Справа № 160/10500/20
Суддя: Голобутовський Роман Зіновійович
Дата ухвалення: 2021-04-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіГолобутовського Р.З.
за участі: секретаря судового засідання Вербного Д.С.
представника позивача представника відповідачів Підлужного В.М. Єрмілка А.А.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою Громадської організації "Платформа Громадський Контроль" до Виконавчого комітету Дніпровської міської ради, Дніпровської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Товариство з обмеженою відповідальністю «ПАРКТ СЕРВІС ГРУППЕ» про визнання протиправними та нечинними рішень,
01.09.2020 року Громадська організація «Платформа Громадський Контроль» звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Виконавчого комітету Дніпровської міської ради (далі відповідач), в якій просить:
- визнати протиправним та нечинним повністю рішення Виконавчого комітету Дніпровської міської ради від 28.08.2020 року № 882 «Про затвердження тарифів вартості паркування на майданчиках для платного паркування транспортних засобів у м. Дніпрі».
Разом із позовною заявою позивачем подано заяву про забезпечення позову, в якій Громадська організація «Платформа Громадський Контроль» просить зупинити дію рішення Виконавчого комітету Дніпровської міської ради від 28.08.2020 року № 882 «Про затвердження тарифів вартості паркування на майданчиках для платного паркування транспортних засобів у м. Дніпрі» до набрання законної сили рішенням суду у справі.
Ухвалою суду від 02.09.2020 року заяву про забезпечення позову призначено до розгляду у судовому засіданні на 02.09.2020 року о 15:30 год.
02.09.2020 року від представника відповідача надійшла заява про відвід судді Дніпропетровського окружного адміністративного суду Голобутовського Р.З.
02.09.2020 року ухвалою суду у задоволенні заяви Виконавчого комітету Дніпровської міської ради про відвід судді відмовлено.
Зупинено дію рішення Виконавчого комітету Дніпровської міської ради від 28.08.2020 року № 882 «Про затвердження тарифів вартості паркування на майданчиках для платного паркування транспортних засобів у м. Дніпрі» до набрання законної сили рішенням № 90/60 від 02.09.2020 року «Про деякі питання щодо організації паркування транспортних засобів у м. Дніпрі».
У задоволенні заяви про забезпечення позову в іншій частині відмовлено.
- визнати протиправним та нечинним повністю рішення Виконавчого комітету Дніпровської міської ради від 28.08.2020 року № 882 «Про затвердження тарифів вартості паркування на майданчиках для платного паркування транспортних засобів у м. Дніпрі»;
- визнати протиправним та нечинним повністю рішення Дніпровської міської ради від 02.09.2020 року № 90/60 «Про деякі питання щодо організації паркування транспортних засобів у м. Дніпрі».
Уточнена позовна заява також обґрунтована порушенням відповідачами процедури прийняття спірних рішень як регуляторних актів згідно з встановленими Законом України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності» вимогами.
04.09.2020 року від позивача надійшла заява про забезпечення позову, в якій просить: зупинити дію пункту 3 рішення Дніпровської міської ради від 02.09.2020 року № 90/60 «Про деякі питання щодо організації паркування транспортних засобів у м. Дніпрі» до набрання законної сили рішенням суду у справі.
Ухвалою суду від 17.09.2020 року заяву про забезпечення позову призначено до розгляду у судовому засіданні на 22.09.2020 року о 12:10 год.
21.09.2020 року від ТОВ «ПАРКТ СЕРВІС ГРУППЕ» надійшла заява про відвід судді Дніпропетровського окружного адміністративного суду Голобутовського Р.З.
29.09.2020 року від позивача надійшло клопотання про долучення доказів до матеріалів справи.
29.09.2020 року від представника третьої особи - ТОВ «ПАРКТ СЕРВІС ГРУППЕ» надійшли заперечення на уточнену позовну заяву, в яких зазначено про те, що позивачем не наведено жодного аргументу щодо підстав оскарження рішення Дніпровської міської ради № 90/60 від 02.09.2020 року в цілому. Так, щодо пункту 3 цього рішення позивачем наведено доводи про те, що зазначена норма має прийматись відповідно до процедури прийняття регуляторного акту. Водночас інші пункти рішення жодним чином не стосуються вказаних доводів, проте, позивачем безпідставно зазначено, що вони мають бути також визнані протиправними. Така позовна вимога щодо оскарження нормативно-правового акту без наведення на те правових підстав не відповідає вимогам процесуального законодавства.
Також 29.09.2020 року від відповідача - Виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради надійшли заперечення на уточнену позовну заяву, в яких зазначено, що ГО «Платформа Громадський Контроль» фактично одночасно змінює предмет і підставу позову, позовні вимоги заявлені до різних відповідачів, що не передбачено Кодексом адміністративного судочинства України.
15.02.2021 на адресу суду від відповідача - Дніпровської міської ради надійшов відзив на уточнену позовну заяву ГО «Платформа Громадський Контроль», в якому проти задоволення уточнених позовних вимог заперечує, посилаючись на те, що право громадської організації як юридичної особи на звернення до суду в розумінні Кодексу адміністративного судочинства України виникає у випадку порушення прав та законних інтересів безпосередньо громадської організації, захист яких відбувається у судовому порядку. Разом з тим, у цьому випадку у позивача відсутнє порушене право. Також зазначено, що рішенням Дніпровської міської ради № 90/60 від 02.09.2020 року скасовано рішення Виконавчого комітету Дніпровської міської ради № 882 від 28.08.2020 року, що в свою чергу свідчить про відсутність предмету спору саме в частині оскарження позивачем рішення № 882 від 28.08.2020 року. При цьому стосовно спірного рішення № 90/60 від 02.09.2020 року Дніпровською міською радою зазначено, що воно не є регуляторним актом, оскільки стосується лише одного адміністративного органу та одного суб`єкта господарювання і не зачіпає інтереси інших органів та суб`єктів господарювання. Зауважено, що пункт 3 рішення № 90/60 від 02.09.3030 року є тимчасовим та не встановлює, не скасовує, не змінює норми права, не регулює господарські відносини між суб`єктами господарювання, не регулює адміністративні відносини між регуляторними органами або іншими органами державної влади та суб`єктами господарювання.
16.02.2021 у підготовчому засіданні оголошено перерву до 09.03.2021 року.
09.03.2021 року розгляд справи перенесено на 16.03.2021 року.
16.03.2021 року ухвалою суду, занесеною до протоколу судового засідання, закрито підготовче засідання та розпочато розгляд справи по суті.
16.03.2021 року у судовому засіданні оголошено перерву до 29.03.2021 року.
29.03.2021 року на адресу суду від представника позивача надійшли письмові пояснення, в яких зазначено, що спірні рішення є в цілому протиправними, оскільки прийняті з абсолютним порушенням Закону України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності» № 1160-IV від 11.09.2003 року та ч. 11, 12 ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», так, з урахуванням вказаного, позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.
29.03.2021 року у судовому засіданні оголошено перерву до 05.04.2021 року.
05.04.2021 року у судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, посилаючись на обґрунтування та доводи, викладені в позовній заяві, уточненій позовній заяві та поясненнях, просив задовольнити позов повністю.
Представник відповідачів у судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, посилаючись на доводи, викладені у відзивах на позов.
У судове засідання представник третьої особи не з`явився. Про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином.
Дослідивши матеріали справи, заслухавши представників сторін, суд встановив наступні обставини справи.
28.08.2020 року Виконавчий комітет Дніпровської міської ради прийняв рішення № 882 «Про затвердження тарифів вартості паркування на майданчиках для платного паркування транспортних засобів у м. Дніпрі».
Вказаним рішенням затверджено тарифи вартості послуг паркування на майданчиках для платного паркування транспортних засобів у м. Дніпрі.
Зокрема, у Додатку 1 до рішення міститься перелік парковок, вартість однієї години паркування на яких складає 10 або 15 гривень в залежності від адреси розміщення парковки.
Також цим рішенням визнано такими, що втратили чинність рішення виконкому Дніпровської міської ради: 512 від 11.04.2011 року, № 1234 від 28.09.2011 року, № 383 від 25.05.2017 року, № 943 від 05.12.2017 року, № 323 від 24.04.2018 року, № 1039 від 23.10.2018 року, № 743 від 23.07.2019 року, № 253 від 18.02.2020 року, № 838 від 25.08.2020 року.
У подальшому Дніпровською міською радою прийнято рішення від 02.09.2020 року № 90/60 «Про деякі питання щодо організації паркування транспортних засобів у м. Дніпрі», яким вирішено:
п. 1 Скасувати рішення Виконавчого комітету міської ради від 28.08.2020 № 882 «Про затвердження тарифів вартості паркування на майданчиках для платного паркування транспортних засобів у м. Дніпрі».
п. 2 Доручити Департаменту транспорту та транспортної інфраструктури Дніпровської міської ради розробити та подати на розгляд виконавчого комітету міської ради проєкт рішення виконавчого комітету міської ради про затвердження тарифів на послуги з користування майданчиками для платного паркування транспортних засобів у м. Дніпрі після процедури громадського обговорення зазначеного проєкту в порядку, передбаченому чинним законодавством України.
п. 3 Тимчасово, до затвердження виконавчим комітетом міської ради тарифів на послуги з користування майданчиками для платного паркування транспортних засобів у м. Дніпрі в порядку, передбаченому п. 2 цього рішення, затвердити вартість послуг паркування транспортних засобів у м. Дніпрі у розмірі 10 гривень за годину паркування.
п. 4 Рекомендувати інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради при першій фіксації адміністративного правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху не накладати стягнення у вигляді штрафу, а виносити попередження правопорушнику.
п. 5 Контроль за виконанням цього рішення покласти на заступника міського голови з питань діяльності виконавчих органів, директора департаменту благоустрою та інфраструктури Дніпровської міської ради і голову постійної комісії міської ради з питань транспорту та зв`язку.
Вважаючи те, що відповідачами допущені порушення вимог Закону України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності» при прийнятті вказаних рішень, Громадська організації «Платформа Громадський Контроль» звернулася до суду з цим позовом, з урахуванням уточнених позовних вимог.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, суд зазначає наступне.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
За змістом ст. 144 Конституції України органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов`язковими до виконання на відповідній території.
Відповідно до ст. 2 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» від 21.05.1997 № 280/97-ВР (далі - Закон № 280/97) місцеве самоврядування в Україні - це гарантоване державою право та реальна здатність територіальної громади - жителів села чи добровільного об`єднання у сільську громаду жителів кількох сіл, селища, міста - самостійно або під відповідальність органів та посадових осіб місцевого самоврядування вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України.
Місцеве самоврядування здійснюється територіальними громадами сіл, селищ, міст як безпосередньо, так і через сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи, а також через районні та обласні ради, які представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст.
Відповідно до пп. 2 п. «а» ст. 28 Закону № 280/97-ВР до відання виконавчих органів міських рад належить встановлення в порядку і межах, визначених законодавством, тарифів на побутові, комунальні (крім тарифів на теплову енергію, централізоване водопостачання та водовідведення, перероблення та захоронення побутових відходів, послуги з централізованого опалення, послуги з централізованого постачання холодної води, послуги з централізованої постачання гарячої води, послуги з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), які встановлюються національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг), транспортні та інші послуги.
Згідно з ч. 3 ст. 28-1 Закону України від 06.09.2005 року № 2807-IV «Про благоустрій населених пунктів» тарифи на послуги з користування майданчиками для платного паркування транспортних засобів встановлюються органами місцевого самоврядування відповідно до порядку формування цих тарифів, затвердженого Кабінетом Міністрів України.
Предметом спору у цій справі є правомірність прийняття Виконкомом та Дніпровською міською радою рішень від 28.08.2020 року № 882 «Про затвердження тарифів вартості паркування на майданчиках для платного паркування транспортних засобів у м. Дніпрі» та від 02.09.2020 року № 90/60 «Про деякі питання щодо організації паркування транспортних засобів у м. Дніпрі».
При цьому, з огляду на зміст спірних правовідносин, визначальним у вирішенні цього спору, є визначення чи відносяться оскаржувані рішення органів місцевого самоврядування до категорії регуляторних актів.
Правові та організаційні засади реалізації державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності визначено Законом України від 11.09.2003 року № 1160-IV «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності» (далі - Закон № 1160-IV).
Так, ст. 1 Закону № 1160-IV визначено, що регуляторний акт це:
- прийнятий уповноваженим регуляторним органом нормативно-правовий акт, який або окремі положення якого спрямовані на правове регулювання господарських відносин, а також адміністративних відносин між регуляторними органами або іншими органами державної влади та суб`єктами господарювання;
- прийнятий уповноваженим регуляторним органом інший офіційний письмовий документ, який встановлює, змінює чи скасовує норми права, застосовується неодноразово та щодо невизначеного кола осіб і який або окремі положення якого спрямовані на правове регулювання господарських відносин, а також адміністративних відносин між регуляторними органами або іншими органами державної влади та суб`єктами господарювання, незалежно від того, чи вважається цей документ відповідно до закону, що регулює відносини у певній сфері, нормативно-правовим актом;
- регуляторний орган - Верховна Рада України, Президент України, Кабінет Міністрів України, Національний банк України, Національна рада України з питань телебачення і радіомовлення, інший державний орган, центральний орган виконавчої влади, Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, місцевий орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, а також посадова особа будь-якого із зазначених органів, якщо відповідно до законодавства ця особа має повноваження одноособово приймати регуляторні акти. До регуляторних органів також належать територіальні органи центральних органів виконавчої влади, державні спеціалізовані установи та організації, некомерційні самоврядні організації, які здійснюють керівництво та управління окремими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування, якщо ці органи, установи та організації відповідно до своїх повноважень приймають регуляторні акти;
- регуляторна діяльність - діяльність, спрямована на підготовку, прийняття, відстеження результативності та перегляд регуляторних актів, яка здійснюється регуляторними органами, фізичними та юридичними особами, їх об`єднаннями, територіальними громадами в межах, у порядку та у спосіб, що встановлені Конституцією України, цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.
Статтею 6 Закону № 1160-IV передбачено, що громадяни, суб`єкти господарювання, їх об`єднання та наукові установи, а також консультативно-дорадчі органи, що створені при органах державної влади та органах місцевого самоврядування і представляють інтереси громадян та суб`єктів господарювання, мають право:
подавати до регуляторних органів пропозиції про необхідність підготовки проектів регуляторних актів, а також про необхідність їх перегляду;
у випадках, передбачених законодавством, брати участь у розробці проектів регуляторних актів;
подавати зауваження та пропозиції щодо оприлюднених проектів регуляторних актів, брати участь у відкритих обговореннях питань, пов`язаних з регуляторною діяльністю;
бути залученими регуляторними органами до підготовки аналізів регуляторного впливу, експертних висновків щодо регуляторного впливу та виконання заходів з відстеження результативності регуляторних актів;
самостійно готувати аналіз регуляторного впливу проектів регуляторних актів, розроблених регуляторними органами, відстежувати результативність регуляторних актів, подавати за наслідками цієї діяльності зауваження та пропозиції регуляторним органам або органам, які відповідно до цього Закону на підставі аналізу звітів про відстеження результативності регуляторних актів приймають рішення про необхідність їх перегляду;
одержувати від регуляторних органів у відповідь на звернення, подані у встановленому законом порядку, інформацію щодо їх регуляторної діяльності.
Стаття 7 Закону № 1160-IV передбачає, що регуляторні органи затверджують плани діяльності з підготовки ними проектів регуляторних актів на наступний календарний рік не пізніше 15 грудня поточного року, якщо інше не встановлено законом.
План діяльності з підготовки проектів регуляторних актів повинен містити визначення видів і назв проектів, цілей їх прийняття, строків підготовки проектів, найменування органів та підрозділів, відповідальних за розроблення проектів регуляторних актів.
Затверджені плани діяльності з підготовки проектів регуляторних актів, а також зміни до них оприлюднюються у спосіб, передбачений статтею 13 цього Закону, не пізніш як у десятиденний строк після їх затвердження.
Якщо регуляторний орган готує або розглядає проект регуляторного акта, який не внесений до затвердженого цим регуляторним органом плану діяльності з підготовки проектів регуляторних актів, цей орган повинен внести відповідні зміни до плану не пізніше десяти робочих днів з дня початку підготовки цього проекту або з дня внесення проекту на розгляд до цього регуляторного органу, але не пізніше дня оприлюднення цього проекту.
Крім того, ст. 8 Закону № 1160-IV передбачено, що стосовно кожного проекту регуляторного акта його розробником готується аналіз регуляторного впливу.
Аналіз регуляторного впливу готується до оприлюднення проекту регуляторного акта з метою одержання зауважень та пропозицій.
Розробник проекту регуляторного акта при підготовці аналізу регуляторного впливу повинен:
визначити та проаналізувати проблему, яку пропонується розв`язати шляхом державного регулювання господарських відносин, а також оцінити важливість цієї проблеми;
обґрунтувати, чому визначена проблема не може бути розв`язана за допомогою ринкових механізмів і потребує державного регулювання;
обґрунтувати, чому визначена проблема не може бути розв`язана за допомогою діючих регуляторних актів, та розглянути можливість внесення змін до них;
визначити очікувані результати прийняття запропонованого регуляторного акта, у тому числі здійснити розрахунок очікуваних витрат та вигод суб`єктів господарювання, громадян та держави внаслідок дії регуляторного акта;
визначити цілі державного регулювання;
визначити та оцінити усі прийнятні альтернативні способи досягнення встановлених цілей, у тому числі ті з них, які не передбачають безпосереднього державного регулювання господарських відносин;
аргументувати переваги обраного способу досягнення встановлених цілей;
описати механізми і заходи, які забезпечать розв`язання визначеної проблеми шляхом прийняття запропонованого регуляторного акта;
обґрунтувати можливість досягнення встановлених цілей у разі прийняття запропонованого регуляторного акта;
обґрунтовано довести, що досягнення запропонованим регуляторним актом встановлених цілей є можливим з найменшими витратами для суб`єктів господарювання, громадян та держави;
обґрунтовано довести, що вигоди, які виникатимуть внаслідок дії запропонованого регуляторного акта, виправдовують відповідні витрати у випадку, якщо витрати та/або вигоди не можуть бути кількісно визначені;
оцінити можливість впровадження та виконання вимог регуляторного акта залежно від ресурсів, якими розпоряджаються органи державної влади, органи місцевого самоврядування, фізичні та юридичні особи, які повинні впроваджувати або виконувати ці вимоги;
оцінити ризик впливу зовнішніх чинників на дію запропонованого регуляторного акта;
обґрунтувати запропонований строк чинності регуляторного акта;
визначити показники результативності регуляторного акта;
визначити заходи, за допомогою яких буде здійснюватися відстеження результативності регуляторного акта в разі його прийняття.
Якщо проект регуляторного акта одночасно містить норми, що регулюють господарські відносини або адміністративні відносини між регуляторними органами чи іншими органами державної влади та суб`єктами господарювання, та норми, що регулюють інші суспільні відносини, а також індивідуально-конкретні приписи, то аналіз регуляторного впливу готується лише щодо норм, які регулюють господарські відносини або адміністративні відносини між регуляторними органами або іншими органами державної влади та суб`єктами господарювання.
Відповідно до ст. 9 Закону № 1160-IV кожен проект регуляторного акта оприлюднюється з метою одержання зауважень і пропозицій від фізичних та юридичних осіб, їх об`єднань.
Про оприлюднення проекту регуляторного акта з метою одержання зауважень і пропозицій розробник цього проекту повідомляє у спосіб, передбачений статтею 13 цього Закону.
Проект регуляторного акта разом із відповідним аналізом регуляторного впливу оприлюднюється у спосіб, передбачений статтею 13 цього Закону, не пізніше п`яти робочих днів з дня оприлюднення повідомлення про оприлюднення цього проекту регуляторного акта.
Повідомлення про оприлюднення проекту регуляторного акта повинно містити:
стислий виклад змісту проекту;
поштову та електронну, за її наявності, адресу розробника проекту та інших органів, до яких відповідно до цього Закону або за ініціативою розробника надсилаються зауваження та пропозиції;
інформацію про спосіб оприлюднення проекту регуляторного акта та відповідного аналізу регуляторного впливу (назва друкованого засобу масової інформації та/або адреса сторінки в мережі Інтернет, де опубліковано чи розміщено проект регуляторного акта та аналіз регуляторного впливу, або інформація про інший спосіб оприлюднення, передбачений частиною п`ятою статті 13 цього Закону);
інформацію про строк, протягом якого приймаються зауваження та пропозиції від фізичних та юридичних осіб, їх об`єднань;
інформацію про спосіб надання фізичними та юридичними особами, їх об`єднаннями зауважень та пропозицій.
Строк, протягом якого від фізичних та юридичних осіб, їх об`єднань приймаються зауваження та пропозиції, встановлюється розробником проекту регуляторного акта і не може бути меншим ніж один місяць та більшим ніж три місяці з дня оприлюднення проекту регуляторного акта та відповідного аналізу регуляторного впливу.
Усі зауваження і пропозиції щодо проекту регуляторного акта та відповідного аналізу регуляторного впливу, одержані протягом встановленого строку, підлягають обов`язковому розгляду розробником цього проекту. За результатами цього розгляду розробник проекту регуляторного акта повністю чи частково враховує одержані зауваження і пропозиції або мотивовано їх відхиляє.
Оприлюднення проекту регуляторного акта з метою одержання зауважень і пропозицій не може бути перешкодою для проведення громадських слухань та будь-яких інших форм відкритих обговорень цього проекту регуляторного акта.
Відповідно до ст. 13 Закону № 1160-IV план діяльності регуляторного органу з підготовки проектів регуляторних актів та зміни до нього оприлюднюються шляхом опублікування в друкованих засобах масової інформації цього регуляторного органу, а у разі їх відсутності - у друкованих засобах масової інформації, визначених цим регуляторним органом, та/або шляхом розміщення плану та змін до нього на офіційній сторінці відповідного регуляторного органу в мережі Інтернет.
Повідомлення про оприлюднення проекту регуляторного акта з метою одержання зауважень і пропозицій, проект регуляторного акта та відповідний аналіз регуляторного впливу оприлюднюються шляхом опублікування в друкованих засобах масової інформації розробника цього проекту, а у разі їх відсутності - у друкованих засобах масової інформації, визначених розробником цього проекту, та/або шляхом розміщення на офіційній сторінці розробника проекту регуляторного акта в мережі Інтернет.
Звіт про відстеження результативності регуляторного акта оприлюднюється шляхом опублікування в друкованих засобах масової інформації регуляторного органу, який прийняв цей регуляторний акт, а у разі їх відсутності - у друкованих засобах масової інформації, визначених цим регуляторним органом, та/або шляхом розміщення на офіційній сторінці цього регуляторного органу в мережі Інтернет.
Системний аналіз наведених правових норм дає підстави дійти до висновку про те, що оприлюднення регуляторного акта здійснюється з метою одержання зауважень і пропозицій. При цьому, оприлюдненню підлягають як проект регуляторного акту, так і відповідний аналіз регуляторного впливу - документ, який містить обґрунтування необхідності державного регулювання шляхом прийняття регуляторного акта, аналіз впливу, який справлятиме регуляторний акт на ринкове середовище, забезпечення прав та інтересів суб`єктів господарювання, громадян та держави, а також обґрунтування відповідності проекту регуляторного акта принципам державної регуляторної політики.
З наведеного слідує висновок про обов`язковість оприлюднення проекту регуляторного акту і відповідного аналізу регуляторного впливу, що здійснюється з необхідністю одержання зауважень і пропозицій від фізичних та юридичних осіб, їх об`єднань, чим, по суті, здійснюється забезпечення публічного обговорення проекту регуляторного акта. За таких обставин, проект регуляторного акту має бути оприлюдненим щонайменше 1 місяць до прийняття такого проекту.
Такий висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, що міститься у постанові від 25.09.2018 року у справі № 428/7176/14-а.
Згідно з ч. 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Аналізуючи наведені приписи законодавства, суд вважає за необхідне зазначити, що рішення Виконавчого комітету Дніпровської міської ради від 28.08.2020 року № 882 «Про затвердження тарифів вартості паркування на майданчиках для платного паркування транспортних засобів у м. Дніпрі» за своєю правовою природою є регуляторним актом, яким змінені норми права, оскільки воно розраховано на неодноразове застосування та щодо невизначеного кола осіб з метою встановлення тарифів вартості послуг з платного паркування транспортних засобів у м. Дніпрі.
З огляду на викладене суд зазначає, що відповідачем Виконавчим комітетом Дніпровської міської ради у встановлений Законом спосіб не вчинено ані повідомлення про оприлюднення проекту регуляторного акту з метою одержання зауважень і пропозицій, ані відповідного аналізу регуляторного впливу; не проведено належним чином їх обговорення. Вказане має наслідком порушення принципу прозорості та врахування громадської думки та тягне за собою порушення прав як позивача, так і інших громадян - мешканців м. Дніпра.
Статтею 36 Закону № 1160-IV визначено умови, за яких забороняється прийняття регуляторного акту: регуляторний акт не може бути прийнятий або схвалений уповноваженим на це органом чи посадовою особою місцевого самоврядування, якщо наявна хоча б одна з таких обставин: відсутній аналіз регуляторного впливу; проект регуляторного акта не був оприлюднений.
У разі виявлення будь-якої з цих обставин орган чи посадова особа місцевого самоврядування має право вжити передбачених законодавством заходів для припинення виявлених порушень, у тому числі відповідно до Закону скасувати або зупинити дію регуляторного акта, прийнятого з порушеннями.
Так, на виконання вимог ст. 36 Закону № 1160-ІV, пунктом 1 рішення Дніпровської міської ради від 02.09.2020 року № 90/60 «Про деякі питання щодо організації паркування транспортних засобів у м. Дніпрі» скасовано рішення Виконавчого комітету міської ради від 28.08.2020 № 882 «Про затвердження тарифів вартості паркування на майданчиках для платного паркування транспортних засобів у м. Дніпрі».
Водночас визначаючись щодо рішення Дніпровської міської ради від 02.09.2020 року № 90/60 в аспекті його відношення до категорії регуляторних актів, суд вважає за необхідне зазначити, що останнє за своє правовою природою також є регуляторним актом, оскільки пунктом 3 вказаного рішення змінені норми права, воно розраховане на неодноразове застосування та щодо невизначеного кола осіб з метою встановлення тарифів вартості послуг з платного паркування транспортних засобів у м. Дніпрі.
Означене рішення також прийнято без дотримання процедури встановленої Законом № 1160-ІV, зокрема: не опубліковано повідомлення про оприлюднення проекту рішення з метою одержання зауважень і пропозицій з наданням строку не менше 1 місяця як того вимагають норми ст. ст. 9, 13 Закону; не розроблено та не опубліковано аналіз регуляторного випливу до проекту рішення як того вимагає ст. 8 Закону; не проведено відкритих громадських обговорень проекту рішення як того вимагають норми ст. ст. 5, 6, 9 Закону.
Аналізуючи зміст рішення Дніпровської міської ради № 90/60 від 02.09.2020 року необхідно звернути увагу на те, що ознаки регуляторного акту містить лише пункт 3 вказаного рішення, оскільки саме цей пункт рішення не вичерпує дію своїм прийняттям та поширюється на невизначене коло осіб, впливає на права, обов`язки та інтереси як суб`єктів господарювання, так і споживачів послуг паркування, встановлює норми права, якими регулює тарифи на паркування у м. Дніпрі.
Водночас необхідно зауважити, що інші пункти цього рішення Дніпровської міської ради, а саме пункти 1, 2, 4 та 5 за своєю суттю не містять ознак регуляторного акту.
Більш того, вказані пункти є самостійними, не пов`язаними між собою та прийнятими не на виконання пункту 3.
Також з аналізу змісту пунктів 1, 2, 4 та 5 оскаржуваного рішення № 90/60 від 02.09.2020 року видно, що останні в жодному разі не зачіпають та не порушують прав та законних інтересів як позивача, так і інших громадян - мешканців м. Дніпра.
Так, за змістом ч. 1 ст. 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси. Водночас суб`єктивна оцінка порушення права особою не є абсолютною.
Гарантоване ст. 55 Конституції України й конкретизоване у законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб порушення, про яке стверджує позивач, було обґрунтованим та дійсним. Таке порушення прав має бути реальним, стосуватись індивідуально виражених прав або інтересів особи, яка стверджує про їх порушення. Право на захист - це самостійне право, яке з`являється у особи у момент порушення чи оспорювання іншою особою належного їй суб`єктивного права.
Натомість, позивач у позові не наводить доказів того, що оскаржуване рішення Дніпровської міської ради № 90/60 від 02.09.2020 року в частині пунктів 1, 2, 4 та 5 прямо стосується його інтересів та інтересів інших громадян - мешканців м. Дніпра, обумовлюючи виникнення у останніх будь-якого суб`єктивного права чи обов`язку, спричиняючи настання будь-яких юридично значимих негативних наслідків для нього чи для інших громадян - мешканців м. Дніпра, відтак, можливість будь-якого порушення суб`єктивних прав та інтересів у майбутньому або дійсне порушення таких прав станом на момент звернення до суду.
Відповідно до ч. 9 ст. 264 Кодексу адміністративного судочинства України суд може визнати нормативно-правовий акт протиправним (незаконним чи таким, що не відповідає правовому акту вищої юридичної сили) та нечинним повністю або в окремій його частині.
З урахуванням викладеного та беручи до уваги приписи ч. 9 ст. 264 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає, що пункт 3 рішення Дніпровської міської ради № 90/60 від 02.09.2020 року, яким безпосередньо затверджено вартість послуг паркування транспортних засобів на майданчиках для платного паркування транспортних засобів у м. Дніпрі є протиправним та відповідно підлягає визнанню нечинним.
Водночас суд зазначає, що відсутні підстави для визнання протиправним та нечинним рішення Виконавчого комітету Дніпровської міської ради № 882 від 28.08.2020 року, оскільки вказане рішення вже скасовано пунктом 1 рішення Дніпровської міської ради № 90/60 від 02.09.2020 року, що виключає необхідність його повторного скасування (визнання нечинним).
Щодо доводів відповідачів про відсутність у ГО «Платформа Громадський Контроль» права на звернення до суду з цим позовом, суд вважає за необхідне зазначити наступне.
Так, відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про громадські об`єднання» громадське об`єднання це добровільне об`єднання фізичних осіб та/або юридичних осіб приватного права для здійснення та захисту прав і свобод, задоволення суспільних, зокрема економічних, соціальних, культурних, екологічних, та інших інтересів.
Відповідно до ст. 6 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.
Гарантоване ст. 55 Конституції України й конкретизоване у звичайних законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб стверджувальне порушення було обґрунтованим.
З огляду на те, що оскаржувані рішення стосуються затвердження тарифів на послуги з користування майданчиками для платного паркування транспортних засобів у м. Дніпрі, мешканці міста Дніпра та, зокрема, ГО «Платформа Громадський Контроль» мали право взяти участь в обговоренні встановлення таких тарифів, надати свої зауваження і пропозиції щодо проектів регуляторних актів та відповідних аналізів регуляторного впливу у строки та в порядку, визначені чинним законодавством, однак, у зв`язку із порушенням відповідачами процедури прийняття спірних рішень були позбавлені такої можливості, вказане безпосередньо вплинуло на їх права та інтереси.
До того ж звернення громадської організації до суду з метою усунення порушення норм регуляторного законодавства відповідає меті захисту такого суспільного інтересу як право громадян-споживачів послуг на користування майданчиками для платного паркування транспортних засобів за тарифами, встановленими органами місцевого самоврядування виключно у спосіб та порядку, передбаченому законодавством України.
Згідно з практикою ЄСПЛ у справі «Національна група інформації та протидії заводу "Мелокс" - Група "Ні заводу "Мелокс" та змішаному оксидному паливу" проти Франції" від 28.03.2006, спростовуючи доводи уряду про відсутність порушення "цивільних прав" громадської організації, ЄСПЛ зазначив, що реальності сьогоднішнього суспільства, в якому громадські асоціації відіграють важливу роль, особливо захищаючи деякі справи в державних органах або в національних судах, дозволяють дійти висновку про те, що громадські організації можуть діяти в судах на захист суспільних інтересів, а обмежувальне тлумачення пункту 1 статті 6 Конвенції не відповідатиме цілям та меті такого положення про забезпечення права на справедливий суд у демократичному суспільстві.
Відповідно до Статуту ГО «Платформа Громадський Контроль» позивач, як і будь-які інші громадські об`єднання, має право діяти в інтересах членів організації та суспільства в цілому для захисту прав і свобод, задоволення суспільних, зокрема, економічних, соціальних, культурних, екологічних та інших інтересів.
Судом встановлено, що у цьому випадку ГО «Платформа Громадський Контроль» діє на захист інтересів своїх членів та інтересів територіальної громади міста Дніпра.
При цьому низкою рішень ЄСПЛ встановлено, що асоціації, громадські об`єднання мають право на звернення із позовом в інтересах своїх членів, які одночасно є членами відповідної територіальної громади.
Так, у рішенні у справі "Л`Ераблієр А.С.Б.Л. проти Бельгії" від 24.02.2009 Європейський суд з прав людини дійшов висновку щодо можливості громадської організації здійснювати захист суспільних інтересів в судовому порядку відповідно до статті 6 Конвенції, у випадку, якщо мета такого захисту обмежується просторовими та часовими межами, виходячи з обставин даної справи (про розширення сміттєвого полігону) і особливої природи оспорюваного заходу, з урахуванням статусу організації-заявника та його членів; відповідно, питання, порушене організацією-заявником, має достатній зв`язок з правом, на підставі якого він може стверджувати, що володіє ним, як юридична особа, для того, що стаття 6 Конвенції була прийнятною.
Таким чином, суд вважає, що громадські організації мають право звернення до суду з позовами на захист статутних цілей організації або на захист суспільного інтересу, що відповідає стандартам захисту прав людини відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Відтак, виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд робить висновок, що позовна заява підлягає частковому задоволенню.
Згідно з ч. 3 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Як видно з матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання позовної заяви до суду в розмірі 4834 грн. 61 коп., що документально підтверджується платіжними дорученнями № 2540 від 31.08.2020 року та № 2556 від 03.09.2020 року та за подання заяви про забезпечення позову у сумі 630 грн. 61 коп., що документально підтверджується платіжним дорученням № 2538 від 31.08.2020 року.
Отже, враховуючи часткове задоволення позовної заяви, сплачений позивачем судовий збір у сумі 2102 грн. підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань Дніпровської міської ради на користь позивача, а судовий збір у сумі 630 грн. 61 коп. підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань Виконавчого комітету Дніпровської міської ради на користь позивача.
Керуючись ст. ст. 139, 242-246, 250 , Кодексу адміністративного судочинства України,
Визнати протиправним та нечинним пункт 3 рішення Дніпровської міської ради від 02.09.2020 року № 90/60 «Про деякі питання щодо організації паркування транспортних засобів у м. Дніпрі».
У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повне рішення складено 14.04.2021 року.

Суддя Р.З. Голобутовський