Справа № 640/25897/20
Суддя: Шрамко Ю.Т.
Дата ухвалення: 2021-03-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

31 березня 2021 року №640/25897/20

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Шрамко Ю.Т., розглянувши у письмовому адміністративному проваджені адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання протиправними дій та рішень, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва (також далі - суд) надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) до Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (також далі - відповідач), в якому позивач просить суд:

- визнати неправомірними рішення і дії державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Васильченка М.М. та визнати протиправними його постанови стосовно стягнення виконавчого збору (за ВП №60214925 від 24.09.2020 р.) відкриття виконавчих проваджень щодо стягнення виконавчого збору (№63133503 від 24.09.2020р.) та щодо витрат виконавчого провадження (ВП №63133616 від 24.09.2020 р.), похідних постанов за вказаними виконавчими провадженнями про накладення арешту на все майно та звернення стягнення на заробітну плату позивача;

- зобов`язати державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Васильченка М.М. та/або інших повноважних посадових осіб відповідача усунути порушення (поновити порушене право позивача) шляхом скасування постанов про стягнення виконавчого збору (за ВП №60214925 від 24.09.2020 р.) та щодо витрат виконавчого провадження (ВП №63133616 від 24.09.2020 р.), похідних постанов за вказаними виконавчими провадження про накладення арешту на все майно та звернення стягнення на заробітну плату позивача, що працює в ТОВ "Естаунд Коммерс", видалення виконавчих проваджень зі стягнення виконавчого збору (ВП №63133616 від 24.09.2020 р.) та витрат виконавчого провадження (ВП №63133616 від 24.09.2020 р.) з автоматизованої системи виконавчих проваджень та виключення відомостей про позивача як боржника з Єдиного реєстру боржників.

Ухвалою суду від 23.11.2020 р. відкрито провадження в адміністративній справі №640/25897/20 (далі - справа), яку вирішено розглядати в порядку ст. 287 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

При цьому, ухвалою суду від 22.12.2020 р. витребувано у відповідача належним чином засвідчені копії матеріалів виконавчого провадження ВП №63133503, ВП №63133616 та ВП №60214925.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що стягнення з позивача виконавчого збору та витрат на проведення виконавчих дій в межах виконавчого провадження ВП №60214925 є безпідставним, оскільки судове рішення виконане позивачем в добровільному порядку, а тому також протиправним є примусове виконання вказаних постанов про стягнення виконавчого збору та витрат на проведення виконавчих дій.

Відповідач, будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду справи, у судове засідання не прибув, відзив на позовну заяву до суду не подавав.

Враховуючи викладене та зважаючи на достатність наявних у матеріалах справи доказів для розгляду та вирішення справи по суті, у відповідному судовому засіданні судом прийнято рішення про подальший розгляд та вирішення справи у порядку письмового провадження.

Оцінивши належність, допустимість, достовірність та достатність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд встановив наступне.

04.10.2019 р. державним виконавцем Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Удавіцького Є.В. прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №60214925 по примусовому виконанню виконавчого листа №752/21611/13-ц, виданого 13.09.2014 р. Голосіївським районним судом міста Києва, про стягнення з ОСОБА_1 (боржник) на користь ПАТ "Дельта Банк" (стягувач) заборгованості у розмірі 1326614,98 грн.

Також, 04.10.2019 р. державним виконавцем Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Васильченком М.М. в межах виконавчого провадження ВП №60214925 прийнято постанову про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження, якою стягнуто з боржника (позивача) витрати на проведення виконавчих дій у розмірі 195,30 грн.

Постановою державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Васильченка М.М. від 24.09.2020 р. в межах виконавчого провадження ВП №60214925 замінено стягувача на ТОВ "Фінансова компанія "Приватні інвестиції".

24.09.2020 р. державним виконавцем Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Васильченком М.М., у зв`язку з надходженням заяви стягувача про фактичне виконання рішення у повному обсязі, прийнято постанову про закінчення виконавчого провадження ВП №60214925 на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 р. №1404-VIII (далі - Закон №1404-VIII).

Крім того, того ж 24.09.2020 р. державним виконавцем Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Васильченком М.М. в межах виконавчого провадження ВП №60214925 прийнято постанову про стягнення виконавчого збору, якою стягнуто з боржника (позивача) виконавчий збір у розмірі 132661,49 грн.

У подальшому, постановою державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Васильченка М.М. відкрито виконавче провадження ВП №63133503 по примусовому виконанню вказаної вище постанови про стягнення виконавчого збору.

А постановою державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Васильченка М.М. відкрито виконавче провадження ВП №63133616 по примусовому виконанню вказаної вище постанови про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження.

В межах виконавчого провадження ВП №63133503 державним виконавцем Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Васильченком М.М. прийнято:

- постанову про арешт майна боржника від 24.09.2020 р., якою накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно, що належить боржнику;

- постанову про арешт майна боржника від 28.09.2020 р., якою накладено арешт на майно, що належить боржнику: квартиру АДРЕСА_1 ;

- постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 28.09.2020 р., згідно якої звернуто стягнення на доходи боржника, який отримує дохід у ТОВ "Естаунд Коммерс"

В межах виконавчого провадження ВП №63133616 державним виконавцем Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Васильченком М.М. прийнято:

- постанову про арешт майна боржника від 24.09.2020 р., якою накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно, що належить боржнику;

- постанову про повернення виконавчого документа стягувачу від 25.11.2020 р.

Вважаючи вказані вище дії та постанови про (щодо) стягнення виконавчого збору та витрат виконавчого провадження прийнятими (вчиненими) протиправно, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 1 Закону №1404-VIII, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною 1 ст. 13 Закону №1404-VIII визначено, що під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно з ч. 1 ст. 18 Закону №1404-VIII, виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно ч.ч. 1-5, 9 ст. 27 Закону №1404-VIII, виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.

За примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - фізичної особи і в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи.

Державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Стягнутий виконавчий збір перераховується до Державного бюджету України протягом трьох робочих днів з дня надходження на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби.

Виконавчий збір не стягується:

1) за виконавчими документами про конфіскацію майна, стягнення періодичних платежів (крім виконавчих документів про стягнення аліментів, за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за дванадцять місяців), накладення арешту на майно для забезпечення позовних вимог, за виконавчими документами, що підлягають негайному виконанню;

2) у разі виконання рішень Європейського суду з прав людини;

3) якщо виконання рішення здійснюється за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду в порядку, встановленому Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень";

4) за виконавчими документами про стягнення виконавчого збору, стягнення витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених виконавцем відповідно до вимог цього Закону;

5) у разі виконання рішення приватним виконавцем;

6) за виконавчими документами про стягнення заборгованості, що підлягає врегулюванню відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії", а також згідно з постановами державних виконавців, винесеними до набрання чинності цим Законом.

Виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Згідно з п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону №1404-VIII, виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Частиною 3 ст. 40 Закону №1404-VIII передбачено, що у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до ст. 42 Закону №1404-VIII, кошти виконавчого провадження складаються з: 1) виконавчого збору, стягнутого з боржника в порядку, встановленому статтею 27 цього Закону, або основної винагороди приватного виконавця; 2) авансового внеску стягувача; 3) стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження. Витрати органів державної виконавчої служби та приватного виконавця, пов`язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень, є витратами виконавчого провадження. Витрати виконавчого провадження органів державної виконавчої служби здійснюються за рахунок коштів Державного бюджету України та коштів виконавчого провадження, зазначених у пунктах 2 і 3 ч. 1 цієї ст.. Витрати виконавчого провадження приватних виконавців здійснюються за рахунок авансового внеску стягувача, стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження. Витрати виконавчого провадження можуть здійснюватися приватним виконавцем за рахунок власних коштів. Розмір та види витрат виконавчого провадження встановлюються Міністерством юстиції України. На стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум згідно з вимогами цього Закону або у випадку повернення виконавчого документа стягувачу чи закінчення виконавчого провадження у разі необхідності примусового стягнення з боржника витрат виконавчого провадження виконавцем виноситься постанова про їх стягнення.

Згідно п.п. 1-3 ч. 1, ч. 2 ст. 45 Закону №1404-VIII, розподіл стягнутих виконавцем з боржника за виконавчим провадженням грошових сум (у тому числі одержаних від реалізації майна боржника) здійснюється у такій черговості: 1) у першу чергу повертається авансовий внесок стягувача на організацію та проведення виконавчих дій; 2) у другу чергу компенсуються витрати виконавчого провадження, не покриті авансовим внеском стягувача; 3) у третю чергу задовольняються вимоги стягувача та стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків фактично стягнутої суми або основна винагорода приватного виконавця пропорційно до фактично стягнутої з боржника суми. Розподіл грошових сум у черговості, зазначеній у частині першій цієї статті, здійснюється в міру їх стягнення.

Аналізуючи вказані вище норми, суд дійшов висновку про те, що підставою для стягнення виконавчого збору у межах виконавчого провадження про стягнення з боржника коштів є здійснення державним виконавцем дій з фактичного виконання рішення органами державної виконавчої служби.

За своїм призначенням виконавчий збір є своєрідною винагородою державному виконавцю за вчинення заходів примусового виконання рішення за умови, що такі заходи призвели до виконання рішення.

Суд звертає увагу, що 03.04.2020 р. між ТОВ "Фінансова компанія "Приватні Інвестиції", як кредитором, та ОСОБА_1 , як боржником, укладено договір про порядок виконання зобов`язань, згідно з умовами якого:

- сторони підтверджують та визнають те, що станом на день укладання цієї угоди загальна сума визнаної судом заборгованості боржника за Кредитним договором №К-1457612 від 28.12.2007 р. становить 1326614,98 грн., що підтверджується виконавчим провадженням ВП №60214925, відкритим на підставі виконавчого листа від 13.09.2014 р. №752/21611/13-ц, виданим Голосіївським районним судом міста Києва;

- сторони підтверджують та визнають те, що предметом іпотеки згідно Іпотечного договору є квартира АДРЕСА_1 ;

- боржник, як іпотекодавець за Іпотечним договором в межах визнаної судом та будь-якої іншої можливої в подальшому суми заборгованості за Кредитним договором №К-1457612 від 28.12.2007 р. беззаперечно та беззастережно визнає право кредитора на звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме, квартиру АДРЕСА_1 , та зобов`язується не перешкоджати та сприяти кредитору в зверненні стягнення на предмет іпотеки в порядку та на підставі ст.ст. 36, 37, 38 Закону України "про іпотеку";

- кредитор зобов`язується у випадку виконання боржником обов`язків, визначених договором, в день такого виконання в повному обсязі (одночасно з підписанням боржником необхідних документів про передачу на користь кредитора або визначеній ним особи предмета іпотеки), видати боржнику довідку про відсутність заборгованості перед кредитором за Кредитним договором, його припинення та припинення Іпотечного договору.

Так, ТОВ "Фінансова компанія "Приватні Інвестиції" складено довідку вих. №29/09 від 29.09.2020 р., якою підтверджено, що зобов`язання ОСОБА_1 перед ТОВ "Фінансова компанія "Приватні Інвестиції" по сплаті заборгованості за Кредитним договором №К-1457612 від 28.12.2007 р. припинені у зв`язку з повним погашенням заборгованості по вказаному кредитному договору та відсутні.

Статті 36 та 37 Закону України "Про іпотеку" передбачають, що сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя. Іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі.

Тобто, перехід права власності на предмет іпотеки відбувся поза межами виконавчого провадження, за яким була винесена оскаржувана постанова про стягнення виконавчого збору.

Суд звертає увагу на те, що за своїм призначенням виконавчий збір є своєрідною винагородою державному виконавцю за вчинення заходів примусового виконання рішення, за умови, що такі заходи призвели до виконання рішення.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 26.08.2020 р. у справі №826/6906/17 (провадження №К/9901/63063/18).

З огляду на наведене, у державного виконавця не було підстав для стягнення виконавчого збору, а отже, така постанова не відповідає вимогам ст. 27 Закону №1404-VIII.

Відповідно до оскаржуваної постанови про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження, відповідачем вирішено стягнути з позивача 195,30 грн.

Як дослівно зазначено в мотивувальній частині вказаної постанови "відділом понесені витрати". Проте, в порушення вимог ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) відповідачем до матеріалів справи не надано жодного доказу понесення витрат в сумі 195,30 грн.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що вказана вище постанова про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження є протиправною, прийнятою без дотримання вимог законодавства, з порушенням норм Закону №1404-VIII, а тому підлягає скасуванню.

При цьому, зважаючи на те, що підставою для прийняття державним виконавцем постанови про відкриття виконавчого провадження ВП №63133503 та ВП №63133616 були прийняті в межах виконавчого провадження ВП №60214925 постанова про стягнення виконавчого збору від 24.09.2020 р. та відповідно постанова про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження від 04.10.2019 р., які визнані протиправними і скасовані, а тому, такі постанови про відкриття виконавчого провадження ВП №63133503 та ВП №63133616 також є протиправними і їх належить скасувати.

Крім того, враховуючи встановлену судом протиправність прийняття відповідачем постанов про відкриття виконавчого провадження ВП №63133503 та ВП №63133616, необхідним також є визнання протиправними та скасування прийнятих в межах даних виконавчих проваджень відповідних постанов про арешт майна боржника, повернення виконавчого документа стягувачу, звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника.

При цьому, визнання протиправними дій відповідача щодо прийняття вказаних вище постанов, визнання їх протиправними та скасування, на переконання суду, є належним та достатнім способом захисту порушених прав позивача, у зв`язку з чим позовні вимоги в іншій частині необґрунтованими та передчасними, а тому не підлягають задоволенню.

Згідно з ч. 1 ст. 9, ст. 72, ч.ч. 1, 2, 5 ст. 77 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Таким чином, із системного аналізу вище викладених норм та з`ясованих судом обставин вбачається, що позов ОСОБА_1 до Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання протиправними дій та рішень, зобов`язання вчинити дії є таким, що підлягає задоволенню частково.

Суд також звертає увагу, що відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 245 КАС України, у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень, відтак, суд вважає за доцільне, задовольняючи позов, викласти зміст резолютивної частини постанови, з урахуванням специфіки позовних вимог, відповідно до ч. 2 ст. 245 КАС України.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд зазначає наступне.

Згідно з ч.ч. 3, 4 ст. 139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

При частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

Отже, стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача підлягає частина сплаченої суми судового збору у розмірі 3849,01 грн.

На підставі вище викладеного, керуючись ст.ст. 72-77, 90, 139, 192, 241-246, 250, 255 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_2 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) до Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (місцезнаходження: 03127, м. Київ, вул. Ломоносова, 22/15; ) про визнання протиправними дій та рішень, зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.

2. Визнати протиправними дії державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Васильченка М.М. щодо прийняття постанов:

- про стягнення виконавчого збору від 24.09.2020 р. ВП №60214925;

- про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження від 04.10.2019 р. ВП №60214925;

- про відкриття виконавчого провадження ВП №63133503 від 24.09.2020 р.;

- про відкриття виконавчого провадження ВП №63133616 від 24.09.2020 р.;

- про арешт майна боржника від 24.09.2020 р. ВП №63133503;

- про арешт майна боржника від 28.09.2020 р. ВП №63133503;

- про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 28.09.2020 р. ВП №63133503;

- про арешт майна боржника від 24.09.2020 р. ВП №63133616;

- про повернення виконавчого документа стягувачу від 25.11.2020 р. ВП №63133616.

3. Визнати протиправними та скасувати прийняті державним виконавцем Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Васильченком М.М. постанови:

- про стягнення виконавчого збору від 24.09.2020 р. ВП №60214925;

- про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження від 04.10.2019 р. ВП №60214925;

- про відкриття виконавчого провадження ВП №63133503 від 24.09.2020 р.;

- про відкриття виконавчого провадження ВП №63133616 від 24.09.2020 р.;

- про арешт майна боржника від 24.09.2020 р. ВП №63133503;

- про арешт майна боржника від 28.09.2020 р. ВП №63133503;

- про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 28.09.2020 р. ВП №63133503;

- про арешт майна боржника від 24.09.2020 р. ВП №63133616;

- про повернення виконавчого документа стягувачу від 25.11.2020 р. ВП №63133616

4. Позов в іншій частині залишити без задоволення.

5. Стягнути на користь ОСОБА_1 частину сплаченого ним судового збору у розмірі 3849,01 грн. (три тисячі вісімсот сорок дев`ять гривень одна копійка) за рахунок бюджетних асигнувань Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційні скарги на судові рішення у справах, визначених ст. 287 КАС України, можуть бути подані протягом десяти днів з дня їх проголошення

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Ю.Т. Шрамко