Справа № 120/1054/21-а
Суддя: Маслоід Олена Степанівна
Дата ухвалення: 2021-04-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

14 квітня 2021 р. Справа № 120/1054/21-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Маслоід О.С., розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу:

за позовом: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 )

до: Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області (вул. Келецька, б. 63, м.Вінниця, 21027)

про: визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі - позивач) з позовною заявою до Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області (далі - відповідач) про визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо розгляду письмової заяви позивача від 30.11.2020 року стосовно затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок та надання земельних ділянок в оренду для ведення фермерського господарства та зобов`язання відповідача прийняти рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок в оренду позивачеві для ведення фермерського господарства площею 3,5856 га кадастровий номер :08:000:1615; площею 19,4397 га кадастровий номер :08:000:1616; площею 6,4205 га кадастровий номер :08:000:1612; площею 6,9021 га кадастровий номер :08:000:1613, які розташовані на території Лукашівської сільської ради Липовецького району Вінницької області з подальшим наданням земельних ділянок в оренду відповідно до Земельного кодексу України (далі - ЗК України).

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що 30.11.2020 року звернувся до відповідача з клопотанням про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок та надання в оренду земельної ділянки для ведення фермерського господарства площею 3,5856 га кадастровий номер :08:000:1615; площею 19,4397 га кадастровий номер :08:000:1616; площею 6,4205 га кадастровий номер :08:000:1612; площею 6,9021 га кадастровий номер :08:000:1613, які розташовані на території Лукашівської сільської ради Липовецького р-ну Вінницької обл., за межами населеного пункту, клопотання отримано 01.12.2020 року. До клопотання позивач додав проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки та витяг з Державного земельного кадастру про земельні ділянки. Проте на момент подачі позову вказане клопотання розглянуте відповідачем не було, чим порушено гарантовані Конституцією України та Земельним кодексом України права позивача. Це й стало причиною звернення до суду з даним позовом.

Ухвалою від 15.02.2021 року дану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження, а також визначено, що вона буде розглядатись в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

11.03.2021 року за вх. № 12719/21 відповідачем надано до суду відзив на позовну заяву, у задоволенні якої він просить відмовити. По суті спірних правовідносин зазначає, що позивач звернувся з клопотанням до відповідача за вх. № Г-29179/0/94-20 від 08.12.2020 року про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок та надання в оренду земельної ділянки для ведення фермерського господарства площею 3,5856 га кадастровий номер :08:000:1615; площею 19,4397 га кадастровий номер :08:000:1616; площею 6,4205 га кадастровий номер :08:000:1612; площею 6,9021 га кадастровий номер :08:000:1613, які розташовані на території Лукашівської сільської ради Липовецького р-ну Вінницької обл., за межами населеного пункту. Листом відповідача за вих. № 31.-2-0.332-2072/2-21 від 03.03.2021 року позивача повідомлено, що у зв`язку з проведенням державної інвентаризації земель сільськогосподарського призначення державної власності - несформованих земельних ділянок державної власності сільськогосподарського призначення та земельних ділянок державної власності сільськогосподарського призначення, відомості про які відсутні у Державному земельному кадастрі шляхом формування земельних ділянок для наповнення Державного земельного кадастру на території Вінницької області та великим навантаженням, вищезазначене клопотання не було розглянуто та опрацьовано у встановлений термін виконання, рішення за результатами розгляду клопотання буде надіслано на вказану в клопотанні адресу.

Ч. 4 ст. 243 КАС України передбачено, що судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

У відповідності до вимог ч. 5 ст. 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши усі обставини справи та надавши їм юридичну оцінку, суд встановив наступне.

30.11.2020 року позивач звернувся до відповідача з клопотанням про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок в оренду позивачеві для ведення фермерського господарства із земель державної власності сільськогосподарського призначення, які розташовані на території Лукашівської сільської ради Липовецького району Вінницької області (за межами населеного пункту), та надати в оренду для ведення фермерського господарства строком на сімнадцять років земельні ділянки площею 3,5856 га кадастровий номер :08:000:1615, площею 19,4397 га кадастровий номер :08:000:1616, площею 6,4205 га кадастровий номер :08:000:1612, площею 6,9021 га кадастровий номер :08:000:1613, які розташовані на території Лукашівської сільської ради Липовецького району Вінницької області (за межами населеного пункту).

До клопотання позивачем були додані: завірена копія проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок в оренду позивачеві для ведення фермерського господарства із земель державної власності сільськогосподарського призначення, які розташовані на території Лукашівської сільської ради Липовецького району Вінницької області (за межами населеного пункту); витяг з державного земельного кадастру про земельну ділянку площею 3,5856 га кадастровий номер :08:000:1615; витяг з державного земельного кадастру про земельну ділянку площею 19,4397 га кадастровий номер :08:000:1616; витяг з державного земельного кадастру про земельну ділянку площею 6,4205 га, кадастровий номер :08:000:1612; витяг з державного земельного кадастру про земельну ділянку площею 6,9021 за кадастровим номером :08:000:1613.

Відповідне клопотання відповідачем зареєстровано 08.12.2020 року за вх. № Г-29179/0/94-20, про що свідчить відповідна відмітка, проставлена на долученій до відзиву на позовну заяву копії клопотання позивача.

Проте, станом на день розгляду справи дане клопотання є нерозглянутим, що не спростовано відповідачем.

Не погоджуючись з бездіяльністю відповідача щодо розгляду клопотання позивача про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок в оренду, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Визначаючись стосовно позовних вимог, суд виходив з наступного.

Суб`єктивне право на земельну ділянку виникає і реалізується на підставах і в порядку, визначених Конституцією України, ЗК України та іншими законами України, що регулюють земельні відносини

Відповідно до ст. 14 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

За приписами ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 2 ст. 4 ЗК України завданням земельного законодавства є регулювання земельних відносин з метою забезпечення права на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави, раціонального використання та охорони земель.

Відповідно до ст. 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі: а) придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; б) безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; в) приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; г) прийняття спадщини; ґ) виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю).

За змістом ч. 1-3, 5 ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Повноваження відповідних органів виконавчої влади щодо передачі земельних ділянок у власність або користування та порядок надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування встановлені ст. 118, 122, 123 ЗК України.

За правилом ст. 124 ЗК України передача в оренду земельних ділянок державної або комунальної власності здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки.

Відповідно до ч. 2 ст. 123 ЗК України особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, в якому зазначаються орієнтовний розмір земельної ділянки та її цільове призначення. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування та розмір земельної ділянки, письмова згода землекористувача, засвідчена нотаріально (у разі вилучення земельної ділянки).

Органам, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у користування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 ЗК України, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Ч. 3 ст. 123 ЗК України передбачено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Ч. 4 ст. 123 ЗК України передбачено, що проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу.

Згідно з ч. 6 ст. 186 ЗК України проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок погоджуються в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу, і затверджуються Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

Згідно із п. 6 ст. 123 ЗК України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування у двотижневий строк з дня отримання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а в разі необхідності здійснення обов`язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи приймає рішення про надання земельної ділянки у користування.

Ч. 12 вказаної статті визначено, що рішенням про надання земельної ділянки у користування за проектом землеустрою щодо її відведення здійснюються, зокрема, затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Ч. 15 передбачено, що підставою відмови у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише його невідповідність вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів.

Відповідно до ч. 1 ст. 186-1 ЗК України проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок усіх категорій та форм власності підлягає обов`язковому погодженню з територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що здійснює реалізацію державної політики у сфері земельних відносин.

Оригінал відповідної документації із землеустрою подається розробником для погодження територіальному органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, а іншим органам виконавчої влади, органам місцевого самоврядування та іншим суб`єктам, які здійснюють погодження документації із землеустрою, - копії такої завіреної розробником документації (ч. 15 ст. 186 ЗК України).

Ч. 5, 6 ст. 186-1 ЗК України визначено, що органи, зазначені в частинах першій - третій цієї статті, зобов`язані протягом десяти робочих днів з дня одержання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або копії такого проекту безоплатно надати або надіслати рекомендованим листом з повідомленням розробнику свої висновки про його погодження або про відмову в такому погодженні з обов`язковим посиланням на закони та прийняті відповідно до них нормативно-правові акти, що регулюють відносини у відповідній сфері.

Підставою для відмови в погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише невідповідність його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівній документації.

Системний аналіз наведених норм доводить, що громадяни, зацікавлені в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, звертаються до відповідного органу з клопотанням про надання дозволу на розробку проекту землеустрою, до якого додаються, визначені ЗК України, документи. Проект землеустрою підлягає обов`язковому погодженню з територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, який протягом двотижневого строку з дня одержання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або копії такого проекту надає висновок про його погодження або про відмову в такому погодженні. Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування у двотижневий строк з дня отримання проекту землеустрою приймає рішення про надання земельної ділянки у користування, яким, зокрема, затверджує проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Як встановлено судом, подане позивачем клопотання від 30.11.2020 року про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок в оренду для ведення фермерського господарства прийнято та зареєстровано відповідачем 08.12.2020 року за вх. № Г-29179/0/94-20.

Таким чином, з урахуванням положень ст. 123 ЗК України кінцевим строком для розгляду відповідачем відповідного клопотання є 22.12.2020 року.

Суд оцінюючи вказані доводи, звертає увагу, що клопотання позивача подавалось в рамках ЗК України, яким встановлено строк в два тижні для затвердження проекту землеустрою, проте відповідачем клопотання позивача не було розглянуто.

При цьому, відповідач вказує, що клопотання позивача не було розглянуто у зв`язку із великим навантаженням та проведенням державної інвентаризації земель. Суд не приймає до уваги вказані посилання, оскільки проведення державної інвентаризації земель не впливає на обов`язок відповідача прийняти рішення стосовно затвердження проекту, а велике навантаження є суб`єктивною умовою здійснення посадовою особою своїх посадових обов`язків та не може вважатися поважними причинами.

Таким чином, судом з`ясовано, що вказані обставини не є обґрунтуванням протиправної бездіяльності відповідача, якою порушені права позивача на затвердження вказаного проекту, інтереси на отримання земельної ділянки в оренду.

При вирішенні спору суд враховує, що як протиправну бездіяльність суб`єкта владних повноважень треба розуміти зовнішню форму поведінки (діяння) цього органу/його посадової особи, яка полягає (проявляється) у неприйнятті рішення чи в невчиненні юридично значимих й обов`язкових дій на користь заінтересованих осіб, які на підставі закону та/або іншого нормативно-правового регулювання віднесені до компетенції суб`єкта владних повноважень, були об`єктивно необхідними й реально можливими для реалізації, але фактично не були здійснені.

Важливими є також конкретні причини, умови та обставини, через які дії, що підлягали обов`язковому виконанню відповідно до закону, фактично не були виконані чи були виконані з порушенням строків. Крім того, потрібно з`ясувати юридичний зміст, значимість, тривалість та межі протиправної бездіяльності, фактичні підстави її припинення, а також шкідливість/протиправність бездіяльності для прав та інтересів заінтересованої особи.

Аналогічний правовий підхід застосовано в постанові Верховного Суду від 17.04.2019 року у справі № 342/157/17.

З огляду на вищевикладене, та враховуючи, що відповідач отримавши клопотання позивача про затвердження проекту землеустрою, не розглянув його у строки, встановлені ст. 123 ЗК України, не прийняв жодного відповідного процесуального рішення, не надав суду доказів на спростування цього, суд дійшов висновку, що дані обставини підтверджують протиправну бездіяльність відповідача.

При цьому суд критично оцінює посилання сторони відповідача на лист «Щодо розгляду клопотання» від 03.03.2021 року за вих. № 31-2-0.332-2072/2-21, як доказ вчинення ним певних дій, адже відповідний лист також сформований з пропуском двотижневого строку, визначеного ст. 123 ЗК України та наданий вже після надходження даної позовної заяви до суду та відкриття провадження у цій справі.

За таких обставин, позовні вимоги в частині визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо розгляду письмової заяви позивача від 30.11.2020 року стосовно затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок та надання земельних ділянок в оренду для ведення фермерського господарства є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Щодо вимоги позивача про зобов`язання відповідача прийняти рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок в оренду позивачеві для ведення фермерського господарства площею 3,5856 га кадастровий номер :08:000:1615; площею 19,4397 га кадастровий номер :08:000:1616; площею 6,4205 га кадастровий номер :08:000:1612; площею 6,9021 га кадастровий номер :08:000:1613, які розташовані на території Лукашівської сільської ради Липовецького району Вінницької області з подальшим наданням земельних ділянок в оренду відповідно до ЗК України, суд зазначає наступне.

Кожна особа, відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 5 КАС України, має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Згідно ч. 2 цієї ж статті захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У відповідності до п. 10 ч. 2 ст. 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

Таким чином, суд може зобов`язати відповідача-суб`єкта владних повноважень вчинити на користь позивача певні дії, якщо для їх вчинення виконані всі умови, визначені законом, і вчинення таких дій не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

В даному випадку судом встановлено, що відповідачем взагалі не було розглянуто клопотання позивача та відповідно не прийнято жодного з рішень, визначених ст. 186 ЗК України, оскільки такий лист не містить в собі висновку щодо відмови позивачу у затвердженні проекту землеустрою та жодного посилання на вищезазначену норму ЗК України, що надає право суб`єкту владних повноважень приймати відповідне рішення з цього питання.

В контексті вказаного, суд зазначає, що на законодавчому рівні поняття "дискреційні повноваження" суб`єкта владних повноважень відсутнє. У судовій практиці сформовано позицію щодо поняття дискреційних повноважень, під якими слід розуміти такі повноваження, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибирати один з кількох варіантів конкретного правомірного рішення. Водночас повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень.

Тобто, дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти, чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору з будь-ким.

Питання щодо затвердження регулюються ст. 123 ЗК України, в силу якого відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування у двотижневий строк з дня отримання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а в разі необхідності здійснення обов`язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи приймає рішення про надання земельної ділянки у користування.

Відповідно до ч. 4 ст. 245 КАС України у випадку, визначеному пунктом 4 частини 2 цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

Під час розгляду справи судом не здобуто достатніх даних, які б свідчили про відсутність можливості та наміру суб`єкта владних повноважень прийняти обґрунтоване та законне рішення, з урахуванням позиції суду.

Виходячи із обставин цієї справи суд вбачає підстави для виходу за межі позовних вимог та зобов`язання відповідача розглянути клопотання позивача про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок в оренду позивачеві для ведення фермерського господарства із земель державної власності сільськоосподарського призначення, які розташовані на території Лукашівської сільської ради Липовецького району Вінницької області (за межами населеного пункту), та надати в оренду для ведення фермерського господарства строком на сімнадцять років земельні ділянки площею 3,5856 га кадастровий номер :08:000:1615, площею 19,4397 га кадастровий номер :08:000:1616, площею 6,4205 га кадастровий номер :08:000:1612, площею 6,9021 га кадастровий номер :08:000:1613, які розташовані на території Лукашівської сільської ради Липовецького району Вінницької області (за межами населеного пункту), за наслідками чого прийняти мотивоване рішення із оцінкою усіх істотних обставин, які мають значення при вирішенні питання про затвердження проекту землеустрою чи відмові в його затвердженні.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень та докази, надані позивачем, суд доходить висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у справі, суд зазначає, що згідно ч. 3 ст. 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

За таких обставин з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 454 грн. 00 коп..

Керуючись Конституцією України, Земельним кодексом України та ст. 2, 6, 9, 73-78, 90, 245, 246, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області щодо розгляду письмової заяви ОСОБА_1 від 30.11.2020 року стосовно затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок та надання земельних ділянок в оренду для ведення фермерського господарства.

Зобов`язати Головне управління Держгеокадастру у Вінницькій області розглянути клопотання ОСОБА_1 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок в оренду для ведення фермерського господарства із земель державної власності сільськоосподарського призначення, які розташовані на території Лукашівської сільської ради Липовецького району Вінницької області (за межами населеного пункту), та надати в оренду для ведення фермерського господарства строком на сімнадцять років земельні ділянки площею 3,5856 га кадастровий номер :08:000:1615, площею 19,4397 га кадастровий номер :08:000:1616, площею 6,4205 га кадастровий номер :08:000:1612, площею 6,9021 га кадастровий номер :08:000:1613, які розташовані на території Лукашівської сільської ради Липовецького району Вінницької області (за межами населеного пункту), за наслідками чого прийняти мотивоване рішення із оцінкою усіх істотних обставин, які мають значення при вирішенні питання про затвердження проекту землеустрою чи відмові в його затвердженні.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 454 грн. 00 коп..

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 )

Відповідач - Головне управління Держгеокадастру у Вінницькій області (вул. Келецька, б. 63, м. Вінниця, 21027)

Повний текст рішення складено та підписано суддею 14.04.2021 року.

Суддя Маслоід Олена Степанівна