Справа № 640/14319/20
Суддя: Качур І.А.
Дата ухвалення: 2021-04-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
08 квітня 2021 року м. Київ № 640/14319/20
Окружний адміністративний суд міста Києва в складі головуючого судді Качура І.А., розглянувши за правилами спрощеного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу
за позовом ОСОБА_1

до Військової частини НОМЕР_1

Військової частини НОМЕР_2

про визнання протиправними дії, скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:
До Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся ОСОБА_1 з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_2 , в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 27.12.2019 року №270 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності», в частині попередження про неповну службову відповідність начальника медичної служби - начальника медичного пункту військової частини НОМЕР_1 майора медичної служби ОСОБА_1 ;

- визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 03.01.2020 року №03 «Про виплату премії військовослужбовцям військової частини НОМЕР_1 за грудень 2019 року» у частині позбавлення премії в повному обсязі майора медичної служби ОСОБА_1 - начальника медичної служби - начальника медичного пункту військової частини НОМЕР_1 ;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити премію за грудень 2019 року майору медичної служби ОСОБА_1 - начальнику медичної служби - начальнику медичного пункту військової частини НОМЕР_1 ;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 анулювати у службовій картці майора медичної служби ОСОБА_1 - начальника медичної служби - начальника медичного пункту військової частини НОМЕР_1 запис щодо накладення на нього дисциплінарного стягнення у вигляді «попередження про неповну службову відповідність» наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 27.12.2019 року №270 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності».

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва суду від 30.06.2020 року у адміністративній справі № 640/14319/20 відмовлено у відкритті провадження у частині позовних вимог.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва суду від 30.06.2020 року у адміністративній справі № 640/14319/20 відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що на підставі акту службового розслідування наказами командира в/ч НОМЕР_1 від 27.12.2019 року та 03.01.2020 року начальника медичної служби - начальника медичного пункту в/ч НОМЕР_1 майора медичної служби ОСОБА_1 протиправно притягнуто до дисциплінарної відповідальності (попереджено про неповну службову відповідальність) та позбавлено премії в повному розмірі, оскільки складений 20.11.2019 року командиром в/ч НОМЕР_3 протокол про військове адміністративне правопорушення, який став підставою для визнання винним позивача у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 172-20 ч. 3 КУпАП України і призначення стягнення й вигляді штрафу, визнано таким, що складений з порушення вимог чинного законодавства та, як наслідок, 12.02.2020 року Донецьким апеляційним судом за результатами розгляду матеріалів адміністративної справи ухвалено постанову, якою закрито провадження по справі у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП.

Оскільки зазначений протокол визнано протиправним, зважаючи на передчасність та незаконність притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності, на думку позивача, дії відповідачів мають бути визнані протиправними, а рішення, прийняті за їх наслідками, підлягають скасуванню.

29.07.2020 року до суду надійшов відзив від представника Військової частини НОМЕР_1 , зі змісту якого вбачається, що відповідач не визнає заявлених позовних вимог у силу їх необґрунтованості. Відповідач вказує, що службове розслідування по факту неналежного виконання службових обов`язків, вживання наркотичних засобів на території військової частини ОСОБА_1 було проведено з дотриманням вимог чинного законодавства, а саме: наказу Міністерства оборони України № 608 від 21.11.2017 року «Про затвердження Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України», який зареєстровано у Міністерстві юстиції України 13.12.2017 року за № 1503/31371 та набрав чинності 06.02.2018 року. Відповідач наголошує, що жодним нормативно-правовим актом не передбачено обов`язку командування військової частини приймати рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності тільки після отримання результатів розгляду адміністративної справи. Оскільки відповідно до ч. 3 ст. 5 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України стосовно кожного випадку правопорушення командир зобов`язаний прийняти рішення щодо необхідності притягнення винного до відповідальності залежно від обставин скоєння правопорушення, ступеня вини, попередньої поведінки порушника та розміру завданих державі та іншим особам збитків, рішення про накладання дисциплінарного стягнення на майора медичної служби ОСОБА_1 прийнято на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 проходив службу у Збройних Силах України з вересня 2010 року і по час звернення до суду.

19.11.2019 року відповідно до вимог статті 85 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 21.11.2017 року № 608 (зі змінами), зареєстрованого в Міністерстві юстиції - України 13.12.2017 року №1503/31371 та на підставі розпорядження заступника Командувача об`єднаних сил авіації та 11110 - начальника військ авіації та ППО об`єднаних сил від 18.11.2019 року вих. №237ДСК ПУ, з метою уточнення, причин і умов, що сприяли порушенню розпорядку дня частини, неналежному виконанню службових обов`язків, вживанню наркотичних речовин на території табору військової частини НОМЕР_3 начальником медичної служби військової частини НОМЕР_1 майором медичної служби ОСОБА_1 під час виконання службових (бойових) завдань, а також встановлення ступеня його вини наказом командира в/ч НОМЕР_2 №702 призначено проведення службового розслідування стосовно ОСОБА_1 .

За результатами службового розслідування прийнято акт службового розслідування від 24.12.2019 року.

27.12.2019 року акт з матеріалами даного службового розслідування подано на ім`я заступника Командувача об`єднаних сил авіації та ППО, яким запропоновано притягнути майора ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності.

На підставі акту службового розслідування наказами командира в/ч НОМЕР_1 від 27.12.2019 року та 03.01.2020 року начальника медичної служби - начальника медичного пункту в/ч НОМЕР_1 майора медичної служби ОСОБА_1 притягнуто до дисциплінарної відповідальності (попереджено про неповну службову відповідальність) та позбавлено премії в повному розмірі за порушення розпорядку дня частини, неналежному виконанню службових обов`язків, вживанню наркотичних речовин на території табору військової частини.

Вважаючи дії відповідачів протиправними, зазначаючи про безпідставність та незаконність притягнення до дисциплінарної відповідальності, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України регулює Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 року № 2232-XII (далі також Закон України № 2232-XII). Цим Законом також визначено загальні засади проходження в Україні військової служби.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 1 Закону України № 2232-XII військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями.

Військовий обов`язок включає:

- підготовку громадян до військової служби;

- приписку до призовних дільниць;

- прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу;

- проходження військової служби;

- виконання військового обов`язку в запасі;

- проходження служби у військовому резерві;

- дотримання правил військового обліку.

Частиною 1 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначено, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

За приписами ст. 3 Закону України № 2232-XII правовою основою військового обов`язку і військової служби є Конституція України, цей Закон, Закон України «Про оборону України», «Про Збройні Сили України», «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію», інші закони України, а також прийняті відповідно до них укази Президента України та інші нормативно-правові акти щодо забезпечення обороноздатності держави, виконання військового обов`язку, проходження військової служби, служби у військовому резерві та статусу військовослужбовців, а також міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб бригади (полку, корабля 1 і 2 рангу, окремого батальйону) та її підрозділів, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах визначено Статутом внутрішньої служби Збройних Сил України, затверджений Законом України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України» (далі Статут внутрішньої служби Збройних Сил України).

Так, Статутом внутрішньої служби Збройних Сил України визначено, що Збройні Сили України - військове формування, на яке відповідно до Конституції України покладаються оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності.

Захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.

Військова служба у Збройних Силах України та інших військових формуваннях, утворених відповідно до законів України, є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком осіб (за винятком випадків, визначених законом), пов`язаній із захистом України.

Відповідно до Розділу «Загальні обов`язки військовослужбовців» необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України покладає на військовослужбовців такі обов`язки:

- свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок;

- бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим;

- беззастережно виконувати накази командирів (начальників) і захищати їх у бою, як святиню оберігати Бойовий Прапор своєї частини;

- постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України;

- знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, бойову та іншу техніку, берегти державне майно;

- дорожити бойовою славою Збройних Сил України та своєї військової частини, честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України;

- поважати бойові та військові традиції, допомагати іншим військовослужбовцям, що перебувають у небезпеці, стримувати їх від вчинення протиправних дій, поважати честь і гідність кожної людини;

- бути пильним, суворо зберігати державну таємницю;

- вести бойові дії ініціативно, наполегливо, до повного виконання поставленого завдання;

- виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни;

- додержуватися правил військового вітання, ввічливості й поведінки військовослужбовців, завжди бути одягненим за формою, чисто й охайно.

Про все, що сталося з військовослужбовцем і стосується виконання ним службових обов`язків, та про зроблені йому зауваження військовослужбовець зобов`язаний доповідати своєму безпосередньому начальникові.

Військовослужбовець зобов`язаний додержуватися вимог безпеки, вживати заходів до запобігання захворюванню, травматизму, повсякденно підвищувати фізичну загартованість і тренованість, утримуватися від шкідливих для здоров`я звичок.

Із службових та особистих питань військовослужбовець повинен звертатися до свого безпосереднього начальника, а якщо він не може їх вирішити - до наступного прямого начальника.

Військовослужбовець зобов`язаний знати і неухильно додержуватися прийнятих Україною норм міжнародного гуманітарного права.

Кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.

На військовослужбовців під час перебування на бойовому чергуванні, у внутрішньому і гарнізонному наряді, а також під час виконання інших завдань покладаються спеціальні обов`язки. Ці обов`язки та порядок їх виконання визначаються законами і статутами Збройних Сил України, а також іншими нормативно-правовими актами, що приймаються на основі законів і статутів Збройних Сил України.

Відповідно до положень ст. 26 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення чи провини несуть дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом.

Військовослужбовці, на яких накладається дисциплінарне стягнення за вчинене правопорушення, не звільняються від матеріальної та цивільно-правової відповідальності за ці правопорушення. За вчинення кримінального правопорушення військовослужбовці притягаються до кримінальної відповідальності на загальних підставах.

На підставі аналізу положень чинного законодавства, яким визначено правовий статус військовослужбовця в України, судом встановлено, що специфічними, властивими правовому статусу військовослужбовця України, ознаками є:

- його обумовленість службовим положенням військовослужбовця, тобто військовослужбовець набуває спеціальних прав відповідно до його військової посади і звання;

- його прояв у публічних відносинах, які виникають під час проходження військової служби.

Відтак, військовослужбовці України є суб`єктами із спеціальним статусом. Саме цей статус відображає зміст і особливості їх прав, обов`язків та юридичної відповідальності.

Сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців, а також військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг визначає Дисциплінарний статут Збройних Сил України, затверджений Законом України «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України» (далі також - Дисциплінарний статут).

Відповідно до Дисциплінарного статуту, усі військовослужбовці Збройних Сил України незалежно від своїх військових звань, службового становища та заслуг повинні неухильно керуватися вимогами цього Статуту.

Згідно статті 1 Дисциплінарного статут військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України.

Статтею 4 Дисциплінарного статуту встановлено, що військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця: додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів; бути пильним, зберігати державну та військову таємницю; додержуватися визначених військовими статутами правил взаємовідносин між військовослужбовцями, зміцнювати військове товариство; виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливими і додержуватися військового етикету; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків; не вживати під час проходження військової служби (крім медичного призначення) наркотичні засоби, психотропні речовини чи їх аналоги, а також не вживати спиртні напої під час виконання обов`язків військової служби.

Згідно з приписами ст. 5 Дисциплінарного статуту за стан військової дисципліни у з`єднанні, військовій частині (підрозділі), закладі та установі відповідає командир. Інтереси захисту Вітчизни зобов`язують командира постійно підтримувати військову дисципліну, вимагати її додержання від підлеглих, не залишати поза увагою жодного дисциплінарного правопорушення.

Стан військової дисципліни у військовій частині (підрозділі), закладі, установі та організації визначається здатністю особового складу виконувати в повному обсязі та в строк поставлені завдання, морально-психологічним станом особового складу, спроможністю командирів підтримувати на належному рівні військову дисципліну.

Стосовно кожного випадку правопорушення командир зобов`язаний прийняти рішення щодо необхідності притягнення винного до відповідальності залежно від обставин скоєння правопорушення, ступеня вини, попередньої поведінки порушника та розміру завданих державі та іншим особам збитків.

Діяльність командира щодо підтримання військової дисципліни оцінюється не кількістю накладених ним дисциплінарних стягнень, а виконанням обов`язків з додержанням вимог законів і статутів Збройних Сил України, повним використанням дисциплінарної влади для наведення порядку і запобігання порушенням військової дисципліни.

Кожний військовослужбовець зобов`язаний сприяти командирові у відновленні та постійному підтриманні порядку й дисципліни.

Командир, який не забезпечив додержання військової дисципліни та не вжив заходів для її відновлення, несе встановлену законом відповідальність.

Відповідно до статті 45 Дисциплінарного статуту, у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення.

Розділом «Порядок накладення дисциплінарних стягнень» Дисциплінарного статуту регламентується особливості накладення дисциплінарних стягнень на військовослужбовців.

Так, відповідно до ст. 83 Дисциплінарного статуту на військовослужбовця, який порушує військову дисципліну або громадський порядок, можуть бути накладені лише ті дисциплінарні стягнення, які визначені цим Статутом і відповідають військовому званню військовослужбовця та дисциплінарній владі командира, що вирішив накласти на винну особу дисциплінарне стягнення.

Статтею 84 Дисциплінарного статуту встановлено, що прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини.

Відповідно до ст. 85 Дисциплінарного статуту Службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника), який прийняв рішення притягти військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності. Воно може бути проведено особисто командиром (начальником), доручено військовослужбовцю офіцерського складу, а в разі вчинення правопорушення військовослужбовцем рядового, сержантського (старшинського) складу - також військовослужбовцю сержантського (старшинського) складу.

Заборонено проводити службове розслідування особам, які є підлеглими військовослужбовця, чиє правопорушення підлягає розслідуванню, а також особам - співучасникам правопорушення або зацікавленим у наслідках розслідування. Розслідування проводиться за участю безпосереднього начальника військовослужбовця, який вчинив дисциплінарне правопорушення.

Службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення командиром (начальником). У необхідних випадках цей термін може бути продовжено командиром (начальником), який призначив службове розслідування, або старшим командиром (начальником), але не більш як на один місяць.

Якщо під час службового розслідування буде з`ясовано, що правопорушення військовослужбовця містить ознаки кримінального правопорушення, командир військової частини письмово повідомляє про це орган досудового розслідування.

Якщо під час службового розслідування буде з`ясовано, що правопорушення військовослужбовця містить ознаки адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, чи одержано інформацію про вчинення такого правопорушення військовослужбовцем, командир військової частини зобов`язаний у межах своїх повноважень вжити заходів щодо припинення такого правопорушення та негайно письмово повідомити про його вчинення відповідному прокуророві та спеціально уповноваженому суб`єктові у сфері протидії корупції.

Порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України визначається наказом Міністерства оборони України, в інших військових формуваннях, правоохоронних органах спеціального призначення - наказами державних органів, які мають у своєму підпорядкуванні військові формування, утворені відповідно до законів України, правоохоронних органів спеціального призначення, Державної спеціальної служби транспорту, Адміністрації Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України.

Статтею 86 Дисциплінарного статуту встановлено, що якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир, який призначив службове розслідування, приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності та визначає вид дисциплінарного стягнення.

Під час накладення дисциплінарного стягнення та обрання його виду враховується: характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередня поведінка військовослужбовця, а також тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби.

Наказом Міністерства оборони України № 608 від 21.11.2017 року затверджено Порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України (Порядок № 608).

Відповідно до п. 3 розділу 2 Порядку № 608 службове розслідування проводиться для встановлення: неправомірних дій військовослужбовця, яким вчинено правопорушення; причинного зв`язку між правопорушенням, з приводу якого було призначено службове розслідування, та виконанням військовослужбовцем обов`язків військової служби; вини військовослужбовця; порушень нормативно-правових актів, інших актів законодавства; причин та умов, що сприяли вчиненню правопорушення; у разі виявлення факту заподіяння матеріальної шкоди - причин виникнення шкоди, її розміру та винних осіб.

Згідно п. 3 розділу IV Порядку № 608 військовослужбовець, стосовно якого проводиться службове розслідування, має право: знати підстави проведення службового розслідування; бути ознайомленим про свої права та обов`язки під час проведення службового розслідування; відмовитися давати будь-які пояснення щодо себе, членів своєї сім`ї чи близьких родичів, коло яких визначається законом; давати усні та письмові пояснення, подавати документи, які стосуються службового розслідування, вимагати опитування (додаткового опитування) осіб, які були присутні під час вчинення правопорушення або яким відомі обставини, що стосуються правопорушення; порушувати клопотання про витребування та долучення нових документів, видань, інших матеріальних носіїв інформації; висловлювати письмові зауваження та пропозиції щодо проведення службового розслідування, дій або бездіяльності посадових (службових) осіб, які його проводять; ознайомлюватися з актом службового розслідування (у частині, що його стосується) після розгляду командиром (начальником); оскаржувати рішення, прийняте за результатами службового розслідування, у строки та у порядку, визначені законодавством України.

Згідно з п. п. 1, 5, 6 розділу V Порядку № 608 за результатами службового розслідування складається акт службового розслідування, який містить вступну, описову та резолютивну частини.

Акт службового розслідування підписується особами, які його проводили. У разі виявлення суперечностей та незгоди з результатами службового розслідування кожен учасник службового розслідування має право висловити свою окрему думку, яка викладається на окремому аркуші (від руки або у друкованому вигляді) та долучається до акта службового розслідування.

Після підписання акт службового розслідування подається на розгляд командиру (начальнику), який призначив розслідування. До акта службового розслідування додаються всі матеріали службового розслідування.

Відповідно до п. п. 1, 2, 5 розділу VІ Порядку № 608, командир (начальник), який призначив службове розслідування, у 10-денний строк розглядає акт та матеріали службового розслідування.

За результатами розгляду акта та матеріалів службового розслідування, якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир (начальник) приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності, визначає вид дисциплінарного стягнення та призначає особу, якій доручає підготувати проект відповідного наказу.

Вид дисциплінарного стягнення зазначається особисто службовою особою, яка призначила службове розслідування, в аркуші резолюції або на висновку за результатами службового розслідування.

Акт службового розслідування разом з усіма матеріалами долучається до матеріалів номенклатурної справи.

За приписами статті 86 ДС ЗСУ, якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир приймає рішення про накладення дисциплінарного стягнення.

Положеннями наведених норм регламентовано процедуру проведення службового розслідування, метою якого є повне з`ясування всіх обставин, як того вимагає принцип обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень, яке приймається у вигляді наказу за результатами такого розслідування.

Військовослужбовець під час проведення службового розслідування має низку прав, зокрема, надавати пояснення, бути присутнім під час розгляду тощо.

Під час накладення дисциплінарного стягнення та обрання його виду враховується: характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередня поведінка військовослужбовця, а також тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби.

У статті 102 ДС ЗСУ закріплено, що попередження про неповну службову відповідність застосовується одноразово і накладається наказом посадової особи, якій цим Статутом надано таке право. Якщо протягом шести місяців після накладення цього стягнення військовослужбовець не виправив своєї поведінки зразковим виконанням військового обов`язку і стягнення не відіграло своєї ролі, командир приймає рішення про переміщення військовослужбовця на нижчу посаду чи звільнення з військової служби. Подання відповідних документів здійснюється в установленому порядку. Військовослужбовцям, які мають не зняте дисциплінарне стягнення у виді попередження про неповну службову відповідність, чергові військові звання не присвоюються.

Під час дослідження матеріалів справи, судом встановлено, що відповідно до вимог статті 85 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 21.11.2017 року № 608 (зі змінами), зареєстрованого в Міністерстві юстиції - України 13.12.2017 року № 1503/31371 та на підставі розпорядження заступника Командувача об`єднаних сил авіації та 11110 - начальника військ авіації та ППО об`єднаних сил від 18.11.2019 року вих. №237ДСК ПУ, з метою уточнення, причин і умов, що сприяли порушенню розпорядку дня частини, неналежному виконанню службових обов`язків, вживанню наркотичних речовин на території табору військової частини НОМЕР_3 начальником медичної служби військової частини НОМЕР_1 майором медичної служби ОСОБА_1 під час виконання службових (бойових) завдань, а також встановлення ступеня його вини наказом командира в/ч НОМЕР_2 №702 призначено проведення службового розслідування стосовно ОСОБА_1 , за результатами якого прийнято акт службового розслідування від 24.12.2019 року.

На підставі акту службового розслідування наказами командира в/ч НОМЕР_1 від 27.12.2019 року та 03.01.2020 року начальника медичної служби - начальника медичного пункту в/ч НОМЕР_1 майора медичної служби ОСОБА_1 притягнуто до дисциплінарної відповідальності (попереджено про неповну службову відповідальність) та позбавлено премії в повному розмірі за порушення розпорядку дня частини, неналежному виконанню службових обов`язків, вживанню наркотичних речовин на території табору військової частини.

У контексті зазначено, керуючись зазначеними вище положеннями Дисциплінарного статуту, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для прийняття командиром військової частини рішення про притягнення до дисциплінарної відповідальності позивача, а саме попередження про неповну службову відповідальність, у сили приписів законодавства, яким визначено особливості правового статусу військовослужбовця, їх права та обов`язки, а також відповідальності.

Крім того, суд зазначає наступне.

Як випливає зі змісту Рекомендації № R (80) 2 Комітету Міністрів державам-членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень від 11.03.1980 року, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень - єдиним критерієм здійснення правосуддя є право. Тому завданням адміністративного судочинства завжди є контроль легальності. Перевірка доцільності виходить за межі компетенції адміністративного суду і виходить за межі завдання адміністративного судочинства.

Отже, під дискреційним повноваженням розуміють таке повноваження, яке надає певний ступінь свободи адміністративному органу при прийнятті рішення, тобто, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибрати один з кількох варіантів рішення.

Оскільки, у даному випадку встановлення наявності або відсутності підстав для прийняття рішень про застосування дисциплінарного стягнення є дискретним повноваженням, суд не надає правової оцінки щодо обґрунтованості висновків відповідача при прийнятті таких рішень.
Щодо позбавлення позивача премії в повному розмірі за порушення розпорядку дня частини, неналежному виконанню службових обов`язків, вживанню наркотичних речовин на території табору військової частини суд встановив наступне.

Наказом Міністра оборони України № 260 від 07.06.2018 року «Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам» визначено порядок та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, ліцеїстам та вихованцям військових оркестрів, а також порядок виплати військовослужбовцям Збройних Сил України одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби.

Грошове забезпечення військовослужбовців визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання. До складу грошового забезпечення входять:

- посадовий оклад, оклад за військовим званням;

- щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія);

- одноразові додаткові види грошового забезпечення. Розміри посадових окладів, окладів за військовими званнями, додаткових видів грошового забезпечення військовослужбовців установлюються відповідно до чинного законодавства.

Відповідно до ч.5 розділу XVI військовослужбовцям щомісячні премії не виплачуються у разі накладення дисциплінарного стягнення у вигляді попередження про неповну службову відповідність, пониження в посаді, пониження військового звання на один ступінь, позбавлення військового звання (за місяць, у якому накладено дисциплінарне стягнення, або за місяць, у якому у військову частину надійшло повідомлення про накладання дисциплінарного стягнення вищим командиром).

Враховуючи зазначене, суд дійшов висновку, що позбавлення премії позивача є наслідком накладення дисциплінарного стягнення у вигляді попередження про неповну службову відповідність, який закріплено вимогами керівних документів. Відтак, суд не вбачає протиправності в діях відповідача щодо застосування зазначеної санкції до позивача.

Суд також окремо зазначає щодо доводів позивача про те, що дострокове виведення, призвело до недоотримання ним грошового забезпечення та іншого забезпечення (у т.ч. у натуральній формі), а саме: винагороди за безпосередню участь у заходах ЗНБО (розмір якої складає 6500,00 грн. за «інші місця дислокації в межах визначеного району воєнного конфлікту»); винагороди за час кожного бойового чергування (яка виплачується у розмірі 3% за кожне бойове чергування); щомісячної надбавки за особливості проходження служби у разі заступання на бойове чергування (що складає 78% від посадового окладу, окладу за військове звання та надбавки за вислугу років). На думку суду, зазначені доводи позивача не є доцільними та обґрунтованими. Позивачем не надано доказів протиправного обмеження відповідачами його прав щодо залучення та участі, зокрема, в операції об`єднаних сил для здійснення заходів із забезпечення національної безпеки та оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях.

За приписами статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 КАС України).

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили.

Резюмуючи викладене, оскільки відповідачами доведено дотримання всіх складових порядку прийняття оскаржуваних рішень, а судом не встановлені істотні порушення щодо способу їх винесення та обґрунтованості, з однієї сторони, звертаючи увагу на недоведеність позивачем обґрунтованості позовних вимог, з іншої, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.

Розподіл судових витрат відповідно до вимог ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України не здійснюється.

Керуючись вимогами ст. ст. 2, 5 - 11, 19, 72 - 77, 90, 139, 241 - 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,
В И Р І Ш И В:
У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ НОМЕР_5 ), Військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_3 , ЄДРПОУ НОМЕР_6 ) про визнання протиправними дії, скасування рішення, зобов`язання вчинити дії відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження.
Рішення суду може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду в порядку, встановленому ст. ст. 293-297 КАС України. Апеляційна скарга подається протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя І.А. Качур