянок зазначаються дані про кожен документ, що встановлює право власності та/або користування земельними ділянками, у тому числі про кожний договір оренди земельної частки (паю).
Відповідно до пункту 299.1, пункту 299.2 статті 299 ПК реєстрація суб`єкта господарювання як платника єдиного податку здійснюється шляхом внесення відповідних записів до реєстру платників єдиного податку. Центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, веде реєстр платників єдиного податку, в якому міститься інформація про осіб, зареєстрованих платниками єдиного податку.
Порядок реєстрації та анулювання реєстрації платників єдиного податку визначений статтею 299 ПК України, відповідно до пункту 299.1 якої реєстрація суб`єкта господарювання як платника єдиного податку здійснюється шляхом внесення відповідних записів до реєстру платників єдиного податку.
Податковий кодекс України передбачає підстави для анулювання реєстрації платника єдиного податку (пункту 299.10 статті 299 Податкового кодексу) або підстави, з яких платник не може бути платником єдиного податку 4 групи (пункту 291.5 статті 291 Податкового кодексу), але не містить норму, відповідно до якої платник, який до 20 лютого не подав звітність, зазначену у підпункту 298.8.1 пункту 298.8 статті 298 Податкового кодексу України, не може бути, або втрачає статус платника єдиного податку 4 групи.
Пунктом 299.6 ст. 299 ПК України встановлено, що підставами для прийняття контролюючим органом рішення про відмову у реєстрації суб`єкта господарювання як платника єдиного податку є виключно: 1) невідповідність такого суб`єкта вимогам, встановленим статтею 291 цього Кодексу; 2) наявність у суб`єкта господарювання, який утворюється у результаті реорганізації (крім перетворення) будь-якого платника податку, непогашених податкових зобов`язань чи податкового боргу, що виникли до такої реорганізації; 3) недотримання таким суб`єктом вимог, встановлених підпунктом 298.1.4. пункту 298.1 статті 298 цього Кодексу.
Аналогічний правовий висновок міститься в постанові Верховного Суду від 24 січня 2019 року у справі №814/1394/15.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що бездіяльність відповідача є протиправною та незаконною, оскільки фактично позбавляє позивача права на отримання статусу платника єдиного податку 4 групи як сільськогосподарського товаровиробника, без відповідних на те правових підстав, оскільки позивач вчинив всі необхідні дії, подав всі необхідні документи в строки передбаченні чинним законодавством України.
З викладеного вище, а також шляхом дослідження наданих до матеріалів справи доказів, суд приходить до висновку, що позивач у повній мірі відповідає вимогам, встановленим чинним законодавством для суб`єктів господарювання - платників єдиного податку 4 групи - сільськогосподарських товаровиробників, при цьому не вбачається тих обмежень, які відповідно до вимог законодавства не давали б йому права бути платником єдиного податку 4 групи.
Іншого відповідачем не доведено, не надано письмової вмотивованої відмови позивачу у реєстрації платником єдиного податку, а отже, мають бути вчинені дії щодо реєстрації ТОВ «Полісся Агроінвестрой» платником єдиного податку 4 групи у визначений законом термін.
Аналізуючи наведене, суд вважає, що у відповідача відсутні правові підстави для ненадання статусу платника єдиного податку 4 групи як сільськогосподарського товаровиробника ТОВ «Полісся Агроінвестрой» на 2020 рік.
Згідно з ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
З урахуванням наведеного, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та оцінки наявних у матеріалах справи доказів в сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Відповідно до ч.1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Враховуючи, що позовні вимоги підлягають задоволенню, судові витрати зі сплати судового збору належить стягнути з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань.
Керуючись статтями 6-9, 32, 77, 90, 139, 241-246, 255, 295, 297, 371 Кодексу адміністративного судочинства України,-
Визнати протиправною бездіяльність Головного управління ДПС у м. Києві, яка полягає в не проведенні реєстрації Товариства з обмеженою відповідальністю "Полісся Агроінвестрой" як платником єдиного податку 4 групи на 2020 рік - сільськогосподарські товаровиробники та не надання вмотивованої відповіді за результатами розгляду.
Зобов`язати Головне управління ДПС у м. Києві зареєструвати Товариство з обмеженою відповідальністю "Полісся Агроінвестрой" платником єдиного податку четвертої групи на 2020 рік, шляхом внесення в реєстр платників єдиного податку інформації про статус Товариства з обмеженою відповідальністю "Полісся Агроінвестрой" як платника 4 групи єдиного податку на 2020 рік сільськогосподарські товаровиробники, про що видати відповідну довідку.
Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Полісся Агроінвестрой" за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у м. Києві судовий збір у розмірі 4204,00 грн.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Житомирський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 14 квітня 2021 року.

Суддя Р.М.Шимонович