Справа № 160/9950/20
Суддя: Семененко Я.В.
Дата ухвалення: 2021-04-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

13 квітня 2021 року м. Дніпросправа № 160/9950/20

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Семененка Я.В. (доповідач),

суддів: Бишевської Н.А., Добродняк І.Ю.,

за участю секретаря судового засідання Волкової К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13 листопада 2020 року (суддя Боженко Н.В.) по справі №160/9950/20 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Алкогольно-безалкогольний комбінат Дніпро» до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання неправомірними та скасування рішення,-

в с т а н о в и В :

ТОВ «Алкогольно-безалкогольний комбінат Дніпро» звернулося до суду з позовом, в якому просило визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 28.07.2020 р., яким до підприємства застосовано штрафні санкції за порушення правил зберігання пального.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилався на безпідставні висновки контролюючого органу про те, що у спірному періоді (лютий 2020 року) підприємство здійснювало зберігання пального. Відсутність такого факту, за позицією позивача, свідчить про неправомірність застосування до підприємства спірних штрафних санкцій.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13 листопада 2020 року позов задоволено.

За наслідками розгляду справи судом першої інстанції зроблено висновок про те, що відповідальність за зберігання палива для власних потреб без відповідної ліцензії може мати місце за умови встановлення самого факту зберігання пального, при цьому, такі поняття як «зберігання пального», «місце зберігання пального» прямо визначено Законом № 481/95-ВР. У спірному випадку, як зазначив суд першої інстанції, відповідачем не було доведено того, що позивач здійснював зберігання пального у розумінні Закону № 481/95-ВР.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, неповне з`ясування обставин справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову про відмову у задоволенні позову. Апеляційна скарга фактично обґрунтована висновками контролюючого органу, які зроблені за наслідками проведеної перевірки та яким, за позицією скаржника, судом першої інстанції не було надано належної правової оцінки.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить рішення суду першої інстанції без змін з огляду на його законність та обґрунтованість.

У додаткових поясненнях (а.с.149) відповідач, в контексті часу запровадження фінансових санкцій за зберігання пального без відповідної ліцензії, вказує на те, що хоча в

тексті акту перевірки зазначено про одну акцизну накладну (від 05.02.2020), натомість, до акту перевірки було долучено ще 6 акцизних накладних, які датовані після запровадження фінансової відповідальності (після 31.03.2020) та які свідчать про придбання та зберігання позивачем пального.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду, в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги з таких підстав.

Встановлені обставини справи свідчать про те, що Товариство з обмеженою відповідальністю Алкогольно-безалкогольний комбінат Дніпро (далі за текстом - ТОВ АБК Дніпро) зареєстровано в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 01.10.2009 року (номер запису 1 000345). Основний вид економічної діяльності ТОВ "АБК Дніпро" Дестиляція, ректифікація та змішування спиртних напоїв (КВЕД 11.01).

На підстав пп. 80.2.5 п. 80.2 ст. 80 ПК України, наказу ГУ ДПС у Дніпропетровській області від 02.07.2020 року № 1515-п і направлень № 1923 та № 1924 02.07.2020р. контролюючим органом було проведено фактичну перевірку ТОВ АБК Дніпро з питань дотримання законодавства у сфері обігу підакцизних товарів.

За результатами проведеної перевірки посадовими особами контролюючого органу складено акт №41013/04-36-32-03/36710304 від 07.07.2020 р. Про результати фактичної перевірки з питань додержання суб`єктами господарювання вимог, встановлених законодавством України, які є обов`язковими до виконання при здійсненні оптової і роздрібної торгівлі алкогольними напоями та/або тютюновими виробами, в якому зроблено висновок про порушення підприємством ст.15 Закону № 481/95-ВР, в частині зберігання підакцизних товарів: пального для власних потреб без відповідної ліцензії.

Такі висновки контролюючого органу, з огляду на акт перевірки, ґрунтуються на такому.

Перевіркою ТОВ АБК Дніпро встановлено, що підприємством було отримано ліцензію на зберігання пального (виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки) №2001980 терміном дії з 28.05.2020 по 28.05.2025.

Підприємство має у власності резервуар об`ємом 6 м3 для зберігання пального, який знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, смт. Царичанка, вул. Царичанська, 168.

Згідно акцизної накладної від 05.02.2020 року №105655 ТОВ АБК Дніпро здійснено придбання пального Важкі дистиляти (газостійкі) (код УКТЗЕД ) у ТОВ Вог Трейд Ресурс (42621778) об`ємом 5526,54 літрів.

Відповідно до вищезазначеної акцизної накладної пальне відвантажувалось та зберігалось за адресою: Дніпропетровська область, смт. Царичанка, вул. Царичанська, 168.

Оскільки пальне на адресу підприємства відвантажено 05.02.2020р., а ліцензія на зберігання пального діє з 28.05.2020р., контролюючим органом зроблено висновок про те, що підприємство зберігало пальне для власних потреб без відповідної ліцензії.

З цих підстав контролюючим органом прийнято податкове повідомлення-рішення № від 28.07.2020 р., яким до підприємства застосовано штрафні санкції у розмірі 500000,0грн.

Правомірність та обґрунтованість вказаного рішення відповідача є предметом спору, який передано на вирішення суду.

За наслідками перегляду справи суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення позову, з огляду на таке.

Законом України від 23 листопада 2018 року № 2628-VIII Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких інших законодавчих актів України щодо покращення адміністрування та перегляду ставок окремих податків і зборів внесено зміни до Закону України від 19 грудня 1995 року № 481 Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів (далі - Закон № 481), зокрема запроваджено ліцензування видів господарської діяльності з виробництва, зберігання, оптової та роздрібної торгівлі пальним.

Законом України від 23 листопада 2018 року № 2628-VIII також доповнено частину другу статті 17 Закону №481 новим абзацом відповідно до якого до суб`єктів господарювання (у тому числі іноземних суб`єктів господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі: оптової торгівлі пальним або зберігання пального без наявності ліцензії - 500000 гривень;

Зазначені зміни набирали чинності з 1 липня 2019 року.

Статтею 18 Закону №481 (в редакції Закону N 391-IX від 18.12.2019р.) передбачено, що тимчасово до 31 березня 2020 року до суб`єктів господарювання не застосовується фінансова санкція, у разі зберігання пального без наявності відповідної ліцензії.

Отже з 01.04.2020р. до суб`єктів господарювання застосовуються фінансові санкції за зберігання пального без відповідної ліцензії.

Погоджуючись з рішенням суду першої інстанції щодо неправомірності застосування до позивача спірних фінансових санкцій, суд апеляційної інстанції виходить з такого.

Так, з акту перевірки, який є носієм доказової бази та на підставі якого прийнято оскаржуване податкове повідомлення-рішення, вбачається, що порушення позивачем вимог Закону щодо зберігання пального без відповідної ліцензії, контролюючий орган пов`язує з наявністю акцизної накладної від 05.02.2020 №105655 на підставі якої позивачем придбавалося пальне.

В той же час, станом на 05.02.2020р. законодавством не передбачалося застосування фінансових санкцій за зберігання пального без ліцензії. Така відповідальність, як зазначено вище, запроваджена з 01.04.2020р.

Представник відповідача у судовому засіданні та в додаткових поясненнях до апеляційної скарги зазначає, що до акту перевірки було долучено ще 6 (шість) акцизних накладних, які датовані після запровадження фінансової відповідальності.

З приводу таких аргументів відповідача слід зазначити те, що в описовій частині акту перевірки (стор.3) не зазначено про будь-які інші акцизні накладні, ніж акцизна накладна від 05.02.2020 №105655.

При цьому, у примірнику акту перевірки, який видано позивачу, відсутня інформація про долучення до акту перевірки будь-яких документів, у тому числі і акцизних накладних.

Отже, аргументи відповідача про те, що інші акцизні накладні підтверджують позицію контролюючого органу щодо правомірності застосування до позивача фінансових санкцій, є необґрунтованими.

Крім цього, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне звернути увагу і на те, що фактичну перевірку контролюючим органом проведено 07.07.2020р., натомість висновки відповідача щодо зберігання позивачем пального без ліцензії стосуються періоду починаючи з лютого 2020 року по час отримання ліцензії (травень 2020 року).

В той же час, відповідачем не було надано жодних доказів, які б свідчили не про придбання позивачем пального (акцизні накладні), а про фактичне зберігання пального позивачем у вказаний період. Натомість, встановлення таких обставин (фактичне зберігання пального) є обов`язковим для вирішення питання щодо наявності правових підстав для застосування фінансових санкцій, в контексті того, що як поняття «зберігання пального» так і поняття «місце зберігання пального» визначено Законом №481 і саме оцінка фактично встановлених обставин із законодавчо визначеними категоріями, є обов`язковою умовою для висновків щодо дотримання чи недотримання суб`єктом господарювання умов зберігання пального.

Таким чином, підсумовуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що оскаржуване рішення відповідача не можливо визнати правомірним та обґрунтованим, що є підставою для його скасування.

Отже, встановивши зазначені обставини справи, суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції.

На підставі викладеного, керуючись п.1 ч.1 ст.315, ст.ст. 316, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області залишити без задоволення, а рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13 листопада 2020 року у справі №160/9950/20 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках та строки, визначені ст.ст.328, 329 КАС України.

Вступну та резолютивну частину проголошено 13.04.2021р.

Повний текст постанови виготовлено 14.04.2021р.

Головуючий - суддя Я.В. Семененко

суддя Н.А. Бишевська

суддя І.Ю. Добродняк