Справа № 320/7737/20
Суддя: Кушнова А.О.
Дата ухвалення: 2021-04-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 квітня 2021 року №320/7737/20

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кушнової А.О., за участю секретаря судового засідання Сидорчук А.М., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Управління Державної казначейської служби України у Києво-Святошинському районі Київської області, про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

Суть спору: до Київського окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_1 з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області в якому позивач просить суд:

- визнати відмову Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області сформувати та подати до Управління Державної казначейської служби України у Києво-Святошинському районі подання про повернення ОСОБА_1 сплаченого збору на обов`язкове пенсійне страхування протиправною;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області (місце розташування: вул. Ярославська, 40, м. Київ, 04071, ) сформувати та подати до Управління Державної казначейської служби України у Києво-Святошинському районі подання про повернення сплаченого збору на обов`язкове пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухомого майна у розмірі 3453,00 грн. позивачу. Реквізити позивача: Карта Приватбанку НОМЕР_1 . Реквізити картки для перерахування з інших банків: НОМЕР_2 , рахунок НОМЕР_3 , АТ КБ "Приватбанк", Київ, Україна.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначила про те, що 21.12.2019 ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу квартири було придбано квартиру за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивач зазначає про те, що під час укладення вказаного договору нею було сплачено збір на обов`язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу квартири у розмірі 1 % від вартості об`єкта купівлі-продажу, що становить 3 453, 00 грн.

Позивач наголосила на тому, що нею було придбано житло вперше, а тому вона не є платником збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухомості. У зв`язку з цим, позивач звернулась до відповідача із заявою про повернення безпідставно сплачених коштів, на яку отримала відмову листом від 21.05.2020 №1000-0506-8/39603. Позивач вважає відмову відповідача протиправною та просить суд зобов`язати відповідача сформувати та подати подання до Управління Державної казначейської служби України у Києво-Святошинському районі про повернення ОСОБА_1 збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна в розмірі 3 453, 00 грн.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 04.09.2020 позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 12.10.2020 відкрито провадження в адміністративній справі, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання. Залучено як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Управління Державної казначейської служби України у Києво-Святошинському районі Київської області.

05.11.2020 від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Управління Державної казначейської служби України у Києво-Святошинському районі надійшли пояснення щодо адміністративного позову, в яких третя особа вказує, що Управління Державної казначейської служби України у Києво-Святошинському районі в жодних правовідносинах з позивачем не перебувало, ніяких його прав та майнових інтересів не порушувало. Своєю чергою третя особа підтвердила, що до Управління Казначейства не надходило подання на повернення коштів та позивачу не повертались із бюджету кошти у сумі 3453,00 грн.

05.11.2020 від Відповідача надійшов відзив на позовну заяву.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 06.11.2020 відзив на позовну заяву повернуто відповідачу без розгляду.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 01.02.2021 було вирішено здійснювати подальший розгляд адміністративної справи №320/7737/20 за правилами спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Призначено судове засідання на 18.02.2021 о 14:30, викликано як свідка ОСОБА_1 в судове засідання, витребувано докази від позивача та письмові пояснення щодо наявності у позивача права власності на 1/3 частки квартири за адресою: АДРЕСА_2 .

У судове засідання по справі, призначене на 18.02.2021, з`явився позивач.

Відповідач у судове засідання по справі, призначене на 18.02.2021, не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду справи був повідомлений належним чином та своєчасно.

Відповідно до ч.9 ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

В судовому засіданні позивач подав клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження на підставі ч.3 ст.194 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до ч.3 ст.194 Кодексу адміністративного судочинства України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів.

Протокольною ухвалою суду від 18.02.2021 суд вирішив здійснювати подальший судовий розгляд справи в порядку письмового провадження

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши усі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 є громадянкою України, що підтверджується паспортом громадянина України серії НОМЕР_4 , виданим Канівським МРВ УМВС України в Черкаській області 05.07.1995 (а.с.60-61).

21.12.2019 між ОСОБА_2 (Продавець) та ОСОБА_1 (Покупець) було укладено договір купівлі-продажу квартири, посвідчений приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Петровою С.М., який зареєстрований в реєстрі за №2873 (а.с.5).

За умовами пунктів 1, 2 Договору продавець передає у власність покупця, а покупець приймає у власність від продавця квартиру номер АДРЕСА_3 та має наступні характеристики: загальна площа - 37,2 кв.м., житлова площа - 15,2 кв.м., кількість кімнат - 1.

Пунктом 5 Договору визначено, що продаж квартири здійснено за 345300,00 грн. Ціна продажу відповідає дійсним намірам сторін.

Згідно з пунктом 6 Договору підписання цього Договору продавцем є підтвердженням факту повного розрахунку.

Відповідно до пункту 8 Договору право власності на придбану квартиру виникає у покупця з дня державної реєстрації цього права відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Згідно з пунктом 17 Договору збір на обов`язкове державне пенсійне страхування у розмірі 1% від вартості квартири здійснено покупцем в повному обсязі до посвідчення Договору.

Судом встановлено, що позивачем було сплачено збір з операції купівлі-продажу квартири у розмірі 3453, 00 грн., що підтверджується квитанцією №21-1024750/С від 21.12.2019 (а.с.6).

Як вбачається з матеріалів справи, позивач ОСОБА_1 звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області із заявою про повернення суми сплаченого збору до Пенсійного фонду за договором купівлі-продажу квартири від 21.12.2019, у якій позивач просила повернути їй сплачений 21.12.2019 згідно квитанції №21-1024750/С збір обов`язкове державне пенсійне страхування в розмірі 3453,00 грн.

Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області листом від 21.05.2020 №1000-0506-8/39603 відмовило позивачу у поверненні коштів, сплачених в якості збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, у зв`язку з тим, що Пенсійний фонд України не володіє інформацією щодо прав власності громадян на нерухоме майно. Документів, доданих до заяви, недостатньо для доказів придбання майна вперше (а.с.7).

Не погоджуючись з відмовою відповідача повернути безпідставно сплачені кошти у розмірі 3453, 00 грн., позивач звернулась з даним позовом до суду про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, з приводу чого суд зазначає таке.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з п.9 ст.1 Закону України "Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування" від 26.06.1997 №400/97-ВР платниками збору на обов`язкове пенсійне страхування є підприємства, установи та організації незалежно від форм власності та фізичні особи, які придбавають нерухоме майно, за винятком державних підприємств, установ і організацій, що придбавають нерухоме майно за рахунок бюджетних коштів, установ та організацій іноземних держав, що користуються імунітетами і привілеями згідно із законами та міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також громадян, які придбавають житло і перебувають у черзі на одержання житла або придбавають житло вперше.

Пунктом 8 ч.1 ст.2 цього Закону передбачено, що об`єктом оподаткування є для платників збору, визначених пунктом 9 статті 1 цього Закону, - вартість нерухомого майна, зазначена в договорі купівлі-продажу такого майна.

Питання сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій згідно із Законом України "Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування" врегульовано Порядком сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 3 листопада 1998 року № 1740 (далі - Порядок).

Згідно з абзацом першим пункту 15-1 Порядку збір на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна сплачується підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності та фізичними особами, які придбавають нерухоме майно, у розмірі 1 відсотка від вартості нерухомого майна, зазначеної в договорі купівлі-продажу такого майна, за винятком державних підприємств, установ і організацій, що придбавають нерухоме майно за рахунок бюджетних коштів, установ та організацій іноземних держав, що користуються імунітетами і привілеями згідно із законами та міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також громадян, які придбавають житло і перебувають у черзі на одержання житла або придбавають житло вперше.

Нерухомим майном визнається жилий будинок або його частина, квартира, садовий будинок, дача, гараж, інша постійно розташована будівля, а також інший об`єкт, що підпадає під визначення групи 3 основних засобів та інших необоротних активів згідно з Податковим кодексом України.

Відповідно до пункту 15-3 Порядку нотаріальне посвідчення або реєстрація на біржі договорів купівлі-продажу нерухомого майна здійснюється за наявності документального підтвердження сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна.

З аналізу наведених норм вбачається, що із загального правила про обов`язковість сплати збору при придбанні нерухомого майна законодавцем встановлено винятки для громадян, які придбавають житло і перебувають на черзі на одержання житла або придбавають житло вперше.

Процедура повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, а саме: податків, зборів, пені, платежів та інших доходів бюджету, коштів від повернення до бюджетів бюджетних позичок, фінансової допомоги, наданої на поворотній основі, та кредитів, у тому числі залучених державою (місцевими бюджетами) або під державні (місцеві) гарантії, визначена Порядком повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 3 вересня 2013 року №787 (далі-Порядок №787).

Пунктом 5 Порядку №787 передбачено, що повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету податків, зборів, пені, платежів та інших доходів бюджетів здійснюється за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, а при поверненні судового збору (крім помилково зарахованого) - за ухвалою суду, яка набрала законної сили.

Подання на повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету зборів, платежів та інших доходів бюджетів (крім зборів та платежів, контроль за справлянням яких покладено на органи Державної фіскальної служби України (далі - органи ДФС)) подається до відповідного органу Казначейства за формою згідно з додатком 1 до цього Порядку.

Подання за формою згідно з додатком 1 до цього Порядку подається платником до органу Казначейства разом з його заявою про повернення коштів з бюджету та оригіналом або копією документа на переказ, або паперовою копією електронного розрахункового документа, які підтверджують перерахування коштів до бюджету.

Відповідно до підпункту 2 пункту 4 Положення про Державну казначейську службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 квітня 2015 року №215, казначейство відповідно до покладених на нього завдань та в установленому законодавством порядку забезпечує казначейське обслуговування бюджетних коштів на основі ведення єдиного казначейського рахунка, відкритого у Національному банку, зокрема, здійснює повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету, за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету.

Умови, підстави та процедуру надання інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно визначено Порядком надання інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року №1127.

Пунктом 8 Порядку надання інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно передбачено, що інформація з Державного реєстру прав у паперовій формі надається за заявою особи, яка бажає отримати таку інформацію, або уповноваженої нею особи шляхом звернення до суб`єкта державної реєстрації прав, фронт-офісу або нотаріуса.

Судом встановлено, що факт придбання позивачем квартири у власність підтверджується договором купівлі-продажу квартири від 21.12.2019, посвідченим приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Петровою С.М. та зареєстрованим в реєстрі за №2873.

Суд зазначає, що в паспорті позивачки на сторінці 7 проставлена відмітка ДПІ в Шевченківському районі м.Києва від 20.06.2018 про те, що позивач з 14.06.2018 має право здійснювати будь-які платежі за серією та номером паспорта (а.с.61).

Суд зазначає, що відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майн щодо суб`єкта ОСОБА_1 , отриманої за запитом суду за пошуковими параметрами: ОСОБА_1 , код РНОКПП - відсутній, серія та номер паспорту громадянина України - НОМЕР_4 , за повним співпадінням, міститься інформація про наявність у ОСОБА_1 на праві власності 1/3 частки на квартиру АДРЕСА_4 (а.с.53).

З метою з`ясування обставин наявності у позивача права власності на 1/3 частки квартири за адресою: АДРЕСА_2 , судом було викликано позивача для допиту в якості свідка.

У судовому засіданні 18.02.2021 позивач за його згодою була допитана в якості свідка, будучи попередженою судом про кримінальну відповідальність за надання завідомо неправдивих показань.

Так, допитана у судовому засіданні 18.02.2021 в якості свідка ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , пояснила суду, що вона не має на праві власності жодної іншої квартири ніж квартира, придбана за договором купівлі-продажу квартири від 21.12.2019, посвідченим приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Петровою С.М., який зареєстрований в реєстрі за №2873, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 . Свідок повідомила суду, що не має жодного відношення до квартири за адресою: АДРЕСА_2 . Від ідентифікаційного номеру відмовилась в 2018 році за релігійними переконаннями.

Таким чином, оскільки повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету, здійснюється за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, а таким органом є Пенсійний фонд України, то саме на Управління ПФУ покладено обов`язок щодо формування та надання до органів Державної казначейської служби подання про повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету.

Будь-яких належних та допустимих доказів, які б спростовували твердження позивача про придбання нею житла вперше, чи підтверджували б реєстрацію на праві приватної власності за нею будь-якого іншого нерухомого майна та свідчили б про відсутність у них права на звільнення від сплати збору, відповідачем не надано.

При цьому суд зазначає, що наявність інформації в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі Іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майн щодо суб`єкта ОСОБА_1 , отриманої за запитом суду за пошуковими параметрами: ОСОБА_1 , код РНОКПП - відсутній, серія та номер паспорту громадянина України - НОМЕР_4 , за повним співпадінням, а саме інформації про наявність у ОСОБА_1 на праві власності 1/3 частки на квартиру АДРЕСА_4 не є належним та допустимим доказом вважати таку інформацію підтвердженою, оскільки пошук інформації в даних реєстрах здійснено за пошуковими параметрами: ОСОБА_1 , код РНОКПП - відсутній, серія та номер паспорту громадянина України - НОМЕР_4 .

З урахуванням пояснень, наданих позивачем у судовому засіданні 18.02.2021 як свідком із попередженням про кримінальну відповідальність за надання завідомо неправдивих показань, суд не вважає інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майн щодо суб`єкта ОСОБА_1 , отриману за запитом суду за пошуковими параметрами: ОСОБА_1 , код РНОКПП - відсутній, серія та номер паспорту громадянина України - НОМЕР_4 , за повним співпадінням, про наявність у ОСОБА_1 на праві власності 1/3 частки на квартиру АДРЕСА_4 , належним та допустимим доказом наявності права власнорсті на частку у вказаній квартирі саме у позивача по справі.

Крім того, суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що в Україні відсутній механізм перевірки інформації про те, чи вперше особа придбала нерухомість.

Вказане питання було предметом звернення Пенсійного фонду України до Конституційного Суду України про надання тлумачення терміна "придбавають житло вперше", що міститься у пункті 9 частини першої статті 1 Закону України "Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування", визначивши коло осіб, яких необхідно вважати такими, що придбавають житло вперше.

Ухвалою Конституційного Суду України від 23 березня 2000 року № 29-у/2000 відмовлено у відкритті конституційного провадження у справі через відсутність у Пенсійного фонду України права на конституційне подання та непідвідомчість Конституційному Суду України питання, порушеного у поданні.

За відсутності відповідного правового механізму перевірки інформації про факт придбання нерухомості вперше саме держава в особі Пенсійного фонду України як уповноваженого суб`єкта владних повноважень зобов`язана доводити той факт, що у кожному конкретному випадку особа, що зобов`язана сплачувати збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, придбала житло не вперше. Держава, запроваджуючи певний механізм правового регулювання відносин, зобов`язана забезпечити його реалізацію. В протилежному випадку всі негативні наслідки відсутності належного правового регулювання покладаються саме на державу.

Відсутність в Україні єдиної системи реєстрації прав на нерухоме майно та позбавлення можливості Пенсійного фонду України та його територіальних органів встановити придбання квартир конкретною особою вперше не може ставитись в провину особі, оскільки невизначення порядку виконання законодавчо закріплених норм не може призводити до порушення чи обмеження прав громадян, які наділені такими правами.

Відповідно до статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

При цьому, суд враховує правову позицію Європейського суду з прав людини, викладену в рішеннях у справах "Лелас проти Хорватії" (Lelas v. Croatia), "Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки" (PincovdandPine v. The Czech Republic), "Ґаші проти Хорватії" (Gashiv. Croatia), "Трго проти Хорватії" (Trgo v. Croatia) щодо застосування принципу "належного урядування", згідно якого державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків. Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються.

Оскільки саме держава не виконала свій обов`язок запровадити внутрішню процедуру встановлення факту придбання нерухомого майна вперше, що сприяло б юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси особи, то негативні наслідки вказаної бездіяльності мають покладатися саме на державу.

Так, аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом в постановах від 21.08.2018 у справі №819/657/17, від 20.03.2018 у справі №819/1249/17, від 19.06.2018 у справі № 819/1554/16 та від 23.04.2019 у справі №802/1566/17-а.

Згідно з ч.5 ст.242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Частиною 6 ст.13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016 №1402-VIII передбачено, що висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Відповідно до ч.1, 2 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії, чи бездіяльності покладається на відповідача.

Оскільки, будь-яких належних та допустимих доказів, які б спростовували твердження позивача про придбання нею квартири вперше, чи підтверджували б реєстрацію на праві приватної власності за нею будь-якого іншого нерухомого майна та свідчили б про відсутність у позивача права на звільнення від сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, відповідачем не надано, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Враховуючи те, що повернення помилкового сплачених коштів, у тому числі збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, здійснюється органами Державної казначейської служби України лише за умови попереднього звернення до них органів, що контролюють справляння надходжень бюджету з поданням, суд дійшов висновку про те, що позивачем було обрано правильний спосіб захисту порушених прав, шляхом зобов`язання відповідача сформувати та подати до Управління Державної казначейської служби України у Києво-Святошинському районі подання про повернення позивачу сплаченого збору на обов`язкове пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухомого майна у розмірі 3453,00 грн.

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до п.9 ст.5 ЗУ «Про судовий збір» особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються.

На підтвердження підстав для звільнення від сплати судового збору Позивач надав копію пенсійного посвідчення, відповідно до якого позивач отримує пенсію по інвалідності 2-ї групи, серія НОМЕР_5 від 31.07.2017.

Доказів понесення позивачем інших витрат, пов`язаних з розглядом справи, матеріали справи не містять.

На підставі викладеного, керуючись статтями 243-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в :

1. Адміністративний позов задовольнити повністю.

2. Визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області сформувати та подати подання до Управління Державної казначейської служби України у Києво-Святошинському районі Київської області про повернення ОСОБА_1 збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна в розмірі 3453, 00 грн., викладену у листі від 21.05.2020 №1000-0506-8/39603.

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області (ідентифікаційний код 22933548; місцезнаходження: 04071, м. Київ, вул. Ярославська, 40) сформувати та подати до Управління Державної казначейської служби України у Києво-Святошинському районі Київської області подання про повернення ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків відсутній, місце проживання: АДРЕСА_3 ) 3453,00 грн. (три тисячі чотириста п`ятдесят три грн. 00 коп.) сплаченого збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухомого майна.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Повний текст рішення суду складено 12.04.2021 р.

Суддя Кушнова А.О.