Справа № 357/2080/21
Суддя: Цуранов А. Ю.
Дата ухвалення: 2021-04-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 357/2080/21
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 квітня 2021 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі - головуючий суддя Цуранов А. Ю. ,

при секретарі Севериненко Д. В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом громадянина Республіки Туреччина ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) до Білоцерківського районного відділу центрального міжрегіональног управління Державеної міграційної служби у місті Києві та Київській області про зміну рішення в частині про примусове повернення до країни походження,

В С Т А Н О В И В :

11.02.2021 року засобами поштового зв`язку позивач звернувся до суду вищевказаним позовом, в якому просив суд: 1) визнати поважними причини пропуску строку (якщо таке має місце) звернення до суду і поновити строк; 2) рішення № 40 про примусове повернення до країни походження від 12.07.2019 року змінити в частині п. 2, виклавши його зміст в наступній редакції: «Заборонити громадянину Туреччини ОСОБА_3 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 в`їзд в Україну терміном 1 (один) рік.»; 3) в інших частинах рішення № 40 про примусове повернення до країни походження …. від 12.07.2019 залишити без змін.

В обґрунтування позову вказав, що 13.10.2020 року він прибув до України в аеропорт Бориспіль, де працівниками прикордонної служби йому було відмовлено в допуску на територію України, та винесено відповідне рішення. Таке рішення було винесене на підставі рішення № 40 про примусове повернення до країни походження, затвердженого начальником БЦ РВ ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області 12.07.2019 року. Позивач зазначив, що не був повідомлений про таке рішення, а був ознайомлений з його текстом лише 03.11.2020 року за допомого мобільного додатку «Вайбер». Позивач з оскаржуваним рішенням не погоджується, вважає його надмірно суровим.

Позивач ОСОБА_1 повідомлявся про розгляд справи належним чином за вказаною ним в позовній заяві адресою.

Представник Білоцерківського РВ ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області засобами електронного зв`язку направив до суду письмові пояснення щодо адміністративної справи № 40 про примусове повернення за межі України та надав копії матеріалів з адміністративної справи.

Судове засідання у справі через неявку сторін відкладалось судом неодноразово.

У зв`язку з неявкою сторін, фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

12.07.2019 року головним спеціалістом відділу протидії нелегальній міграції управління міграційного контролю, протидії нелегальній міграції та реадмісії ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області Іщенко А.П. винесено рішення № 40 про примусове повернення до країни походження або третьої країни гр. Туреччини ОСОБА_3 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно резолютивної частини вказаного рішення: 1) громадянина Туреччини ОСОБА_3 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 повернути до країни походження; 2) заборонити громадянину Туреччини ОСОБА_3 ( ОСОБА_2 ) ІНФОРМАЦІЯ_1 в`їзд в Україну терміном на 3 роки; 3) зобов`язати громадянина Туреччини ОСОБА_4 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 покинути територію України у термін до 01.08.2019 р.

Разом з тим, у цьому рішенні зазначено, що воно може бути оскаржене в судовому порядку протягом шести місяців з моменту його отримання.

Копію вказаного рішення ОСОБА_3 ( ОСОБА_2 ) отримав особисто 20.07.2019 року, про що свідчить розписка в матеріалах адміністративної справи № 40.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Стаття 288 КАС України визначає особливості провадження у справах за адміністративними позовами з приводу примусового повернення чи примусового видворення іноземців або осіб без громадянства за межі території України

Відповідно до ч. 1 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів (ч. 2 ст. 122 КАС України).

Відповідно до ч. 3 ст. 122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно з ч. 3 ст. 123 КАС України якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу (п. 8 ч. 1 ст. 240 КАС України).

Поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулася із адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

Питання поважності причин пропуску строку звернення до суду є оціночним та залежить від доказів, якими підтверджуються обставини та підстави такого пропуску.

Причина пропуску строку звернення до суду може вважатися поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: 1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

Тобто, поважними причинами можуть визнаватися лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належним чином.

Отже, поновленню підлягають лише порушені з поважних причин процесуальні строки, встановлені законом.

Наведена вище правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 11.03.2021 року у справі № 810/2791/17.

З матеріалів справи вбачається, що позивач був затриманий 12.07.2019 року на підставі протоколу про адміністративне затримання від цієї дати. Відповідачем до позову надана копія паспорта (посвідчення) позивача та довідка про особу від 12.07.2019 року. Також в цей день у позивача були відібрані письмові пояснення та видана копія рішення.

Таким чином, оскільки позивачу було відомо про оскаржуване ним рішення більше ніж за шість місяців до звернення з позовом до суду, а викладені у позовній заяві доводи щодо поважності пропуску строку, які базують виключно на тому, що позивач не знав про це рішення, на думку суду є такими, що повністю спростовуються матеріалами справи, отже вказані причини пропуску строку не є поважними.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку за необхідне адміністративний позов залишити без розгляду.

Керуючись статтями 2, 6, 9, 78, 122, 123, 240, 248 , 256, 288 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

Адміністративний позов громадянина Республіки Туреччина ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) до Білоцерківського районного відділу центрального міжрегіональног управління Державеної міграційної служби у місті Києві та Київській області про зміну рішення в частині про примусове повернення до країни походження залишити без розгляду.

Ухвалу може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвалу суду не було вручено у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

СуддяА. Ю. Цуранов