Справа № 360/1187/21
Суддя: О.В. Ірметова
Дата ухвалення: 2021-04-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

15 квітня 2021 рокуСєвєродонецькСправа № 360/1187/21

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Ірметова О.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справу за позовом ОСОБА_1 до Біловодського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

12 березня 2021 року до Луганського окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_1 (далі - позивачка, ОСОБА_1 ) із позовом до Біловодського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області (далі - відповідач, Біловодське ОУПФУ) у якому просить:

визнати протиправним та скасувати рішення Біловодського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області від 10 грудня 2020 року про зменшення позивачці розміру відсотку з 86 % до 56 % від винагороди працюючого на відповідній посаді судді при перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідки ТУ ДСА в Луганській області від 26 лютого 2020 року № 495/20-Вих;

зобов`язати Біловодське об`єднане управління Пенсійного фонду України Луганської області здійснити перерахунок та виплату позивачці щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розрахунку 86% від суддівської винагороди діючого судді, зазначеної у довідці ТУДСА в Луганській області від 26 лютого 2020 року № 495/20-Вих з урахуванням фактично виплачених сум починаючи з 19 лютого 2020 року;

постановити окрему ухвалу щодо протиправних рішень Біловодського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області, яке очолює начальник - голова комісії з припинення Біловодського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області ОСОБА_2 з направленням її до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону;

зобов`язати Біловодське об`єднане управління Пенсійного фонду України Луганської області подати звіт про виконання судового рішення у місячний строк з моменту набрання законної сили.

В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначає, що з 21 липня 2016 року перебуває на обліку та отримує щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці в Біловодському об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України, яким призначено щомісячне довічне грошове утримання у розмірі 86% від суддівської винагороди судді. Оригінал цього розпорядження відповідача знаходиться у пенсійній справі. Протягом 2017-2019 років відповідач неодноразово здійснював перерахунок суми довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 86% від заробітку працюючого судді у зв`язку зі змінами складових грошового забезпечення працюючого судді.

Востаннє, 26 лютого 2020 року ТУ ДСА в Луганській області позивачці була видана довідка № 495/20-Вих про суддівську винагороду станом на 18 лютого 2020 року відповідно до норм Закону України від 02 червня 2016 №1406-VIII «Про судоустрій і статус суддів» та Рішення Конституційного Суду України №2-р/2020 від 18 лютого 2020 року.

11 березня 2020 року позивачка звернулася до відповідача із заявою про перерахунок суми довічного грошового утримання судді у відставці на підставі зазначеної довідки, але відповідачем 30 квітня 2020 було прийнято рішення № 4306/03-18, яким було відмовлено у його здійсненні.

13 жовтня 2020 року Луганським окружним адміністративним судом позовна заява ОСОБА_1 була задоволена. Суд зобов`язав відповідача здійснити позивачці, як судді у відставці, перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці згідно із довідкою ТУ ДСА в Луганській області від 26 лютого 2020 року № 495/20, з урахуванням раніше проведених виплат, починаючи з 19 лютого 2020 року.

10 грудня 2020 року відповідачем відносно позивачки було прийнято рішення 68 «Про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці», у якому суддівська винагорода вказана у розмірі 100 896 грн, тобто згідно із довідкою ТУ ДСА в Луганській області від 26 лютого 2020 року № 495/20, з урахуванням раніше проведених виплат, починаючи з 19 лютого 2020 року, але у розмірі 56 % від розміру зазначеної у довідці суддівської винагороди, а не в розмірі 86 %, які були визначені самим же відповідачем у розпорядженні про розрахунок утримання на підставі зазначених вище судових рішень і які в подальшому неодноразово застосовувалися відповідачем під час здійснення перерахунків щомісячного довічного грошового утримання у зв`язку із зміною розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, протягом 2017-2019 років.

Отже, на думку позивачки, відповідачем застосовано інший розмір відсотків, як то передбачено зараз Законом України №1402-VIII (з урахуванням змін, внесених згідно із Законом України від 6.12.2016 №1774- VIII та у редакції Закону України від 21.12.2016 № 1798-VIII).

При цьому відповідач у рішенні не вказав мотиви та підстави, на яких було зменшено розмір відсотка від заробітку працюючого судді з 86% до 56%.

Позивачка вважає, що такі дії Біловодського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області щодо зменшення розміру відсотку з 86 % до 56 % від винагороди працюючого на відповідній посаді судді незаконними та такими, що суттєво порушують її права та законні інтереси, що стало підставою для звернення до суду.

Ухвалою суду від 17 березня 2021 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, справу визначено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Біловодське об`єднане управління Пенсійного фонду України Луганської області позовних вимог не визнало про що надало відзив на позовну заяву від 30 березня 2021 року № 1239-07-7/2497 (а.с. 91-95), у якому заперечувало проти позовних вимог.

Обґрунтовуючи заперечення проти позову, відповідач зазначає, що позивачка є суддею у відставці Біловодського районного суду Луганської області. 25.09.2014 позивачка звернулась до відповідача із заявою про взяття її на облік. Раніше позивачка проживала в м. Антрацит Луганської області. Розпорядженням № 124068 (3084) від 08.11.2014 останню взято на облік у відповідача як внутрішньо переміщену особу за матеріалами електронної пенсійної справи. Вид пенсії - "за віком". Продовжує працювати.

Заявою від 01.12.2015 позивачка повідомила відповідача про звільнення, що підтверджується наказом Біловодського районного суду Луганської області від 30.11.2015, у зв`язку з чим просить зробити перерахунок пенсії "за віком". Розпорядженням № 124068 від 01.12.2015 позивачці проведено відповідний перерахунок пенсії. Відповідно до заяви від 21.07.2016 пенсія позивачки була переведена з виду "за віком" на "довічне грошове утримання". Розпорядженням відповідача № 124068 від 29.07.2016 ОСОБА_1 призначено щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці, в розмірі 84% суддівської винагороди (розмір відсотків розраховано, виходячи зі стажу роботи судді, який складає 22 роки 11 місяців 25 днів). Розпорядженням відповідача № 124068 від 14.03.2017 позивачці призначено щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці, в розмірі 86% суддівської винагороди (розмір відсотків розраховано, виходячи зі стажу роботи судді, який складає 23 роки 00 місяців 24 днів).

На момент призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці його виплата регулювалась Законом України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402, який набув чинності 30.09.2016.

11.03.2020 позивачка звернулась до відповідача із заявою, в якій просила здійснити перерахунок щомісячного довічного грошового утримання відповідно до Закону № 1402 у зв`язку з прийнятим Конституційним Судом України 18.02.2020 Рішення № 2-р/2020. До заяви додано довідку від 26.02.2020 № 495/20-Вих, видану Територіальним управлінням Державної судової адміністрації України в Луганській області, про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Рішенням відповідача від 30.04.2020 № 4306/03-18 відмовлено позивачці в перерахунку щомісячного довічного грошового утримання на підставі вимог Закону України від 07.07.2010 № 2453-УІ «Про судоустрій і статус суддів», Закону України № 1402, Порядку подання документів для призначення (перерахунку) і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України, затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.01.2008 року № 3-1, Рішення Конституційного Суду України від 18.02.2020 № 2-р/2020.

Не погодившись з рішенням відповідача від 30.04.2020 № 4306/03-18, ОСОБА_1 звернулась до Луганського окружного адміністративного суду з позовом про визнання дій відповідача щодо відмови в перерахунку щомісячного грошового утримання судді у відставці згідно заяви від 11.03.2020 на підставі довідки Територіального управління Державної судової адміністрації України в Луганській області від 26.02.2020 №495/20-Вх незаконними; зобов`язати відповідача здійснити позивачці, як судді у відставці, перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці згідно із довідкою Територіального управління Державної судової адміністрації України в Луганській області від 26.02.2020 №495/20-Вх з урахуванням фактично виплачених сум, починаючи з 19.02.2020.

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 13.10.2020 у справі № 360/3407/20 позов про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково, а саме:

визнано протиправним та скасовано рішення Біловодського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області від 30.04.2020 № 4306/03-18 про відмову в перерахунку щомісячного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 ;

зобов`язано Біловодське об`єднане управління Пенсійного фонду України в Луганській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці відповідно до довідки Територіального управління Державної судової адміністрації у Луганській області від 26.02.2020 № 495/20-Вх про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, з урахуванням раніше проведених виплат, починаючи з 19.02.2020.

На виконання Рішення від 13.10.2020, на підставі довідки Територіального управління Державної судової адміністрації у Луганській області про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці від 26.02.2020 № 495/20-Вих, в якій вказано розмір суддівської винагороди станом на 18.02.2020 для позивачки в сумі 100896,00 грн, відповідач рішенням від 10.12.2020 № 68 здійснив перерахунок щомісячного грошового довічного утримання судді у відставці у розмірі 56% від зазначеного розміру суддівської винагороди починаючи з 19.02.2020.

Перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці здійснено у відповідності до вимог ст. 142 Закону № 1402. При здійсненні перерахунку відповідач зменшив розмір щомісячного довічного грошового утримання з 86 % суддівської винагороди до 56 % суддівської винагороди. Після проведеного перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці розмір останнього склав 56501,76 грн. Відповідно до рішення від 10.12.2020 № 68 загальний відсоток розрахунку пенсії від заробітку - 56, стаж на посаді судді 23 років 00 місяців 24 днів.

На думку відповідача, на позивачку розповсюджується загальні правила нарахування щомісячного грошового утримання судді у відставці, передбачені ст. 142 Закону № 1402.

Щодо розміру щомісячного грошового утримання, відповідач зазначив, що частиною 3 статті 142 Закону № 1402-УІІІ передбачено, що щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

Отже, на думку відповідача, з 19.02.2020 Законом №1402-VIII передбачено нові правила розрахунку розміру щомісячного грошового утримання. Для встановлення відсоткового відношення у 86% відповідних сум грошового забезпечення, як просить позивачка у позовних вимогах у справі, що розглядається, вимоги до стажу судді 38 років (50% за 20 років + 18 років х 2% за кожен повний рік = 86%). За розрахунком стажу страховий стаж позивача складає 47 років 05 місяців 18 днів, у тому числі стаж на посаді безпосередньо судді 23 років 00 місяців 24 днів (повних 23 роки).

Відповідач вважає, що для застосування розміру 86 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, немає підстави, оскільки зазначений розмір був передбачений Законом України «Про судоустрій і статус суддів» № 2453-УІ від 07.07.2010. Але, з 18.02.2020 - з моменту проголошення Рішення Конституційного Суду України від 18.02.2020 № 2-р/2020, Закон України «Про судоустрій і статус суддів» № 2453-УІ від 07.07.2010 в частині регулювання щомісячного грошового утримання, остаточно втратив чинність

Діючим Законом, передбачені інші розміри суддівської винагороди та розмір відсотків від неї, для нарахування щомісячного грошового утримання.

Враховуючи приписи частини 3 статті 142 Закону № 1402, та, що стаж роботи позивачки саме на посаді судці складає 23 повних років роботи, то розмір щомісячного довічного грошового утримання має складати 56 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді (50% + (3х2%) = 56 %, виходячи з розрахунку стажу судді, а не 86 відсотків від суддівської винагороди діючого судді, зазначеної у довідці Територіального управління Державної судової адміністрації у Луганській області про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці від 26.02.2020 № 495/20-Вих, як просить позивачка у своєму позові.

За таких обставин, відповідач вважає за доцільне зазначити, що в частині не здійснення перерахунку у розмірі 86% грошового утримання судді, відповідач діяв у рамках Закону та правомірно, оскільки виконав рішення суду від 13.10.2020 щодо перерахунку позивачці щомісячного довічного утримання судді з 19.02.2020 виходячи з розрахунку стажу судді, який прямо врегульовано ч. 4 ст. 142 Закону № 1402.

Разом з цим рішення від 13.10.2020 не містить зобов`язань про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 86%. На теперішній час розмір суддівської винагороди та щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці регулюються виключно Законом № 1402.

Також відповідач звернув увагу суду на те, що звернення позивачки від 13.01.2021 подано без додержання вимог Порядку № 3-1, оскільки форма заяви про перерахунок пенсії є закріпленою та є Додатком № І до Порядку № 3-1. А оскільки позивачкою не дотримано вимог до форми звернення до Пенсійного фонду, то відповідачем фактично не приймалось рішення про відмову у здійсненні перерахунку, а лише надано відповідь листом від 22.01.2021 № 11-5/Ф-31/8-1239/21 на звернення позивача від 13.01.2021.

До того ж відповідач вважає, що відсутні підстави для дублювання обов`язку відповідача під час такого перерахунку врахувати довідку Територіального управління Державної судової адміністрації України в Луганській області від 26.02.2020 № 495/20-13, оскільки по-перше такий обов`язок покладено на відповідача рішенням суду від 13.10.2020 у справі №360/3407/20, а по-друге, на момент розгляду цієї справи та прийняття рішення обов`язок із врахування зазначеної довідки відповідачем виконано належним чином, а спір виник лише в частині зменшення відсоткового значення розміру щомісячного довічного грошового утримання позивачки.

Щодо виконання рішення суду від 13.10.2020 та виплати різниці після здійсненого перерахунку, відповідач зазначив таке.

На виконання рішення від 13.10.2020 відповідач за період з 19.02.2020 по 30.11.2020 нарахував до виплати позивачці заборгованість у сумі 123023,53 грн.

20.11.2020 заборгованість у сумі 123023,23 грн включено до Реєстру судових рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою, затвердженою постановою правління Пенсійного фонду України від 26.09.2018 № 20-1 (відповідно до Порядку погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22.08.2018 № 649). Реєстраційний номер 79040.

Відшкодування невиплаченої суми заборгованості може бути здійснено лише за наявності для цього відповідних фінансових ресурсів.

На підставі викладеного, відповідач вважає позовні вимоги безпідставними та необґрунтованими та просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог ст. 72-77,90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд дійшов наступного.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , має статус внутрішньо переміщеної особи (а.с. 6,7).

Позивачка є суддею у відставці, перебуває на обліку в Біловодському ОУПФУ як отримувач довічного грошового утримання судді у відставці, згідно з розпорядженням від 29.07.2016 № 124068 їй призначено довічне грошове утримання судді у відставці в розмірі 86% від суддівської винагороди працюючого судді (а.с. 62).

26.02.2020 Територіальним управлінням Державної судової адміністрації в Луганській області видано позивачці довідку № 495/20-Вих про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, згідно з якою станом на 18 лютого 2020 року суддівська винагорода, яка враховується при призначенні/перерахунку щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці, складає 100 896,00 грн, в тому числі: посадовий оклад 63 060,00 грн, доплата за вислугу років (60%) 37 836,00 грн (а.с. 77).

11.03.2020 позивачка звернувся до Біловодського ОУПФУ Луганської області із заявою про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідки Територіальним управлінням Державної судової адміністрації в Луганській області від 26.02.2020 № 495/20-Вих. (а.с. 76).

Рішенням Біловодського ОУПФУ Луганської області від 30.04.2020 № 4306/03-18 позивачці відмовлено у перерахунку довічного грошового утримання суддів у відставці відповідно до Закону України «Про судоустрій та статус суддів» у зв`язку з тим, що після 18.02.2020 підвищення суддівської винагороди відповідно до статті 142 Закону № 1402, яке б було підставою для перерахунку, не здійснювалося, тому підстав для перерахунку довічного грошового утримання судді у відставці немає (а.с. 78-79).

Не погодившись із вказаним рішенням, позивачка оскаржила його до Луганського окружного адміністративного суду, який в свою чергу своїм рішенням від 13.10.2020 у справі № 360/3407/20 частково задовольнив позовні вимоги ОСОБА_1 , а саме:

визнав протиправним та скасував рішення Біловодського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області від 30.04.2020 № 4306/03-18 про відмову в перерахунку щомісячного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 ;

зобов`язав Біловодське об`єднане управління Пенсійного фонду України в Луганській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці відповідно до довідки Територіального управління Державної судової адміністрації у Луганській області від 26.02.2020 № 495/20-Вх про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, з урахуванням раніше проведених виплат, починаючи з 19.02.2020 (а.с. 81-86).

На виконання вказаного судового рішення, Біловодським ОУПФУ 10.12.2020 винесено рішення № 68, яким проведено перерахунок довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 , згідно якого суддівська винагорода складає 100896 грн, відсоток розміру суддівської винагороди - 56, починаючи з 19.02.2020 (а.с. 9).

Спірним питанням у даній справі є зменшення пенсійним органом відсотку винагороди працюючого судді з 86% до 56% при перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Вирішуючи адміністративну справу по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам (фактам), якими обґрунтовано вимоги і заперечення учасників справи, суд виходить з такого.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до положень статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Згідно з положеннями статті 130 Конституції України держава забезпечує фінансування та належні умови для функціонування судів і діяльності суддів. У Державному бюджеті України окремо визначаються видатки на утримання судів з урахуванням пропозицій Вищої ради правосуддя. Розмір винагороди судді встановлюється законом про судоустрій.

Організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні визначає Закон України від 02.06.2016 року № 1402-VIII "Про судоустрій і статус суддів" (далі - Закон від 02.06.2016 року № 1402-VIII).

Згідно із пунктом 2 розділу XII Прикінцевих та перехідних положень Закону від 02.06.2016 року № 1402-VIIIвизнано таким, що втратив чинність з дня набрання чинності цим Законом, Закон № 2453-VI, крім положень, зазначених у пунктах 7, 23, 25, 36 цього розділу.

Згідно із частиною 1 статті 142 Закону від 02.06.2016 року № 1402-VIIIсудді, який вийшов у відставку, після досягнення чоловіками віку 62 років, жінками - пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", виплачується пенсія на умовах, визначених зазначеним Законом, або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання. До досягнення зазначеного віку право на пенсію за віком або щомісячне довічне грошове утримання мають чоловіки 1955 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 1) 61 рік - які народилися з 1 січня 1954 року по 31 грудня 1954 року; 2) 61 рік 6 місяців - які народилися з 1 січня 1955 року по 31 грудня 1955 року.

При цьому, суддя у відставці, який не досяг віку, встановленого частиною першою цієї статті, отримує щомісячне довічне грошове утримання. При досягненні таким суддею віку, встановленого частиною першою цієї статті, за ним зберігається право на отримання щомісячного довічного грошового утримання або, за його вибором, призначається пенсія на умовах, визначених Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (частина 2статті 142 Закону від 02.06.2016 року № 1402-VIII).

Відповідно до частини 3статті 142 Закону від 02.06.2016 року № 1402-VIII щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

Разом з цим, Прикінцевими та перехідними положеннями Закону від 02.06.2016 року № 1402-VIII були передбачені певні особливості визначення розміру суддівської винагороди та щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці.

Зокрема, пунктом 25 розділу XII Прикінцевих та перехідних положень Закону від 02.06.2016 року № 1402-VIII встановлено, що право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді), або призначений на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом, та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого кваліфікаційного оцінювання або конкурсу.

В інших випадках, коли суддя іде у відставку після набрання чинності цим Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону № 2453-VI. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону.

Разом з тим рішенням Конституційного Суду України від 18.02.2020 року № 2-р/2020 визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення пункту 25 розділу XII Прикінцеві та перехідних положень Закону від 02.06.2016 № 1402-VIII зі змінами.

У вказаному рішенні (пункти 15-17) зазначено, що згідно з положеннями пункту 25 розділу Прикінцевих та перехідних положень Закону від 02.06.2016 року № 1402-VIII право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначений на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом, та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого кваліфікаційного оцінювання або конкурсу.

В інших випадках, коли суддя іде у відставку після набрання чинності цим Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону № 2453-VI. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону.

Право судді на відставку є конституційною гарантією незалежності суддів (пункт 4 частини шостої статті 126 Конституції України).

Відставка судді є особливою формою звільнення його з посади за власним бажанням та обумовлена наявністю в особи відповідного стажу роботи на посаді судді; наслідком відставки є, зокрема, припинення суддею своїх повноважень з одночасним збереженням за ним звання судді і гарантій недоторканності, а також набуття права на виплату вихідної допомоги та отримання пенсії або щомісячного довічного грошового утримання (абзац четвертий підпункту 3.1 пункту 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 19.11.2013 року № 10-рп/2013).

Конституційний Суд України зазначив, що щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці має бути співмірним із суддівською винагородою, яку отримує діючий суддя. У разі збільшення розміру такої винагороди перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці має здійснюватися автоматично. Встановлення різних підходів до порядку обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів порушує статус суддів та гарантії їх незалежності. Запровадження згідно із положеннями пункту 25 розділу XII Прикінцевих та перехідних положень Закону від 02.06.2016 року № 1402-VIII різних підходів до порядку обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів, які виходять у відставку, суперечить положенням частини 1статті 126 Основного Закону України щодо гарантування незалежності суддів Конституцією і законами України.

В рішенні від 08.06.2016 року № 4-рп/2016 Конституційний Суд України зазначив, що частина третя статті 141 Закону № 2453-VIу редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року № 213-VIІІ, яка суперечить Конституції України, не підлягає застосуванню як така, що втратила чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення. Натомість застосуванню підлягає частина третя статті 141 Закону № 2453-VIдо внесення змін Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 року № 213-VIІІ, тобто у редакції Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд" від 12.02.2015 року № 192-VIІІ, а саме: "Щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не може бути більшим ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання. У разі зміни грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання".

В пункті 7 цього ж рішення Конституційний Суд України зауважив, що закони, інші правові акти або їх окремі положення, визнані неконституційними, не можуть бути прийняті в аналогічній редакції, оскільки рішення Конституційного Суду України є "обов`язковими до виконання на території України, остаточними і не можуть бути оскаржені" (частина друга статті 150 Конституції України). Повторне запровадження правового регулювання, яке Конституційний Суд України визнав неконституційним, дає підстави стверджувати про порушення конституційних приписів, згідно з якими закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України повинні відповідати їй (частина друга статті 8 Основного Закону України).

На виконання висновків Конституційного Суду України, викладених у рішенні від 08 червня 2016 року № 4-рп/2016, частина четверта статті 142 Закону від 02.06.2016 року № 1402-VIIIвикладена в наступній редакції: "У разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання".

У пункті 19 постанови Верховного Суду від 16.06.2020 року у зразковій справі № 620/1116/20 також наголошено на тому, що за змістом частини четвертої статті 142 Закону від 02.06.2016 року № 1402-VIII перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці здійснюється в разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді.

З огляду на викладене суд доходить висновку, що на час звернення позивачки до пенсійного органу із заявою про перерахунок довічного грошового утримання судді у відставці, виникла лише одна підстава його перерахунку, а саме збільшився розмір суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді (з 01.01.2020 базовий оклад судді місцевого суду склав 30 прожиткових мінімумів для працездатних громадян). Інші складові (стаж роботи на посаді судді та відсотковий розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці) залишилися незмінними.

При цьому суд зазначає, що норми спеціальних законів які були чинними у період від моменту призначення позивачці спірних виплат до їх перерахунку у 2020 році не передбачали зменшення відсоткового показника довічного грошового утримання судді у відставці. Натомість з метою урахування зміни розміру заробітної плати (суддівської винагороди) працюючого судді, змінною величиною і підставою для перерахунку довічного грошового утримання судді у відставці була лише зміна суддівської винагороди.

Водночас правила обрахування стажу роботи на посаді судді, які застосовувалися на момент виходу судді у відставку, як і відсотковий розмір вже призначеного довічного грошового утримання є сталими та не можуть змінюватися.

При цьому суд враховує, що рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 13.10.2020 у справі № 360/3407/20 Біловодське об`єднане управління Пенсійного фонду України Луганської області зобов`язано здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці відповідно до довідки Територіального управління Державної судової адміністрації у Луганській області від 26.02.2020 № 495/20-Вих про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, з урахуванням раніше проведених виплат, починаючи з 19.02.2020.

Таким чином, право позивачки на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 86% заробітку працюючого судді, без обмеження граничного розміру, підтверджено судовим рішенням, яке набрало законної сили, що додатково свідчить про неправомірність відмови відповідача у перерахунку позивачці щомісячного довічного утримання судді у відставці згідно з довідкою ТУДСА у Луганській області від 26.02.2020 № 495/20-Вих, виходячи з розміру 86% заробітку працюючого судді, починаючи з 19.02.2020.

Щодо посилання відповідача на ч. 3 ст. 142 Закону від 02.06.2016 року № 1402-VIII, в силу якої щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, суд зазначає що це правило підлягає застосуванню при призначенні довічного грошового утримання після набрання цією нормою чинності.

Більше того, застосування відсоткового показника, передбаченого ч. 3 ст.142 Закону від 02.06.2016 № 1402-VIII до перерахунку вже призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці є протиправним, як тому, що стосується обрахування щомісячного довічного грошового утримання судді який звернувся із заявою про його призначення на момент дії цієї норми, а не перерахунку раніше призначеного, так і з огляду на те, що законодавчо передбачено принцип незворотності дії нормативно-правових актів у часі в силу прямих приписів статті 58 Конституції України.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для зменшення відсоткового значення розміру щомісячного довічного грошового утримання позивачки із 86% до 56 %.

Визначаючись із способом захисту порушених прав позивачки, суд керується такими мотивами.

У прохальній частині позовної заяви позивачка просить визнати протиправним та скасувати рішення Біловодського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області від 10 грудня 2020 року про зменшення розміру відсотку з 86 % до 56 % від винагороди працюючого на відповідній посаді судді при перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідки ТУ ДСА в Луганській області від 26.02.2020 № 495/20-Вих.

При дослідженні матеріалів адміністративної справи встановлено, що на виконання рішення суду від 13.10.2020 по справі № 360/3407/20 відповідачем проведено перерахунок довічного грошового отримання та враховано довідку ТУ ДСА в Луганській області від 26.02.2020 № 495/20-Вих, однак при цьому зменшено відсоткове значення розміру довічного грошового утримання із 86 % до 56 %.

Щодо рішення про яке зазначила позивачка, то судом не встановлено прийняття відповідачем рішення у формі окремого документа про зменшення відсоткового значення спірних виплат, яке б за формою та змістом відповідало загальним вимогам до індивідуального акту у розумінні Кодексу адміністративного судочинства України.

Більше того, задоволення позову в обраний позивачкою спосіб призведе до зупинення правових наслідків рішення відповідача, яке прийнято на виконання рішення суду від 13.10.2020 по справі № 360/3407/20, та за своїми наслідками відповідає матеріально-правовим інтересам позивачки, адже при перерахунку довічного грошового отримання відповідачем враховано довідку ТУ ДСА в Луганській області від 26.02.2020 № 495/20-Вих, чого домагалась позивачка при розгляді справи № 360/3407/20.

Тому, суд вважає, що належним та повним способом захисту порушених прав позивачки є визнання протиправними дій відповідача щодо зменшення відсоткового значення розміру щомісячного довічного грошового утримання позивачки із 86% до 56% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді та, як наслідок, зобов`язання відповідача здійснити з 19.02.2020 перерахунок щомісячного довічного грошового утримання ОСОБА_1 виходячи із 86 % суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді та здійснити виплату з урахуванням виплачених сум.

При цьому, на переконання суду, відсутні підстави для дублювання обов`язку відповідача під час такого перерахунку врахувати довідку ТУ ДСА в Луганській області від 26.02.2020 № 495/20-Вих, оскільки по-перше такий обов`язок покладено на відповідача рішенням суду від 13.10.2020 у справі № 360/3407/20, а по-друге, на момент розгляду цієї справи та прийняття рішення обов`язок із врахування довідки ТУ ДСА в Луганській області від 26.02.2020 № 495/20-Вих відповідачем виконано належним чином, а спір виник лише в частині зменшення відсоткового значення розміру щомісячного довічного грошового утримання позивачки.

Отже, перевіривши обґрунтованість доводів сторін та оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд доходить висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову.

Що стосується зави про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення, суд зазначає таке.

Відповідно до частини першої статті 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Положення статті 382 КАС України не є імперативними, тобто, передбачають право суду діяти на власний розсуд в залежності від обставин справи. Суд вважає, що за своїм змістом такі заходи контролю за виконанням судового рішення є додатковим засобом для спонукання суб`єкта владних повноважень до вчинення дій з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

В матеріалах справи відсутні будь-які докази, що відповідач буде ухилятися від виконання рішення суду у визначений чинним законодавством спосіб.

За таких обставин відсутня необхідність застосування положень статті 382 КАС України.

Щодо вимоги позивачки щодо постановлення окремої ухвали щодо протиправних рішень Біловодського ОУПФУ, яке очолює начальник - голова комісії з припинення ОСОБА_2 з направленням її до ГУПФУ в Луганській області для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону.

Відповідно до частин першої та другої статті 249 КАС України суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним суб`єктам владних повноважень для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону.

У разі необхідності суд може постановити окрему ухвалу про наявність підстав для розгляду питання щодо притягнення до відповідальності осіб, рішення, дії чи бездіяльність яких визнаються протиправними.

Частина 1 зазначеної статті закріпляє право адміністративного суду на здійснення загального нагляду за дотриманням законності суб`єктами владних повноважень. Так, суд, виявивши під час розгляду конкретної справи порушення закону, а не прав позивача, має право постановити окрему ухвалу, яка не стосується даної справи, та направити її відповідному суб`єкту владних повноважень з метою припинення порушення закону шляхом вжиття заходів останнім щодо усунення причин та умов, які сприяли такому порушенню.

Оскільки судом не встановлено з боку начальника та посадових осіб Біловодського ОУПФУ порушень чинного законодавства при перерахунку довічного грошового утримання судді у відставці, суд вважає за необхідне відмовити позивачці у задоволенні вимоги про постановлення окремої ухвали.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з такого.

Позивачкою заявлено вимоги майнового та немайнового характеру, які є похідними одна від одної та за які позивачем сплачено судовий збір у сумі 908 грн (а.с. 5).

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до частини третьої статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позов містив декілька вимог (дві) немайнового характеру, які хоча і частково, але підлягають задоволенню, тому розмір компенсації судових витрат суд визначає виходячи з кількості (а не розміру) задоволених/не задоволених позовних вимог.

Таким чином, суд дійшов висновку про відшкодування судових витрат у розмірі 908 грн на користь позивачки за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 255, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 ) до Біловодського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області (ідентифікаційний код 41247269, місце знаходження: Луганська обл., смт. Біловодськ, вул. Центральна, 77) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Біловодського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області щодо зменшення відсоткового значення розміру щомісячного довічного грошового утримання ОСОБА_1 із 86% до 56% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді.

Зобов`язати Біловодське об`єднане управління Пенсійного фонду України Луганської області здійснити з 19.02.2020 перерахунок щомісячного довічного грошового утримання ОСОБА_1 виходячи із 86 % суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді та здійснити виплату з урахуванням виплачених сум.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Біловодського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 908 (дев`ятсот вісім) грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд.

Суддя О.В. Ірметова