Справа № 380/6152/20
Суддя: Шавель Руслан Миронович
Дата ухвалення: 2021-04-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2021 рокуЛьвівСправа № 380/6152/20 пров. № А/857/1552/21

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді Шавеля Р.М.,

суддів Улицького В.З. та Кузьмича С.М.,

з участю секретаря судового засідання - Галаз Ю.А.,

а також сторін (їх представників):

від позивача Каверін С.М.;

від відповідача - Сащук Р.В., Попович С.Ю.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_1 ) на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 19.11.2020р. в адміністративній справі за позовом представника адвоката Каверіна Сергія Миколайовича, діючого на підставі ордера на надання правничої (правової) допомоги від імені та в інтересах ОСОБА_1 , до ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_1 ) про визнання протиправним та скасування наказу про результати службового розслідування в частині притягнення до дисциплінарної та матеріальної відповідальності (суддя суду І інстанції: Брильовський Р.М.; час та місце ухвалення рішення суду І інстанції: 09 год. 46 хв. 19.11.2020р. м.Львів; дата складання повного тексту рішення суду І інстанції: 24.11.2020р.),-

В С Т А Н О В И В:

30.07.2020р. (згідно з відтиском поштового штемпеля на конверті) представник адвокат Каверін С.М., діючий на підставі ордера на надання правничої (правової) допомоги від імені та в інтересах ОСОБА_1 , звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому із урахуванням поданої під час розгляду справи заяви про уточнення позовних вимог, просив поновити строк звернення до суду із розглядуваним позовом; визнати протиправними та скасувати:

пункт 2 наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_1 ) (надалі - Кінологічний навчальний центр) № 114-кп від 18.06.2020р. «Про результати службового розслідування» щодо оголошення підполковнику ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення «сувора догана»;

пункт 3 наказу начальника Кінологічного навчального центру № 114-кп від 18.06.2020р. «Про результати службового розслідування» щодо притягнення підполковника ОСОБА_1 до обмеженої матеріальної відповідальності в сумі 20755 грн. (Т.1, а.с.1-8, 220).

Розгляд цієї справи проведено судом першої інстанції за правилами загального позовного провадження із повідомленням (викликом) учасників справи (Т.1, а.с.59 і на звороті).

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 19.11.2020р. заявлений позов задоволено; визнано протиправними та скасовані:

пункт 2 наказу начальника Кінологічного навчального центру № 114-кп від 18.06.2020р. «Про результати службового розслідування» в частині оголошення підполковнику ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення «сувора догана»;

пункт 3 наказу начальника Кінологічного навчального центру № 114-кп від 18.06.2020р. «Про результати службового розслідування» в частині притягнення підполковника ОСОБА_1 до обмеженої матеріальної відповідальності в сумі 20755 грн. (Т.1, а.с.226-229).

Не погодившись із винесеним судовим рішенням, його оскаржив відповідач Кінологічний навчальний центр, який покликаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що в своїй сукупності призвело до невірного вирішення спору, просить:

змінити рішення суду першої інстанції, виключивши з його мотивувальної частини доводи щодо похідної вимоги позивача про скасування п.3 наказу № 114-кп від 18.06.2020р. «Про результати службового розслідування» в частинні притягнення підполковника ОСОБА_1 до обмеженої матеріальної відповідальності в розмірі 20755 грн. як такої, що підлягає до задоволення;

скасувати рішення суду першої інстанції в частині визнання протиправним та скасування п.3 наказу № 114-кп від 18.06.2020р. «Про результати службового розслідування» в частині притягнення підполковника ОСОБА_1 до обмеженої матеріальної відповідальності в розмірі 20755 грн.;

ухвалити нове додаткове рішення, яким у задоволенні позовних вимог щодо визнання протиправним та скасування п.3 наказу № 114-кп від 18.06.2020р. «Про результати службового розслідування» в частині притягнення підполковника ОСОБА_1 до обмеженої матеріальної відповідальності в розмірі 20755 грн. відмовити повністю (Т.1, а.с.232-239).

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що із змісту мотивувальної частини судового рішення можна дійти висновку про те, що суд погодився з відповідачем про наявність встановленого службовим розслідуванням складу дисциплінарного правопорушення, проте з урахуванням вимог п.87 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України (у редакції станом на 04.06.2019р.) задовольнив позов в частині визнання протиправним та скасування п.2 спірного наказу № 114-кп від 18.06.2020р. «Про результати службового розслідування» щодо оголошення підполковнику ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення «сувора догана».

Разом з тим, у мотивувальній частині рішення суд визнав іншу позовну вимогу щодо притягнення позивача до обмеженої матеріальної відповідальності похідною, через що її задовольнив.

Між тим, таку вимогу слід вважати окремою та не пов`язаною із вимогою щодо правомірності притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності. Також суд при ухваленні рішення не врахував ст.ст.26, 27 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі, затв. постановою Верховної Ради України № 243/95-ВР від 20.06.1995р., приписи ч.3 ст.233 КЗпП України, якою визначено річний строк (з дня виявлення заподіяної працівником шкоди) для притягнення працівника до обмеженої матеріальної відповідальності.

Представником позивача адвокатом Каверіним С.М. скеровано до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, в якому останній вважає її необґрунтованою і такою, що не підлягає до задоволення. Наголошує на тому, що суд першої інстанції правильно застосував норми матеріального права та ухвалив законне і справедливе судове рішення, яке також відповідає усталеній судовій практиці по наведеній категорії справ (Т.2, а.с.8-12).

Заслухавши суддю-доповідача, представників відповідача на підтримання поданої скарги, заперечення представника позивача, перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, з наступних підстав.

Як встановлено під час судового розгляду, позивач ОСОБА_1 проходить військову службу у Державній прикордонній службі України.

Відповідно до наказу начальника Західного регіонального управління Державної прикордонної служби № 623-ос від 08.12.2017р. підполковника ОСОБА_1 призначено у порядку просування по службі на вищу посаду - начальника відділу кадрів Кінологічного навчального центру, увільнивши від попередньої посади (Т.1, а.с.174).

18.12.2017р. наказом відповідача Кінологічного навчального центру № 245-ос підполковника ОСОБА_1 зараховано у списки особового складу на всі види забезпечення та допущено до виконання обов`язків за посадою начальника відділу кадрів Кінологічного навчального центру.

Згідно з наказом Кінологічного навчального центру № 362-аг від 05.06.2020р. призначено службове розслідування по можливому факту переплати грошового забезпечення капітану ОСОБА_2 за період з 18.05.2019р. по 26.08.2019р. в сумі 47008 грн. 41 коп. (Т.1, а.с.14).

На підставі цього наказу заступником начальника відділу-начальником відділення по роботі з персоналом (з кабінетом професійно-психологічного добору) відділу персоналу майором ОСОБА_3 згідно із ст.ст.84-87 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України та Інструкції про порядок проведення службового розслідування у Державній прикордонній службі України, затв. наказом Адміністрації Держприкордонслужби України № 111 від 14.02.2005р., проведено службове розслідування, за результатами якого складено висновок службового розслідування (Т.1, а.с.74-92).

На підставі цього висновку 18.06.2020р. видано наказ начальника Кінологічного навчального центру № 114-кп «Про результати службового розслідування» (Т.1, а.с.15-17).

Відповідно до п.2 цього наказу за порушення вимог абз.2 ст.11 та ст.16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, п.2.1.28 Посадової інструкції начальника відділу кадрів, затв. наказом начальника Кінологічного навчального центру № 89-ОД від 27.12.2019р., що виявилось у відсутності посадового контролю під час підготовки проекту наказу начальника Кінологічного навчального центру № 116-ОС від 04.06.2019р., не доведенні до персоналу фінансово-економічного відділу (бухгалтерської служби) підстави зарахування військовослужбовця у розпорядження начальника Кінологічного навчального центру, визначених у телеграмі ЗхРУ № Т-30-3445 від 30.05.2019р., що вплинуло на надлишкову переплату грошового забезпечення та інших виплат капітану ОСОБА_2 у сумі 66813 грн. 98 коп. у відповідності до п.«в» ст.48 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України начальнику відділу кадрів підполковнику ОСОБА_1 оголошено «сувору догану».

Згідно з п.3 цього наказу за порушення вищезазначених норм, що у свою чергу призвело до неправильного нарахування грошового забезпечення, інших виплат військовослужбовцю у період з 01.06.2019р. по 26.08.2019р. та надлишкові виплати грошового забезпечення, інших виплат у сумі 66813 грн. 98 коп., чим спричинило матеріальні збитки держави, з урахуванням вимог п.10 Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі, начальника відділу кадрів підполковника ОСОБА_1 притягнуто до обмеженої відповідальності у розмірі заподіяної шкоди, але не більше місячного грошового забезпечення у сумі 20755 грн.

Приймаючи рішення по справі та задовольняючи заявлений позов, суд першої інстанції виходив з того, що дисциплінарне стягнення у вигляді суворої догани накладено на позивача без дотримання строків, визначених п.87 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України (у редакції станом на 04.06.2019р.), через що п.2 наказу № 114-кп від 18.06.2020р. «Про результати службового розслідування» щодо оголошення підполковнику ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення «сувора догана» не ґрунтується на вимогах закону.

Оскільки суд дійшов до висновку про протиправність п.2 спірного наказу, а вимога про визнання протиправним та скасування п.3 цього наказу в частинні притягнення позивача до обмеженої матеріальної відповідальності є похідною, тому вона також підлягає задоволенню.

Згідно з ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до роз`яснень, які наведені в п.13.1 постанови Пленуму ВАС України № 7 від 20.05.2013р. «Про судове рішення в адміністративній справі», у разі часткового оскарження судового рішення суд апеляційної інстанції в описовій частині свого рішення повинен зазначити, в якій частині рішення суду першої інстанції не оскаржується, і при цьому не має права робити правові висновки щодо неоскарженої частини судового рішення.

Рішення суду першої інстанції в частині, що не оскаржена особою, яка подала апеляційну скаргу, не може бути скасовано або змінено апеляційним судом (п.13.2 цієї постанови).

Враховуючи, що рішення суду першої інстанції не оскаржується в частині задоволення позовної вимоги стосовно визнання протиправним та скасування п.2 наказу начальника Кінологічного навчального центру № 114-кп від 18.06.2020р. «Про результати службового розслідування», тому в цій частині (щодо притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності) судове рішення не переглядається судом апеляційної інстанції.

Водночас, відповідачем оскаржується рішення суду в частині задоволених позовних вимог про визнання протиправним та скасування п.3 наказу начальника Кінологічного навчального центру № 114-кп від 18.06.2020р. «Про результати службового розслідування», тому в цій частині (щодо притягнення позивача до обмеженої матеріальної відповідальності) рішення суду підлягає перегляду в апеляційному порядку.

Вирішуючи наведений спір в розглядуваній частині, колегія суддів виходить з того, що правильно по суті вирішивши справу, суд помилково застосував норми матеріального права та допустив порушення норм процесуального права, з наступних підстав.

Із змісту заявленого позову слідує, що в обґрунтування розглядуваних позовних вимог позивачем були покладені наступні обставини: помилковість притягнення позивача до матеріальної відповідальності; відсутність доведеності факту заподіяної шкоди та її розміру.

Водночас, задовольняючи вказану вимогу, суд першої інстанції виходив лише з того, що вона є похідною.

При цьому, судом не були проаналізовані обставини і норми законодавства, які покладалися позивачем в основу заявленої позовної вимоги.

Між тим, такі висновки суду першої інстанції не відповідають нормам матеріального права та сформовані без врахуванням приписів КАС України.

Зокрема, відповідно до п.23 ч.1 ст.4 КАС України похідна позовна вимога - вимога, задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної вимоги).

Відповідно до ст.ст.26, 27 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затв. Законом України № 548-XIV від 24.03.1999р. (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення чи провини несуть дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом.

Військовослужбовці, на яких накладається дисциплінарне стягнення за вчинене правопорушення, не звільняються від матеріальної та цивільно-правової відповідальності за ці правопорушення. За вчинення злочину військовослужбовці притягаються до кримінальної відповідальності на загальних підставах.

Аналогічні приписи наведені в п.4 Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі, затв. постановою Верховної Ради України № 243/95-ВР від 20.06.1995р. (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Таким чином, висновки суду про те, що розглядувана позовна вимога є похідною в розумінні п.23 ч.1 ст.4 КАС України є помилковими.

Вирішуючи наведену вимогу і надаючи правову оцінку правомірності притягнення позивача до матеріальної відповідальності, колегія суддів виходить з наступного.

На час виникнення спірних правовідносин підстави і порядок притягнення до матеріальної відповідальності військовослужбовців і призваних на збори військовозобов`язаних, винних у заподіянні шкоди державі під час виконання ними службових обов`язків, передбачених актами законодавства, військовими статутами, порадниками, інструкціями та іншими нормативними актами, визначалися Положенням про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі, затв. постановою Верховної Ради України № 243/95-ВР від 20.06.1995р. (втратило чинність з 31.10.2019р. на підставі Закону України № 160-IX від 03.10.2019р. «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі»).

Відповідно до вказаного Положення:

п.2 - відшкодуванню підлягає пряма дійсна шкода, заподіяна розкраданням, пошкодженням, втратою чи незаконним використанням військового майна, погіршенням або зниженням його цінності, що спричинило додаткові витрати для військових частин, установ, організацій, підприємств та військово-навчальних закладів (далі - військові частини) для відновлення, придбання майна чи інших матеріальних цінностей або надлишкові виплати.

п.3 - військовослужбовці і призвані на збори військовозобов`язані несуть матеріальну відповідальність за наявності: а) заподіяння прямої дійсної шкоди; б) протиправної їх поведінки; в) причинного зв`язку між протиправною поведінкою і настанням шкоди; г) вини у заподіянні шкоди.

Протиправною визнається така поведінка (дія чи бездіяльність) військовослужбовця або призваного на збори військовозобов`язаного, коли він не виконує (недбало виконує) свої службові обов`язки.

п.10 - військовослужбовці і призвані на збори військовозобов`язані за шкоду, заподіяну недбалим виконанням ними службових обов`язків, передбачених військовими статутами, порадниками, інструкціями та іншими нормативними актами, несуть матеріальну відповідальність у розмірі заподіяної шкоди, але не більше місячного грошового забезпечення.

Із змісту роз`яснень, які викладені п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 29.12.1992р. «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками», слідує, що суд у кожному випадку зобов`язаний вживати передбачених законом заходів до всебічного, повного й об`єктивного з`ясування обставин, від яких згідно зі статтями 130, 135-3, 137 КЗпП залежить вирішення питання про покладення матеріальної відповідальності та про розмір шкоди, що підлягає відшкодуванню. Зокрема, з`ясовувати: наявність прямої дійсної шкоди та її розмір; якими неправомірними діями її заподіяно і чи входили до функцій працівника обов`язки, неналежне виконання яких призвело до шкоди; в чому полягала його вина; в якій конкретно обстановці заподіяно шкоду; чи були створені умови, які забезпечували б схоронність матеріальних цінностей і нормальну роботу з ними; який майновий стан працівника. Якщо шкоду заподіяно кількома працівниками, в рішенні суду має бути зазначено, які конкретно порушення трудових обов`язків допустив кожен працівник, ступінь його вини та пропорційна їй частка загальної шкоди, за яку до нього може бути застосовано відповідний вид і межі матеріальної відповідальності.

Під прямою дійсною шкодою, зокрема, слід розуміти втрату, погіршення або зниження цінності майна, необхідність для підприємства, установи, організації провести затрати на відновлення, придбання майна чи інших цінностей або провести зайві, тобто викликані внаслідок порушення працівником трудових обов`язків, грошові виплати. Згідно зі ст.130 КЗпП не одержані або списані в доход держави прибутки з підстав, пов`язаних з неналежним виконанням працівником трудових обов`язків (так само як і інші неодержані прибутки) не можуть включатися до шкоди, яка підлягає відшкодуванню (п.4 вказаної постанови).

Як убачається із висновку службового розслідування, ухвалою Личаківського районного суду м.Львів від 17.05.2019р. в справі № 463/3878/19 у кримінальному провадженні за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.369 КК України, ОСОБА_2 було відсторонено від посади старшого офіцера (старшого оперуповноваженого з організації оперативно-розшукової діяльності) оперативно-розшукового відділу (з місцем дислокації н.п.Дякове) оперативно-розшукового управління Західного регіонального управління (І категорії) на строк до 14.07.2019р. включно.

На виконання вказаної ухвали суду наказом начальника Західного регіонального управління (І категорії) № 226-ос від 29.05.2019р. капітана ОСОБА_2 зараховано у розпорядження начальника Кінологічного навчального центру, звільнивши з посади старшого офіцера (старшого оперуповноваженого з організації оперативно-розшукової діяльності) оперативно-розшукового відділу (з місцем дислокації н.п.Дякове) оперативно-розшукового управління Західного регіонального управління (І категорії), згідно пп.5 п.127 та п.136 Положення про проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі України, затв. Указом Президента України № 1115/2009 від 29.12.2009р., з 18.05.2019р. (Т.1, а.с.214).

Засобами електронного спецзв`язку до Кінологічного навчального центру 31.05.2019р. надійшла телеграма/розпорядження ЗхРУ № Т/30-3445 від 30.05.2019р. про зарахування ОСОБА_2 у розпорядження начальника Кінологічного навчального центру, звільнивши його з попередньої посади (Т.1, а.с.215).

На бланку даної телеграми, т.в.о начальника Кінологічного навчального центру головним виконавцем було визначено начальника відділу кадрів. Також на даній телеграмі начальником відділу кадрів накладено свою резолюцію, а саме: «старший лейтенант ОСОБА_4 взяти на контроль прибуття офіцера». У свою чергу, заступник начальника відділу кадрів старший лейтенант ОСОБА_4 дала усну вказівку відповідальному виконавцю відділу кадрів прапорщику ОСОБА_5 взяти на контроль прибуття офіцера.

Після прибуття 04.06.2019р. капітана ОСОБА_2 до відділу кадрів, на виконання розпорядження ЗхРУ № Т/30-3445 від 30.05.2019р. та у відповідності до припису військової частини від 03.06.2019р., відповідальним виконавцем відділу кадрів був складений проект наказу начальника Кінологічного навчального центру № 116-ОС.

У подальшому проект наказу було погоджено начальником відділу кадрів, головним бухгалтером - начальником фінансово-економічного відділу (бухгалтерської служби), іншими посадовими особами та затверджено начальником Кінологічного навчального центру.

Відповідно до цього наказу капітана ОСОБА_2 зараховано у списки особового складу та на всі види забезпечення з 04.06.2019р. (підстава: припис в/ч НОМЕР_2 від 03.06.2019р. № 30/51).

Витяг з наказу начальника Кінологічного навчального центру № 116-ОС від 04.06.2019р. було передано до фінансово-економічного відділу для відома та належного реагування, а саме провідному бухгалтеру ОСОБА_6 , яка відповідно до своїх посадових обов`язків проводила нарахування грошового забезпечення та інших виплат капітану ОСОБА_2 .

Нарахування грошового забезпечення та інших виплат капітану ОСОБА_2 проводилось у відповідності до Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України, затв. наказом МВС України № 558 від 25.06.2018р. та відповідно поданого до фінансово-економічного відділу (бухгалтерської служби) витягу з наказу начальника Кінологічного навчального центру № 116-ОС від 04.06.2019р. та інших відповідно поданих документів.

Вироком Виноградівського районного суду Закарпатської обл. по справі № 299/2183/19 від 24.07.2019р. ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.369 КК України, та призначено йому покарання у виді штрафу у розмірі 12750 грн. з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських функцій в органах державної влади та місцевого самоврядуванням строком на два роки.

Відповідно до повідомлення філії державної установи «Центр пробації» в Закарпатській області № 2761 від 20.09.2019р. щодо набрання законної сили вироком суду наказом начальника Кінологічного навчального центру № 200-ОС від 24.09.2019р. капітана ОСОБА_2 звільнено з військової служби за пп.«е» (у зв`язку з набранням законної сили обвинувальним вироком суду, яким призначено покарання у виді позбавлення волі, обмеження волі, позбавлення військового звання чи позбавлення права займати певні посади) п.2 ч.5 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» в запас з 25.09.2019р. (Т.1, а.с.46, 47).

25.09.2019р. капітан ОСОБА_2 виключений зі списків особового складу та всіх видів забезпечення наказом начальника Кінологічного навчального центру № 201-ОС від 25.09.2019р. та направлений на військовий облік до Берегівського районного військового комісаріату Закарпатської обл.

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 08.04.2020р. в адміністративній справі № 260/269/20 зобов`язано Кінологічний навчальний центр нарахувати та виплатити ОСОБА_2 грошову компенсацію за 23 календарні дні невикористаної щорічної основної відпустки за 2019 рік та грошову компенсацію за невикористані дні додаткової відпустки, передбаченої для учасників бойових дій за період з 2015 року по 2019 рік в кількості 70 днів, виходячи з розміру його грошового забезпечення на день виключення зі списків особового складу - 25.09.2019р.

Службовим розслідуванням встановлено, що в наказі начальника Кінологічного навчального центру № 116-ОС від 04.06.2019р. підставою для зарахування капітана ОСОБА_2 зазначено лише припис Військової частини НОМЕР_2 від 03.06.2019р. за № 30/51. Інші відомості щодо підстав переміщення та зарахування вказаного військовослужбовця у розпорядження начальника Кінологічного навчального центру є відсутніми.

З пояснення позивача слідує, що текст телеграми до особового складу фінансово-економічного відділу (бухгалтерської служби) працівниками/військовослужбовцями відділу кадрів не доводився, оскільки відповідно до накладеної на телеграмі ЗхРУ № Т/30-3445 від 30.05.2019р. резолюції начальника центру, таке доведення не було зазначено.

Також капітан ОСОБА_2 не займав посад в Кінологічному навчальному центрі, оскільки перебував у розпорядженні начальника центру (Т.1, а.с.28-29).

За період проходження військової служби з 01.06.2019р. по 26.08.2019р. капітану ОСОБА_2 нараховано та виплачено грошове забезпечення у розмірі 84937 грн. 01 коп.. з урахуванням податків та зборів.

Згідно довідки фінансово-економічного відділу (бухгалтерської служби) розмір грошового забезпечення капітана ОСОБА_2 за вказаний період, з урахуванням податків і зборів, мав становити 18123 грн. 03 коп.

Таким чином, загальна сума переплати грошового забезпечення капітану ОСОБА_2 становить 66813 грн. 98 коп. (Т.1, а.с.38).

Така переплата виникла через здійснення вказаних виплат без урахування п.5 розділу V Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України, затв. наказом Міністерства внутрішніх справ України № 558 від 25.06.2018р., згідно якої військовослужбовцям, відстороненим від посад, відповідно до Кримінального процесуального кодексу України, з наступного після відсторонення від посад дня за період, протягом якого вони не перебували на посаді, виплачуються оклад за військовим званням і надбавка за вислугу років.

Недоведення підстав зарахування капітана ОСОБА_2 у розпорядження начальника Кінологічного навчального центру до персоналу фінансово-економічного відділу (бухгалтерської служби) спричинило виникнення такої переплати.

За висновками розслідування вищевказаний факт надлишкової виплати грошового забезпечення у сумі 66813 грн. 98 коп. став можливим в наслідок недбалого виконання своїх службових обов`язків, зокрема, начальником відділу кадрів підполковником ОСОБА_1 у частині відсутності посадового контролю під час підготовки проекту наказу начальника Кінологічного навчального центру № 116-ОС від 04.06.2019р. та недоведенні до персоналу фінансово-економічного відділу (бухгалтерської служби) підстав зарахування військовослужбовця у розпорядження начальника Кінологічного навчального центру, визначених в телеграмі ЗхРУ № Т-30-3445 від 30.05.2019р., що вплинуло на надлишкову переплату грошового забезпечення та інших виплат капітану ОСОБА_2 у сумі 66813 грн. 98 коп.

Оцінюючи в сукупності наведені обставини, колегія суддів приходить до переконливого висновку про відсутність правових підстав для покладення на позивача обмеженої матеріальної відповідальності за здійснення переплати грошового забезпечення.

Такий висновок обґрунтовується наступним.

По-перше, зарахування капітана ОСОБА_2 у розпорядження начальника Кінологічного навчального центру здійснювалося на підставі наказу начальника Західного регіонального управління (І категорії) № 226-ос від 29.05.2019р., зміст якого надавав можливість встановити підстави для цього, містив покликання на ухвалу суду і лист слідчого ДБР (Т.1, а.с.43).

Власне вказаний наказ був підставою для видачі відповідачем наказу № 116-ОС від 04.06.2019р.

По-друге, згідно телеграми ЗхРУ № Т/30-3445 від 30.05.2019р. визначені підстави зарахування капітана ОСОБА_2 - пп.5 п.127 та п.136 Положення про проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі України, затв. Указом Президента України № 1115/2009 від 29.12.2009р., відповідно до яких зарахування військовослужбовців у розпорядження начальників, які мають право призначення на посади, для вирішення питання щодо подальшого проходження такими військовослужбовцями військової служби допускається у разі відсторонення військовослужбовця від посади під час досудового розслідування або судового провадження - до закінчення строку застосування цього заходу забезпечення кримінального провадження або до його скасування в порядку, передбаченому Кримінальним процесуальним кодексом України, а якщо вчинено злочин у сфері службової діяльності, - до набрання вироком законної сили.

Військовослужбовець, відсторонений від посади або відсторонений від виконання службових повноважень, зараховується у розпорядження відповідного начальника з дня, що настає за днем відсторонення, про що видається наказ.

Із змістом вказаної телеграми були ознайомлені, окрім позивача, керівник відповідача та інші посадові особи.

По-третє, невиконання позивачем своїх службових обов`язків не перебуває у безпосередньому причинному зв`язку із настанням шкоди у вигляді переплати сум грошового забезпечення.

Згідно з Положенням про відділ кадрів Кінологічного навчального центру Державної прикордонної служби, затв. наказом начальника Кінологічного навчального центру № 95-аг від 21.02.2017р.:

до головних завдань відділу кадрів належить, зокрема, документальне оформлення проходження військової служби та оформлення трудових відносин (п.5 розділу ІІ).

до завдань відділу кадрів належать, зокрема, внесення пропозиції щодо призначення на посади та переміщення по службі військовослужбовців, працівників, попереджує кандидатів про встановлені законодавством обмеження, пов`язані з прийняттям на роботу та проходженням військової служби; здійснення заходів щодо організації конкурсного відбору, організація експертизу матеріалів з кадрових питань та розроблення проектів наказів про призначення, переміщення, звільнення військовослужбовців, працівників, присвоєння військових звань згідно із затвердженою номенклатурою та іншими розпорядчими документами з кадрових питань (п.п.8 і 9 розділу ІІІ).

Отже, відділ кадрів Кінологічного навчального центру не приймає накази і не здійснює будь-які виплати на підставі таких наказів.

Водночас, телеграма ЗхРУ № Т/30-3445 від 30.05.2019р. була адресована відповідачу, керівник його повинен забезпечити доведення такої до всіх структурних підрозділів в цілях її виконання.

Окрім цього, будучи підставою для нарахування і виплати грошового забезпечення вказані документи належать до первинних документів.

Відповідно до Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затв. наказом Міністерства фінансів України № 88 від 24.05.1995р.:

п.2.15 - первинні документи підлягають обов`язковій перевірці (в межах компетенції) працівниками, які ведуть бухгалтерський облік, за формою і змістом, тобто перевіряється наявність у документі обов`язкових реквізитів та відповідність господарської операції чинному законодавству у сфері бухгалтерського обліку, логічна ув`язка окремих показників.

п.5.1 - з метою упорядкованості руху та своєчасного одержання для записів у бухгалтерському обліку первинних документів наказом керівника підприємства, установи встановлюється графік документообороту, в якому вказуються дата створення або одержання від інших підприємств та установ документів, прийняття їх до обліку, передача в обробку та до архіву.

п.5.2 - графік документообороту на підприємстві, в установі повинен забезпечити оптимальну кількість підрозділів і виконавців, через які проходить кожен первинний документ, визначати мінімальний строк його знаходження в підрозділі, а також сприяти поліпшенню облікової роботи, посиленню контрольних функцій бухгалтерського обліку, підвищенню рівня його автоматизації.

Отже, встановлення документообороту та контроль за його дотриманням не відносить до повноважень відділу кадрів та його керівника.

По-четверте, згідно п.3 наказу № 114-кп від 18.06.2020р. правовою підставою для покладення на позивача обмеженої матеріальної відповідальності є недбале виконання своїх службових обов`язків, визначених (окрім загальних норм ст.ст.11 і 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України) положеннями п.2.1.28 Посадової інструкції начальника відділу кадрів, затв. наказом начальника Кінологічного навчального центру № 89-ОД від 27.12.2019р., згідно якої начальник відділу кадрів зобов`язаний контролювати підготовку проектів наказів по особовому складу.

Оскільки вказана посадова інструкції на момент виникнення спірних правовідносин не існувала, тому покликання на неї є недопустимим.

Водночас, попередньо діючою Посадовою інструкцією начальника відділу кадрів, затв. наказом начальника Кінологічного навчального центру № 95-аг від 21.01.2017р., також було визначено серед завдань та обов`язків начальника відділу кадрів здійснення контролю за підготовкою проектів наказів по особовому складу (п.29 розділу ІІ) (Т.1, а.с.168-172).

Разом з тим, матеріалами службового розслідування не розкрито питання про те, яким чином нездійснення позивачем контролю за підготовкою проектів наказів по особовому складу призвело до переплати грошових коштів.

Будучи відповідальним за діяльність відділу кадрів, на керівника цього відділу не покладено обов`язок здійснювати контроль за правильністю нарахування і виплати грошового забезпечення військовослужбовців.

Також в розрізі наведених обставин наказ № 116-ОС від 04.06.2019р. був сформований на документах Західного регіонального управління, які доводилися до відома керівника центру.

По-п`яте, в аспекті прямої дійсної шкоди під зайвими грошовими виплати слід розуміти надлишкові виплати, які викликані порушенням службових обов`язків.

Результатом діяльності позивача став наказ № 116-ОС від 04.06.2019р., однак відповідачем не надано доказів внесення змін чи доповнень в спірний наказ № 116-ОС від 04.06.2019р. з метою виправлення допущеної помилки, звернення до суду з приводу повернення переплачених сум тощо, а також відображення в бухгалтерських документах спірної переплати на користь ОСОБА_2 .

Положення п.5 наказу № 114-кп від 18.06.2020р. щодо підготовки документів для списання суми в розмірі 46058 грн. 98 коп. за рахунок держави не є свідченням належного оформлення зайвих виплат грошового забезпечення (Т.1, а.с.17).

По-шосте, згідно висновку службового розслідування матеріальну шкоду заподіяно діями двох військовослужбовців, однак до матеріальної відповідальності притягнуто лише позивача, при цьому обґрунтування таких вибіркових дій відповідачем не наведено.

Таким чином, притягнення позивача як керівника відділу кадрів до обмеженої матеріальної відповідальності не ґрунтується на вимогах закону, а тому позовна вимога про визнання протиправним та скасування п.3 наказу начальника Кінологічного навчального центру № 114-кп від 18.06.2020р. «Про результати службового розслідування» щодо притягнення підполковника ОСОБА_1 до обмеженої матеріальної відповідальності в сумі 20755 грн. підлягає задоволенню з вищевикладених мотивів.

З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно по суті вирішив розглядуваний спір, однак помилково застосував норми матеріального права (допустив незастосування закону, який підлягав застосуванню) та допустив порушення норм процесуального права (невірно оцінив позовну вимогу як похідну в розмінні КАС України без аналізу дійсних обставин справи), через що оскаржуване рішення суду слід змінити в мотивувальній частині шляхом викладення дійсних мотивів задоволення позовної вимоги, яка стосується питання притягнення позивача до матеріальної відповідальності.

В решті рішення суду прийнято з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків прийнятого судом рішення, а тому підстави для його скасування чи зміни у цій частині є відсутніми.

З огляду на результат апеляційного розгляду та відповідно до ст.139 КАС України понесені судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги належить покласти на апелянта Кінологічний навчальний центр.

Керуючись ст.139, ч.3 ст.243, ст.310, п.2 ч.1 ст.315, п.4 ч.1 ст.317, ч.1 ст.321, ст.ст.322, 325, 329 КАС України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_1 ) задовольнити частково.

Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 19.11.2020р. в адміністративній справі № 380/6152/20 змінити в частині мотивів задоволення позову ОСОБА_1 , виклавши такі в мотивувальній частині постанови апеляційного суду.

В решті рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Понесені судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на апелянта Кінологічний навчальний центр Державної прикордонної служби України (Військова частина НОМЕР_1 ).

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку лише у випадках, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення; у випадку оголошення судом апеляційної інстанції лише вступної та резолютивної частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Р. М. Шавель
судді В. З. Улицький
С. М. Кузьмич
Дата складення повного тексту судового рішення: 14.04.2021р.