Справа № 465/7788/20
Суддя: Марків Ю. С.
Дата ухвалення: 2021-04-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

Іменем України

12.04.2021 року м. Львів

Франківський районний суд м. Львова у складі:

головуючого: судді Марків Ю.С.,

при секретарі судових засідань Чапля В.С.,

розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора 1 батальйону 4 роти Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Грушецького Володимира Михайловича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі та закриття провадження, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду із адміністративним позовом до інспектора 1 батальйону 4 роти Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Грушецького Володимира Михайловича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі та закриття провадження. В обґрунтування своїх вимог вказала, що інспектором Управління патрульної поліції у Львівській області було винесено постанову відносно неї та накладено адміністративне стягнення за ч.1 ст.122 КУпАП у виді штрафу в розмірі 255,00 грн. за перевищення швидкості руху транспортного засобу. Із застосуванням до неї адміністративного стягнення за правопорушення вона не згідна, вважає, що рухалась з допустимою швидкістю в межах населеного пункту. Окрім цього, вважає, що вимірювання швидкості руху її автомобіля, що було проведено з використанням лазерного вимірювача швидкості автотранспортних засобів TruCam 000454, вчинено з використанням пристрою, який не повинен був застосовуватись. Просить позов задовольнити, скасувати постанову серії ЕАМ №3425716 від 13.11.2020 року, а провадження у справі - закрити.

Не погоджуючись з даним позовом, представником відповідача подано відзив на позовну заяву, в якому зазначає, що з позовними вимогами не погоджується та просить відмовити повністю у задоволенні позову у зв`язку з безпідставністю такого. Відзив аргументує тим, що прилад, за допомогою якого проводився замір швидкості - Trucam LTI 20/20 №ТС0006660 спроможний робити фото- та відеозйомку в автоматичному режимі, його покази є доказом у розумінні вимог ст.72 КАС України та ст.251 КУпАП. Щодо розміру заявлених до стягнення судових витрат зазначили, що такі є заващеними та неспівмірними зі складністю справи та обсягом наданих адвокатом послуг.

Сторони в судове засідання не з`явились, хоча й були належним чином повідомлені про дату, час та місце проведення судового засідання.

У зв`язку з тим, що розгляд справи відбувається за відсутності учасників справи, на підставі ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного пристрою не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Судом встановлено, що згідно постанови у справі про адміністративне правопорушення серії ЕАМ №3425716 від 13.11.2020 року, 13 листопада 2020 року о 14:43 год., в с.Гамаліївка, дорога Київ-Чоп 530 км, водій рухався в населеному пункті Гамаліївка, позначеному дорожнім знаком 5.45 зі швидкістю 85 км/год., що перевищило максимально допустиму швидкість на 35 км/год. Вимір проводився приладом TruCam LTI20|20 TC000660, чим порушив п.12.4 ПДР, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП.

Відповідно до свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки №22-01/20589 від 08.12.2020 року, лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів TruCam LTI20|20 TC000660 відповідає вимогам технічної документації, дійсний до 08.12.2021 року.

З експертного висновку №04/02/03-3008 від 27.09.2018 року вбачається, що в об`єкті експертизи правильно реалізовано криптографічний алгоритм шифрування AES відповідно до ДСТУ ISO/IEC 18033-3:2015, із довжиною ключа 256 біт, термін дії експертного висновку - до 27.09.2021 року.

Згідно ст.14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Відповідно до п.1.3 Правил дорожнього руху учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Частиною 1 ст. 122 КУпАП передбачена відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Позивачем заперечується факт вчинення ним правопорушення, за яке його притягнуто до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне та об`єктивне встановлення обставин справи, вирішення її у точній відповідності до закону.

Відповідно до закріпленого в ст. 62 Конституції України принципу особа вважається невинуватою, доки її вину не буде доведено в законному порядку; ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість; обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У справі Барбера, Мессеге і Жабардо проти Іспанії Європейський суд з прав людини в своєму рішенні від 6 грудня 1988 року зазначив, що докази, покладені в основу висновку суду про винність обвинуваченого, мають відповідати як вимогам достатності, так і переконливості.

Обов`язок дотримання принципу презумпції невинуватості відноситься не тільки до судових органів, але й до інших державних установ, таких як поліція (Рішення ЄСПЛ у справі «Дактарас проти Литви» від 24.11.2000 року).

Також Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Салабіаку проти Франції» від 7 жовтня 1988 року зазначив, що тягар доведення вини покладається на обвинувачення і будь-які сумніви повинні бути на користь обвинуваченого. З метою судового переслідування необхідно приєднати до справи достатньо доказів для засудження обвинуваченого.

Правова природа адміністративної відповідальності за своєю суттю є аналогічною кримінальній, оскільки також є публічною, пов`язана із застосування державного примусу, ініціюється органами, які наділені владними повноваження, а застосовувані санкції можуть бути доволі суттєвими для особи, включаючи позбавлення волі.

У справі «Надточій проти України» Європейський суд з прав людини в своєму рішенні від 15.05.2008 року відзначив, що Уряд України визнав карний кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення(п. 21 рішення).

Крім того, Конституційний Суд України в рішенні від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010 дійшов до висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні (п. 4.1).

В рекомендації № R (91)1 Комітету Ради Європи Державам-членам стосовно адміністративних санкцій від 13 лютого 1991 року рекомендовано урядам держав-членів керуватися у своєму праві та практиці принципом, згідно з яким обов`язок забезпечення доказів покладається на адміністративний орган влади (принцип 7).

З долучених до матеріалів справи представником відповідача світлин та відеозапису не вбачається ні марки транспортно засобу, зафіксованого технічним приладом Trucam, ні кольору, ні реєстраційного номера такого, ні статі особи, яка керувала транспортним засобом, відтак суд вважає, що зазначені принципи і положення Закону при винесенні постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності відповідачем не були дотримані, оскільки жодні докази вини позивача в матеріалах справи відсутні.

Крім того, згідно вимог ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вище наведене, суд вважає, що адміністративний позов ОСОБА_1 є обґрунтованим, тому постанову серії ЕАМ №3425716 від 13.11.20120 року, якою притягнуто її до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122 КУпАП слід скасувати, а провадження у справі - закрити.

Щодо позовної вимоги позивача про стягнення з відповідача на її користь 5000,00 грн. витрат на правову допомогу, суд приходить до наступного висновку.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, а саме, відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, суд враховує положення ч. 5 ст. 134 КАС України, за якими розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт(наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Порядок, умови та обставини, які суд має враховувати при розподілі судових витрат, передбачені ст.139 КАС України. Так, при вирішенні питання про розподіл судових витрат згідно з ч.9 ст.139 КАС України суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Ґрунтуючись на принципі співмірності, при здійсненні дослідження та оцінки наданих сторонами доказів суд враховує, зокрема, пов`язаність витрат на правову допомогу з розглядом справи, обґрунтованість витрат та їхню пропорційність до предмета спору.

При цьому, суд виходить з критеріїв: їхньої реальності (тобто встановлення їхньої дійсності та необхідності); розумності їхнього розміру (виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін).

На підтвердження витрат на правничу допомогу адвоката позивачем долучено договір про надання правової допомоги №23-11/20 від 23.11.2020р., укладеного між нею та адвокатським об`єднанням "Казачук та партнери", додаткову угоду №1 від 23.11.2020 року до Договору про надання правової допомоги №23-11/20 від 23.11.2020 року, квитанцію №0.0..1 від 23.11.2020 року.

Враховуючи нескладність даної категорії справ, її типовіст та обсяг необхідних послуг, наданих адвокатом, а також пропорційність, розумність та співмірність розміру судових витрат до предмета спору, суд дійшов висновку про необхідність зменшення розміру судових витрат, понесених адвокатом Казачуком І.В. на професійну правничу допомогу, з 5 000 грн. до 1 000 грн., що підлягають стягненню в користь позивача з відповідача УПП у Львівській області за рахунок бюджетних асигнувань.

Керуючись ст.2, 77, 134, 139, 205, 241-246, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, ст.251, 288, 289, 293 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд -

В И Р І Ш И В :

позов ОСОБА_1 до інспектора 1 батальйону 4 роти Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Грушецького Володимира Михайловича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі та закриття провадження - задовольнити частково.

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАМ №3425716 від 13.11.2020 року щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.1 ст.122 КУпАП - скасувати.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП - закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції у Львівській області ДПП (, м. Львів, вул. Перфецького, 19) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: Вінницька область, Іллінецький район, смт. Дашів) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 1 000 (одна тисяча) гривень.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги в порядку та строки передбачені ст. 286, 293, п. 15.5 Розділу VII «Перехідні положення» КАС України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: Вінницька область, Іллінецький район, смт. Дашів.

Відповідач:Управління патрульної поліції у Львівській області ДПП (, м. Львів, вул. Перфецького, 19)

Cуддя Марків Ю.С.