Справа № 360/897/21
Суддя: К.Є. Петросян
Дата ухвалення: 2021-04-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

15 квітня 2021 рокуСєвєродонецькСправа № 360/897/21

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Петросян К.Є., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справу за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Станично - Луганському районі Луганської області про визнання протиправним та скасування рішення, визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії, стягнення моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

26 лютого 2021 року до Луганського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Станично - Луганському районі Луганської області, відповідно до якого позивач, з урахуванням уточнення від 16.03.2021, просить суд:

- визнати неправомірним та скасувати рішення б/н від 20.01.2021 про відмову у призначенні пенсії згідно підпункту 2 пункту 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» ОСОБА_1 ;

- зобов`язати управління Пенсійного Фонду України в Станично-Луганському районі Луганської області призначити ОСОБА_1 пенсію з 05.08.2020 згідно підпункту 2 пункту 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»;

- стягнути з управління Пенсійного Фонду України в Станично-Луганському районі Луганської області моральну шкоду у сумі 2000 грн на користь ОСОБА_1 .

В обгрунтування позовних вимог зазначено, що рішенням Луганського окружного адміністративного суду по справі №360/3832/20, яке набуло чинності 05 січня 2021 року, визнано протиправним та скасовано рішення Управління Пенсійного фонду України в Станично-Луганському районі Луганської області від 14 серпня 2020 року про відмову у призначенні пенсії згідно підпункту 2 пункту 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» ОСОБА_1 та зобов`язано Управління Пенсійного фонду України в Станично-Луганському районі Луганської області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії від 05 серпня 2020 року з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Не дочекавшись виконання рішення суду у добровільному порядку через портал ПФУ 08.01.2021 позивачем була надана пропозиція про добровільне виконання рішення суду, на що отримана відповідь про відсутність страхового стажу, внаслідок чого рішенням від 20.01.2021 позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за списком № 2. Позивач вважає вказане рішення протиправним, у зв`язку з чим звернувся до суду.

Ухвалою суду від 02.03.2021 позовну заяву ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Станично - Луганському районі Луганської області про визнання протиправним та скасування рішення, визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії, стягнення моральної шкоди,- залишено без руху.

Ухвалою суду від 22.03.2021 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, справу визначено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Відповідач позовних вимог не визнав про що 12.04.2021 надав відзив на позовну заяву, в обгрунтування якого зазначив таке.

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду по справі від 04 грудня 2020 року за № 360/3832/20 відносно ОСОБА_1 було скасовано рішення від 14 серпня 2020 року про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 згідно підпункту 2 пункту 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон) та зобов`язано управління Пенсійного фонду України в СтаничноЛуганському районі Луганської області (далі - управління) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за заявою від 05.08.2020 року з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Управлінням 14.08.2020 відмовлено ОСОБА_1 в призначенні пенсії згідно підпункту 2 пункту 2 статті 114 Закону, у зв`язку з неврахуванням до пільгового стажу за списком 2 періоду роботи з 10.04.1995 по 05.12.2001. Також, у зв`язку з ненаданням диплому про навчання та відсутністю в трудовій книжці ОСОБА_1 періоду навчання в СПТУ № 40 г.Коммунарска (мова оригіналу), відсутністю довідки про фактично відпрацьовані дні, управлінням не враховано до страхового стажу період навчання та період роботи в колгоспі імені Червоної Армії з 04.05.1987 по 15.11.1992.

Судом було зазначено, що записи у трудовій книжці ОСОБА_1 щодо спірного періоду роботи в Алчевському колективному спеціалізованому підприємстві з ремонту металургійних печей «Донбассдомнаремонт» з 10.04.1995 по 05.12.2001 проведено у відповідності до вимог Інструкції про порядок ведення трудових книжок, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального забезпечення України від 29.07.1993 №58 (далі Інструкція). Не проведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства не може бути підставою для відмови в призначенні пенсії на пільгових умовах, тому період роботи з 10.04.1995 по 05.12.2001 підлягає зарахуванню до пільгового стажу.

Таким чином, на виконання рішення суду до пільгового стажу ОСОБА_1 зараховано період роботи: з 10.04.1995 по 05.12.2001 в Алчевському колективному спеціалізованому підприємстві з ремонту металургійних печей «Донбасдомнаремонт».

Разом з тим, період навчання в СПТУ № 40 г. Коммунарска (мова оригіналу) для призначення пенсії не зараховано, тому що сканована копія диплома відсутня в наданих для призначення пенсії сканованих копіях документів, а в запису №1 трудової книжки НОМЕР_1 не вказано час навчання (з... по...), що порушує вимоги абзацу б) підпункту 2.19 пункту 2 Інструкції, де вказано, що до трудових книжок за місцем роботи вносяться окремим рядком з посиланням на дату, номер та найменування відповідних документів такі записи: про час навчання у професійних навчально-виховних закладах та інших закладах у навчальнокурсових комбінатах (центрі, пункті тощо). Згідно здійсненого телефонного дзвінка ОСОБА_1 з`ясовано, що надати диплом про навчання в СПТУ № 40 г. Коммунарска (мова оригіналу) не можливо у зв`язку із втратою. Надіслати запит щодо витребування довідки про період навчання управління не має можливості у зв`язку з тим, що місце знаходження навчального закладу - є тимчасово непідконтрольна українській владі територія.

Період роботи у колгоспі імені Червоної Армії з 04.05.1987 по 15.11.1992 також не зараховано з наступних причин. Статтею 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що при обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю. Довідка про фактично відпрацьовані в колгоспі дні ОСОБА_1 надана не була. Також в трудовій книжці ОСОБА_1 внесено запис за зазначений період з порушенням Інструкції, а саме: дата звільнення, номер протоколу та дата протоколу про звільнення дописано пастою іншого кольору. Печатка, якою засвідчено запис про звільнення має найменування підприємства аграрне підприємство «Колос» не відповідає найменуванню колгоспу імені Червоної Армії, до членів якого було прийнято ОСОБА_1 .

На виконання вимог підпункту 3 пункту 4.2 розділу IV Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України № 22-1 від 25.11.2005, управлінням надіслано запит від 29.01.2021 №1232-03-9/504 щодо витребування довідки про період роботи з 04.05.1987 по 15.11.1992 у колгоспі імені Червоної Армії Великобурлукського району Харківської області.

Розглянувши повторно заяву від 05.08.2020 на призначення пенсії згідно підпункту 2 пункту 2 статті 114 Закону, врахувавши правову оцінку, надану судом у рішенні по справі № 360/3832/20 від 04.12.2020, відповідачем 20.01.2021 винесено рішення №1232-03-8/495 від 29.01.2021 про відмову в призначенні пенсії, відповідно до якого страховий стаж ОСОБА_1 складає 24 роки 4 місяці 9 днів, з них 10 років 9 місяців 16 днів на пільгових умовах при необхідному 26 років 6 місяців.

Також управління повідомило, що 10.03.2021 до управління надійшли довідки згідно запиту від 29.01.2021 №1232-03-9/504 щодо витребування довідки про період роботи з 04.05.1987 по 15.11.1992 у колгоспі імені Червоної Армії Великобурлукського району Харківської області, тому позивачу 12.03.2021 (акт від 12.03.2021 додасться) було повідомлено, що згідно наданих довідок йому вистачає страхового стажу для призначення пенсії і йому особисто необхідно з`явитися до управління. Станом на 12.04.2021 ОСОБА_1 до управління не з`явився, тобто управління зробило усі можливі дії для призначення пенсії позивачу.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази відповідно до вимог статей 72-77, 90 КАС України, суд встановив таке.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 (а.с.5,24-26).

05.08.2020 позивач звернувся до УПФУ в Станично-Луганському районі Луганської області через WEB-портал електронних послуг Пенсійного фонду України із заявою встановленого зразка про призначення пенсії за віком (а.с.50 на звороті).

Рішенням УПФУ в Станично-Луганському районі Луганської області від 14.08.2020 відмовлено ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, у зв`язку з відсутністю пільгового та страхового стажу. В обгрунтування рішення зазначено, що врахувати до пільгового стажу період роботи монтажником з монтажу стальних та залізобетонних конструкцій в Алчевському колективному спеціалізованому підприємстві з ремонту металургійних печей «Донбасдомнаремонт» з 10.04.1995 по 05.12.2001 неможливо у зв`язку з тим, що за вказаний період у трудовій книжці НОМЕР_3 не зроблено жодного запису про атестацію робочих місць. Також, до загального стажу не зараховано: період навчання в СПТУ № 40 г. Коммунарска (мова оригіналу), тому що сканована копія диплома відсутня в наданих для призначення пенсії сканованих копіях документів, а в запису №1 трудової книжки НОМЕР_4 не вказано час навчання (з ... по ...); період роботи у колгоспі імені Червоної Армії з 04.05.1987 по 15.11.1992 (а.с.56-58).

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 04.12.2020 у справі №360/3832/20, яке набрало законної сили 05.01.2021, позовні вимоги ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Станично-Луганському районі Луганської області про визнання противоправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково:

визнано протиправним та скасовано рішення Управління Пенсійного фонду України в Станично-Луганському районі Луганської області від 14 серпня 2020 року про відмову у призначенні пенсії згідно підпункту 2 пункту 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» ОСОБА_1 ;

зобов`язано Управління Пенсійного фонду України в Станично-Луганському районі Луганської області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії від 05 серпня 2020 року з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні (а.с.14-23).

На виконання вищевказаного рішення суду відповідачем повторно розглянуто заяву позивача від 05.08.2020 та рішенням від 20.01.2021 (вих№1232-03-8/495 від 29.01.2021) відмовлено у призначенні пенсії, оскільки страховий стаж ОСОБА_1 складає 24 роки 4 місяці 9 днів, з них 10 років 9 місяців 16 днів на пільгових умовах при необхідному 26 років 6 місяців.

В обгрунтування оскаржуваного рішення відповідачем зазначено про неможливість зарахування періоду навчання в СПТУ № 40 г. Коммунарска (мова оригіналу), тому що сканована копія диплома відсутня в наданих для призначення пенсії сканованих копіях документів, а в запису №1 трудової книжки НОМЕР_1 не вказано час навчання (з... по...), при цьому надіслати запит щодо витребування довідки про період навчання управління не має можливості у зв`язку з тим, що місце знаходження навчального закладу - є тимчасово непідконтрольна українській владі територія. Також, защначено про неможливість зарахування періоду роботи у колгоспі імені Червоної Армії з 04.05.1987 по 15.11.1992, оскільки довідка про фактично відпрацьовані в колгоспі дні ОСОБА_1 надана не була, а запис в трудовій книжці ОСОБА_1 внесено за зазначений період з порушенням Інструкції, а саме: дата звільнення, номер протоколу та дата протоколу про звільнення дописано пастою іншого кольору. Печатка, якою засвідчено запис про звільнення має найменування підприємства аграрне підприємство «Колос» не відповідає найменуванню колгоспу імені Червоної Армії, до членів якого було прийнято ОСОБА_1 (а.с.60,61).

Отже, відповідачем при повторному розгляді заяви позивача про призначення пенсії від 05.08.2020 було зараховано період роботи з 10.04.1995 по 05.12.2001 в Алчевському колективному спеціалізованому підприємстві з ремонту металургійних печей «Донбасдомнаремонт», при цьому період навчання в СПТУ № 40 г. Коммунарска (мова оригіналу) та період роботи у колгоспі імені Червоної Армії з 04.05.1987 по 15.11.1992 відповідачем не зараховано.

29.01.2021 управлінням надіслано запит №1232-03-9/504 щодо витребування довідки про період роботи з 04.05.1987 по 15.11.1992 у колгоспі імені Червоної Армії Великобурлукського району Харківської області (а.с.62).

10.03.2021 до управління надійшли довідки згідно запиту від 29.01.2021 №1232-03-9/504 щодо витребування довідки про період роботи з 04.05.1987 по 15.11.1992 у колгоспі імені Червоної Армії Великобурлукського району Харківської області, тому позивача 12.03.2021, відповідно до акту від 12.03.2021, було запрошено для подання заяви на призначення пенсії за віком, у зв`язку з отриманням відповідачем довідки про стаж роботи за період з 04.05.1987 по 15.11.1992 у Колгоспі Червона Армія (а.с.63-65).

Отже, відповідачем не заперечується той факт, що після отримання 10.03.2021 на запит довідки про період роботи з 04.05.1987 по 15.11.1992 у колгоспі імені Червоної Армії Великобурлукського району Харківської області, позивачу вистачає страхового стажу для призначення пенсії за віком, тобто на момент розгляду справи не зарахований період роботи з 04.05.1987 по 15.11.1992 у колгоспі імені Червоної Армії Великобурлукського району Харківської області не є спірним та враховується відповідачем.

Вирішуючи адміністративну справу по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам (фактам), якими обґрунтовано вимоги і заперечення учасників справи, суд виходить з такого.

Згідно з частини другої статті 19 Основного Закону України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Призначення, виплата та перерахунок призначеної пенсії регулюється Законами України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року № 1788-XII (далі - Закон № 1788), «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року № 1058-IV (далі - Закон № 1058).

Згідно із статтею 46 Конституції України, норми якої є нормами прямої дії, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх в разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до частини першої, другої статті 5 Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058-IV) цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

Відповідно до частини першої статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. […].

Частиною другою статті 24 Закону № 1058-IV визначено, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Відповідно до частини четвертої статті 24 Закону № 1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Пільговий порядок обчислення стажу роботи, передбачений законодавством, що діяло раніше, за період з 1 січня 2004 року застосовується виключно в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах та за вислугу років.

Статтею 44 Закону № 1058-IV визначено, що:

- заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально (частина перша);

- заява про призначення пенсії за віком може бути подана застрахованою особою не раніше ніж за місяць до досягнення пенсійного віку (частина друга);

- органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності (частина третя).

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 45 Закону № 1058-IV пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Згідно з частиною п`ятою статті 45 Закону № 1058-IV документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.

Частиною першою статті 114 Закону № 1058-IV визначено, що право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Згідно з пунктом 2 частини другої статті 114 Закону № 1058-IV працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

За відсутності страхового стажу, встановленого абзацом першим цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності на дату досягнення віку, встановленого абзацами першим і третім - тринадцятим цього пункту, страхового стажу: з 1 квітня 2016 року по 31 березня 2017 року - не менше 26 років у чоловіків і не менше 21 року у жінок.

Працівникам, які не мають стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону: чоловікам - на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи.

Згідно з паспортом серії НОМЕР_5 , виданим 27.08.2000 Алчевським МВ УМВС України в Луганській області, дата народження позивача - ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто ІНФОРМАЦІЯ_2 позивачу виповнилося 55 років (а.с.24-26).

Згідно з пунктом 2.1 розділу ІІ Порядку подання та оформлення документів про призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 (далі - Порядок № 22-1), до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи: документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок підтвердження наявного трудового стажу). За період роботи, починаючи з 01 січня 2004 року, структурний підрозділ, відповідальний за ведення персоніфікованого обліку (далі - відділ персоніфікованого обліку), надає структурному підрозділу, відповідальному за призначення пенсії, довідку з бази даних реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - реєстр застрахованих осіб) за формою згідно з додатком 4 до Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 18 червня 2014 року № 10-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 08 липня 2014 року за № 785/25562 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 27 березня 2018 року № 8-1) (далі - Положення), а у разі необхідності - за формою згідно з додатком 3 до Положення.

Згідно з абзацами першим, третім пункту 4.1 розділу ІV «Приймання, оформлення і розгляд документів» Порядку № 22-1 орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою (додаток 2). Заяви осіб про призначення, перерахунок, поновлення, переведення з одного виду пенсії на інший реєструються в журналі реєстрації рішень органу, що призначає пенсію. Особі або посадовій особі органом, що призначає пенсію, видається розписка із зазначенням дати прийняття заяви, а також переліку одержаних і відсутніх документів, які необхідно подати у тримісячний строк з дня прийняття заяви. Копія розписки зберігається в пенсійній справі.

Пунктом 4.2 розділу ІV «Приймання, оформлення і розгляд документів» Порядку № 22-1 встановлено, що при прийманні документів орган, що призначає пенсію:

1) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж;

2) перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів;

3) перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності). Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі;

4) видає пам`ятку пенсіонеру (додаток 3), копія якої зберігається у пенсійній справі.

Не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії (у тому числі документів, одержаних відповідно до абзацу другого підпункту 3 пункту 4.2 цього розділу), орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України (абзац перший пункту 4.3 розділу ІV «Приймання, оформлення і розгляд документів» Порядку № 22-1).

Згідно з абзацом першим пункту 4.7 розділу ІV «Приймання, оформлення і розгляд документів» Порядку № 22-1 право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Як на підставу для відмови в зарахуванні до загального стажу періоду навчання в СПТУ № 40 м. Коммунарська відповідач посилається на те, що сканована копія диплома відсутня в наданих для призначення пенсії копіях документів, а в записі трудової книжки не вказано час навчання.

Відповідно до підпункту 3 пункту 4.2 розділу ІV «Приймання, оформлення і розгляд документів» Порядку № 22-1 відповідач має право вимагати від фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством.

Відповідачем зазначено, що шляхом здійсненого телефонного дзвінка позивачу з`ясовано, що надати диплом про навчання позивач не може, у зв`язку із його втратою. Надіслати запит відповідач, також не має можливості, оскільки місце знаходженням навчального закладу є тимчасово окупована територія.

Відповідно до статті 62 Закону України від 05 листопада 1991 року № 1788-XII "Про пенсійне забезпечення" (далі - Закон № 1788-XII) основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок № 637), передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до абз.1 п.3 Порядку за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Таким чином, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

При цьому, відповідач, мотивуючи відмову зарахувати до стажу позивача період навчання в СПТУ № 40 м. Коммунарська посилається на те, що в запису №1 трудової книжки НОМЕР_1 не вказано час навчання (з... по...), що порушує вимоги абзацу б) підпункту 2.19 пункту 2 Інструкції, якою передбачено, що до трудових книжок за місцем роботи вносяться окремим рядком з посиланням на дату, номер та найменування відповідних документів такі записи: про час навчання у професійних навчально-виховних закладах та інших закладах у навчальнокурсових комбінатах (центрі, пункті тощо).

Суд не надає оцінку таким посиланням відповідача, оскільки відповідачем взагалі не зазначену на яку саме Інструкцію він посилається.

Згідно з пунктом "д" частини третьої статті 56 Закону України від 05.11.1991 № 1788-XII "Про пенсійне забезпечення" до стажу роботи зараховується також: навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.

Відповідно до ч. 1 ст. 38 Закону України "Про професійно-технічну освіту" час навчання у закладі професійної (професійно-технічної) освіти зараховується до трудового стажу здобувача освіти, у тому числі в безперервний і в стаж роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців.

Згідно із п.2.17 Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах та організаціях, затвердженої постановою Держкомпраці СРСР від 20.06.1974 №162, що була чинна до прийняття Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом №58 від 29.07.1993 Міністерства соціального захисту населення, Міністерства юстиції України, Міністерства праці України (далі Інструкція) вбачається, що до трудових книжок за місцем роботи вносяться окремим рядком з посиланням на дату, номер та найменування відповідних документів такі записи, зокрема, про час навчання у професійно - технічних та інших училищах, на курсах і в шкілах по підвищенню кваліфікації, перекваліфікації та підготовці кадрів.

Отже, відповідно до Інструкції до трудової книжки вноситься час навчання у професійно - технічних та інших училищах окремим рядком з посиланням на дату, номер та найменування відповідних документів. При цьому з трудової книжки позивача серії НОМЕР_1 від 16.10.1979 (а.с.7-13) вбачається, що 01.09.1976 за №1 внесено запис про навчання позивача в СПТУ № 40 м. Коммунарська на підставі диплому НОМЕР_6 від 16.07.1979. Тобто, час навчання позивача внесено до трудової книжки окремим рядком з посиланням на дату, номер та найменування документу про закінчення такого навчання.

Отже, трудова книжка позивача містить запис про її навчання у період з 01.09.1976 по 16.07.1979 в СПТУ № 40 м. Коммунарська, з посиланнями на номер та найменування відповідного документу, що на думку суду, є достатнім для зарахування до стажу позивача вказаного періоду навчання.

Зі встановлених обставин слідує, що незарахування позивачу до страхового стажу окремих періодів пов`язане із певними неточностями, проте, за загальним правилом, формальні неточності у документах не можуть бути підставою для обмеження особи у реалізації її права на соціальний захист шляхом призначення пенсії.

Аналогічні висновки містяться у постанові Верховного Суду від 30 вересня 2019 року у справі №638/18467/15-а.

При цьому, суд зауважує, що працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, а неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки чи іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком, на загальних підставах.

Наведене в повній мірі узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеній у постанові №687/975/17 від 21.02.2018.

Щодо неможливості зарахування до загального стажу періоду роботи у колгоспі імені Червоної Армії з 04.05.1987 по 15.11.1992 через ненадання позивачем довідки про фактично відпрацьовані дні, суд зауважує, що на момент розгляду справи вказаний період не є спірним, оскільки 10.03.2021 управлінням отримано довідки згідно запиту від 29.01.2021 №1232-03-9/504 про період роботи з 04.05.1987 по 15.11.1992 у колгоспі імені Червоної Армії Великобурлукського району Харківської області. Отже, відповідачем не заперечується факт, що вказаний період підлягає зарахуванню до страхового стажу позивача.

Таким чином, матеріалами справи підтверджено, що станом на 05.08.2020 (дата звернення з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах) позивач досяг віку, визначеного вимогами пункту 2 частини другої статті 114 Закону № 1058, при повторному розгляді заяви позивачу визначено страховий стаж 24 роки 04 місяців 9 днів, пільговий стаж - 10 років 9 місяців 16 днів. На момент розгляду справи відповідачем не заперечується зарахування періоду роботи з 04.05.1987 по 15.11.1992 у колгоспі імені Червоної Армії Великобурлукського району Харківської області. Тобто, фактично на момент звернення позивача з заявою про призначення пенсії страховий стаж позивача складав понад 29 років, що є достатнім для призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Що стосується обраного позивачем способу захисту порушеного права, суд зазначає таке.

Частиною другою статті 245 КАС України визначено, що у разі задоволення позову суд може прийняти рішення, зокрема, про:

- визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень (пункт 2);

- визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій (пункт 3);

- визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії (пункт 4);

- інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів (пункт 10).

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Частиною другою статті 9 КАС України визначено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

З практики Європейського суду слідує таке: в національному праві має бути передбачено засіб правового захисту від довільних втручань органів державної влади в права, гарантовані Конвенцією. Будь-яка законна підстава для здійснення дискреційних повноважень може створити юридичну невизначеність, що є несумісною з принципом верховенства права без чіткого визначення обставин, за яких компетентні органи здійснюють такі повноваження, або, навіть, спотворити саму суть права. Отже, законом повинно з достатньою чіткістю бути визначено межі дискреції та порядок її здійснення, з урахуванням легітимної мети певного заходу, аби убезпечити особі адекватний захист від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Конкретна норма закону повинна містити досить чіткі положення про рамки і характер здійснення відповідних дискреційних повноважень, наданих органам державної влади. У разі, якщо ж закон не має достатньої чіткості, повинен спрацьовувати принцип верховенства права.

Статтею 58 Закону № 1058 визначено, що Пенсійний фонд є органом, який призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати. Тобто, Пенсійний фонд має виключну компетенцію в питаннях призначення пенсії.

Згідно із частиною четвертою статті 245 КАС України у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

З огляду на встановлені обставини справи та наведені норми закону, якими регулюються спірні відносини, та з урахуванням дискреційних повноважень Пенсійного органу на прийняття рішення, суд прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог з застосуванням положень статті 245 КАС України, а саме, обрати належний спосіб захисту, який необхідний для повного відновлення порушеного права шляхом визнання неправомірним та скасування рішення б/н від 20.01.2021 про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах та зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії від 05.08.2020, з урахуванням правових висновків суду.

Також суд зауважує, що обрання такого способу захисту порушеного права позивача узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 06.03.2018 у справі № 754/14898/15-а, від 17.07.2018 у справі № 514/166/16-а, в яких, зокрема, зазначено, що "…повідомляючи позивачу про відмову в призначенні пільгової пенсії, ПФУ діяло необґрунтовано. При цьому, суд не обраховує дійсний загальний та спеціальний стаж позивача, у зв`язку з чим відсутні підстави для зобов`язання ПФУ призначити пенсію позивачу за віком на пільгових умовах".

Щодо позовної вимоги про стягнення з управління Пенсійного Фонду України в Станично-Луганському районі Луганської області моральної шкоди у сумі 2000 грн на користь ОСОБА_1 , суд зазначає таке.

В обґрунтування заявленої суми моральної шкоди позивач посилається на те, що відповідач вдруге приймає рішення, вже частково визнане судом не законним, лишаючи позивача соціального захисту та змушуючи його виживати у складній життєвій ситуації. Через те, що позивач звернувся з заявою про призначення пенсії в серпні 2020 року, але до наступного часу її не отримав через повторні неправомірні дії відповідача, йому завдана моральна шкода, яку він оцінює у розмірі компенсації втрати частини доходів з суми мінімальної зарплати з серпня 2020 по 20.01.2021, коли було прийняте друге рішення про відмову у призначенні пенсії.

Статтею 56 Конституції України гарантовано право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної чи моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Згідно із частиною першою статті 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права.

Відповідно до частини першої статті 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно із пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 "Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", позивач повинен зазначити у чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно, з яких міркувань він виходить, визначаючи розмір моральної шкоди, та якими доказами це підтверджується. Пунктом 5 цієї постанови визначено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Суд зауважує, ОСОБА_1 не доведено обставини і підстави, які зумовлюють наявність моральної шкоди, так як, позивачем не надано жодних змістовних обґрунтувань та належних доказів заподіяння йому моральної шкоди. Отже, позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню.

За наведених обставин, суд вважає позовні вимоги ОСОБА_1 такими, що належать до часткового задоволення.

Що стосується вимоги позивача щодо зобов`язання відповідача подати звіт про виконання свого рішення, суд зазначає таке.

Відповідно до частини першої статті 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Положення статті 382 КАС України не є імперативними, тобто, передбачають право суду діяти на власний розсуд в залежності від обставин справи. Суд вважає, що за своїм змістом такі заходи контролю за виконанням судового рішення є додатковим засобом для спонукання суб`єкта владних повноважень до вчинення дій з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

В матеріалах справи відсутні будь-які докази, що відповідач буде ухилятися від виконання рішення суду у визначений чинним законодавством спосіб.

За таких обставин відсутня необхідність застосування положень статті 382 КАС України.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з такого.

Ухвалою суду від 22.03.2021 відстрочено позивачу сплату судового збору у розмірі 908,00 грн до ухвалення судового рішення в даній справі.

Відповідно до частини другої статті 133 КАС України, якщо у строк, встановлений судом, судові витрати не будуть оплачені, позовна заява залишається без розгляду або витрати розподіляються між сторонами відповідно до судового рішення у справі, якщо сплату судових витрат розстрочено або відстрочено до ухвалення судового рішення у справі.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з частиною третьою статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених вимог.

Оскільки позовні вимоги фактично підлягають задоволенню, суд вважає за необхідне судовий збір у розмірі 908,00 грн стягнути на користь Державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 255, 291 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 (зареєстроване місце мешкання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Управління Пенсійного фонду України в Станично-Луганському районі Луганської області (місцезнаходження: 93600, Луганська область, смт. Станиця Луганська, вул. 1-го Травня, буд. 20, ) про визнання противоправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Управління Пенсійного фонду України в Станично-Луганському районі Луганської області від 20 січня 2021 року б/н, яким ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії.

Зобов`язати Управління Пенсійного фонду України в Станично-Луганському районі Луганської області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії від 05 серпня 2020 року, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління Пенсійного фонду України в Станично-Луганському районі Луганської області до Державного бюджету України судовий збір у сумі 908,00 грн (дев`ятсот вісім гривень).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд.

Суддя К.Є. Петросян