Справа № 380/1491/21
Суддя: Братичак Уляна Володимирівна
Дата ухвалення: 2021-04-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа №380/1491/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 квітня 2021 року

Львівський окружний адміністративний суд, у складі головуючої судді Братичак У.В., розглянувши у письмовому провадженні в м.Львові за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Львівській області про визнання протиправною відмови та зобов`язання вчинити дії,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) звернувся з позовною заявою до Головного управління Національної поліції у Львівській області (місцезнаходження: пл. Генерала Григоренка, 3, м.Львів, 79007, ), в якій просить:

- визнати протиправною відмову Головного управління Національної поліції у Львівській області у виплаті ОСОБА_1 одноразової допомоги у зв`язку із отриманням поліцейським поранення (контузії, травми або каліцтва) під час виконання ним службових обов`язків, пов`язаних із здійсненням повноважень та основних завдань міліції;

- зобов`язати Головне управління Національної поліції у Львівській області прийняти рішення про виплату ОСОБА_1 одноразової допомоги, у зв`язку із отриманням поліцейським поранення (контузії, травми або каліцтва) під час виконання ним службових обов`язків, пов`язаних із здійсненням повноважень та основних завдань міліції, в розмірі 70 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому буде прийнято рішення про виплату;

- стягнути з відповідача витрати на правничу допомогу.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що листом від 12.01.2021 №37/03/17-2021 його повідомлено, що робоча група з оформлення і виплати одноразової грошової допомоги Головного управління Національної поліції у Львівській області розглянула рішення Львівського окружного адміністративного суду від 09.12.2020, матеріали справи і прийняла рішення про відмову у виплаті одноразової допомоги, у зв`язку з відсутністю підстав для виплати. Позивач вважає таку відмову протиправною. При цьому посилається на те, що його заява (рапорт) із доданими документами були прийняті до розгляду як такі, що подані у відповідності до вимог чинного законодавства. Звертає увагу, що саме на фінансові підрозділи Порядком №4 покладено обов`язок перевірити правильність оформлення заяви та поданих до неї документів, відповідність викладених у них відомостей про особу даним паспорта та іншим документам, що засвідчують особу, а також відповідність оригіналам копій документів, зафіксувати й засвідчити виявлені розбіжності. Відтак, вважає, що у відповідача були відсутні підстави для відмови у виплаті одноразової грошової допомоги.

Ухвалою судді від 09.02.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.

Від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначає, що позивачем не було дотримано вимог подання відповідної заяви (рапорту) та необхідних документів до Головного управління Національної поліції у Львівській області, з врахуванням вимог листа від 20.12.2018 №833/05/17-2018, скерованого позивачу у зв`язку із внесеними змінами до законодавства про виплату одноразової грошової допомоги, а також у зв`язку з невідповідністю поданої позивачем у 2016 році заяви з неповним переліком необхідних документів. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

Дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що наказом начальника Головного управління Національної поліції у Львівській області №95о/с від 23.03.2016 року "По особовому складу" позивача ОСОБА_1 звільнено з 31.03.2016 року зі служби в поліції відповідно до п.2 ч.1 ст.77 Закону України "Про Національну поліцію" (через хворобу).

Відповідно до довідки МСЕК серії 12ААА №000763 від 20.04.2016 року про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, позивачу встановлено ступінь втрати працездатності у розмірі 20% внаслідок травми, пов`язаної з виконанням службових обов`язків від 25.04.2011, причина втрати: згідно "свідоцтва про хворобу" №32 від 03.03.2016.

У 2016 році позивач звернувся з заявою (рапортом) до т.в.о. начальника Головного управління Національної поліції у Львівській області з проханням про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку із отримання травми пов`язаної із виконання службових обов`язків. До заяви додав наступні документи: довідку МСЕК про результати визначення професійної працездатності; свідоцтво про хворобу; копію висновку службового розслідування; копію актів Ф Н1, Н5; рахунок Приватбанку; копію паспорта та ідентифікаційного коду.

За результатами розгляду вказаної заяви за 2016 рік відповідачем жодного рішення не прийнято, що зумовило позивача завернутися до суду.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 30.06.2020 у справі №380/2654/20 позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Львівській області про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії задоволено повністю. Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції у Львівській області щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 одноразової допомоги, у зв`язку із отриманням поліцейським поранення (контузії, травми або каліцтва)під час виконання ним службових обов`язків, пов`язаних із здійсненням повноважень та основних завдань міліції. Зобов`язано Головне управління Національної поліції у Львівській області прийняти рішення про виплату ОСОБА_1 одноразової допомоги, у зв`язку із отриманням поліцейським поранення (контузії, травми або каліцтва) під час виконання ним службових обов`язків, пов`язаних із здійсненням повноважень та основних завдань міліції, в розмірі 70 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому буде прийнято рішення про виплату.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 27.10.2020 апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції у Львівській області задоволено частково. Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 30 червня 2020 року в адміністративній справі №380/2654/20 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Львівській області про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії - скасовано і прийнято нову постанову. Позовні вимоги ОСОБА_1 - задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції у Львівській області щодо не розгляду по суті заяви (рапорту) ОСОБА_1 за 2016 рік про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з наслідком травми, отримання якої пов`язане з виконанням службових обов`язків. Зобов`язано Головне управління Національної поліції у Львівській області розглянути по суті заяву (рапорт) ОСОБА_1 за 2016 рік про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з наслідком травми, отримання якої пов`язане з виконанням службових обов`язків, і за результатами розгляду прийняти відповідне рішення, та повідомити ОСОБА_1 про прийняте рішення. У задоволенні решта позовних вимог ОСОБА_1 - відмовлено.

12.01.2021 Головним управлінням Національної поліції у Львівській області розглянуто заяву (рапорт) позивача про виплату одноразової грошової допомоги за 2016 рік та прийнято рішення «Відмовлено», у зв`язку з відсутністю підстав для виплати. Зазначено, що при розгляді документів було встановлено, що подані позивачем у 2016 році матеріали не відповідали нормам Наказу МВС від 11.01.2016 №4 та у поданому переліку не були підставою для призначення та виплати одноразової грошової допомоги.

Вважаючи, що відповідач протиправно не виплатив йому одноразову грошову допомогу, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Вирішуючи спір, суд застосовує наступні норми права.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи повинні діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначено Закон України "Про Національну поліцію" від 02.07.2015 року №580-VIII (далі - Закон №580-VIII).

Відповідно до положень статті 1 Закону №580-VIII, Національна поліція України - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом убезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку. Діяльність поліції спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ України згідно із законом.

Статтею 3 Закону №580-VIII передбачено, що у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України а постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

Пунктом 4 частини 1 статті 97 Закону №580-VIII визначено, що одноразова грошова допомога в разі загибелі (смерті), визначення втрати працездатності поліцейського є соціальною виплатою, гарантованою допомогою з боку держави, яка призначається і виплачується особам, які за цим Законом мають право на її отримання у разі: визначення поліцейському інвалідності внаслідок захворювання, поранення (контузії, травми або каліцтва), пов`язаних з проходженням ним служби в органах внутрішніх справ або поліції, протягом шести місяців після звільнення його з поліції внаслідок причин, зазначених у цьому пункті.

Таким чином, зазначене положення Закону застосовується виключно за обов`язкової одночасної наявності, щонайменше, трьох умов (причина інвалідності, час настання інвалідності та причина звільнення): 1) інвалідність повинна наступити внаслідок захворювання, поранення (контузії, травми або каліцтва), пов`язаних з проходженням служби в органах внутрішніх справ або поліції; 2) інвалідність повинна наступити не пізніше, ніж протягом шести місяців після звільнення особи з поліції; 3) причиною звільнення такої особи з поліції повинна бути зумовлена захворюванням або пораненням, пов`язаним з проходженням служби в органах внутрішніх справ або поліції.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах, зокрема, від 19 вересня 2018 року у справі №373/1188/16-а та від 20 вересня 2018 року у справі №296/9456/16-а.

Так, з матеріалів справи слідує, що позивач звільнений зі служби в поліції за п.2 ч.1 ст.77 Закону України "Про Національну поліцію", через хворобу.

Згідно ст.99 Закону №580-VIII розмір одноразової грошової допомоги поліцейським, а в разі їх загибелі (смерті) - особам, які за цим Законом мають право на її отримання, визначаються виходячи з розміру прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому прийнято рішення про виплату, зокрема, залежно від ступеня втрати працездатності у відповідних відсотках від 70 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому прийнято рішення про виплату.

Відповідно до положень частини другої статті 97 Закону №580-VIII, порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського встановлюється Міністерством внутрішніх справ України.

З метою врегулювання питання щодо порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського наказом Міністерства внутрішніх справ України №4 від 11.01.2016 року затверджено Порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського (далі - Порядок №4).

Згідно з пунктом 1 розділу ІІ Порядку №4 днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги у разі встановлення поліцейському інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності є дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії.

Заява (рапорт) про виплату одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського подається Голові Національної поліції (керівнику міжрегіонального, територіального органу поліції) за останнім місцем служби поліцейського (пункт 3 розділу ІІІ Порядку № 4).

Відповідно до пункту 5 розділу III Порядку №4, для виплати одноразової грошової допомоги у разі часткової втрати працездатності без визначення інвалідності чи в разі визначення інвалідності поліцейський подає фінансовому підрозділу: 1) заяву (рапорт) про виплату грошової допомоги у зв`язку з установленням втрати працездатності чи інвалідності; 2) довідку медико-соціальної експертної комісії про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності (у відсотках).

До заяви додаються копії, які звіряються з оригіналом документа:

1) довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією;

2) постанови відповідної ВЛК щодо встановлення причинного зв`язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання;

3) акта розслідування нещасного випадку та акта, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва) поліцейського, зокрема про те, що воно не пов`язане з учиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком учинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, за формою, що затверджується МВС;

4) сторінок паспорта з даними про прізвище, ім`я та по батькові і місце реєстрації;

5) документа, що підтверджує реєстрацію у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків (сторінки паспорта громадянина України - для особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомила про це відповідний контролюючий орган і має відповідну відмітку в паспорті).

За правилами пункту 1 розділу IV Порядку №4, фінансові підрозділи в десятиденний строк з дня реєстрації документів готують висновок про призначення одноразової грошової допомоги, форма якого наведена у додатку 2. Висновок про призначення одноразової грошової допомоги складається працівником фінансового підрозділу і підписується керівником фінансового підрозділу та керівником підрозділу, де проходить (проходив) службу поліцейський.

Згідно з пунктом 2 розділу IV Порядку №4, рішення про призначення виплати одноразової грошової допомоги приймає керівник Національної поліції (міжрегіонального, територіального органу поліції), у якому проходив (проходить) службу поліцейський, у п`ятнадцятиденний строк шляхом видання наказу про виплату такої допомоги, а в разі відмови - письмовим повідомленням осіб із зазначенням мотивів відмови.

Така заява (рапорт) повинна бути розглянута керівником відповідного органу Національної поліції у 15-ти денний строк і за результатами розгляду повинно бути прийнято відповідне рішення, а саме, наказ про виплату такої допомоги, або ж мотивоване письмове повідомлення для заявника про відсутність підстав для такої виплати.

Як вже встановлено судом, у 2016 році позивач ОСОБА_1 подав до керівника ГУНП у Львівській області заяву (рапорт) про проведення виплати одноразової грошової допомоги, до якої було додано наступні документи: довідка МСЕК про результати визначення професійної працездатності; свідоцтво про хворобу; копія висновку службового розслідування; копія актів Ф Н1, Н5; рахунок Приватбанку; копія паспорта та ідентифікаційного коду.

Така заява (рапорт) із доданими документами були прийняті до розгляду як такі, що подані у відповідності до вимог чинного законодавства.

Статтею 101 Закону України "Про Національну поліцію" встановлено перелік підстав, за яких призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюються, якщо загибель (смерть), поранення (контузія, травма або каліцтво), інвалідність, часткова втрата працездатності без визначення інвалідності поліцейського є наслідком:

а) учинення ним діяння, яке є кримінальним або адміністративним правопорушенням;

б) учинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння;

в) навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, іншої шкоди своєму здоров`ю або самогубства (крім випадку доведення особи до самогубства, який доведений судом);

г) подання особою свідомо неправдивої інформації про призначення і виплату одноразової грошової допомоги.

При цьому, відповідно до пункту 5 розділу І Порядку №4 ОГД не призначається і не виплачується в усіх випадках, зазначених у статті 101 Закону.

Таким чином, перелік підстав, зазначених у ст.101 Закону України "Про Національну поліцію", за яких призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюються, є виключним.

Як вбачається з матеріалів справи, висновок про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги було прийнято у зв`язку з відсутністю підстав для виплати та зазначено, що подані позивачем матеріали не відповідають нормам Наказу МВС від 11.01.2016 №4 та у поданому переліку не були підставою для призначення та виплати одноразової грошової допомоги.

Проте з аналізу наведених норм законодавства, що регулюють спірні правовідносини, зокрема ст. 101 Закону України "Про Національну поліцію", випливає, що перелік підстав, за яких призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюються є вичерпним. І диспозиція норми цієї статті не передбачає такої підстави для відмови у призначенні одноразової грошової допомоги, як неналежний перелік документів.

Таким чином, у відповідача були відсутні підстави для відмови ОСОБА_1 у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги.

Окрім того, суд зазначає, що відповідно до розділу ІІІ Порядку №4 формування пакета документів для призначення та виплати ОГД у поліції здійснюється підрозділами фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку Національної поліції, фінансовими підрозділами головних управлінь Національної поліції в Автономній Республіці Крим та місті Севастополі, областях, місті Києві (далі - фінансові підрозділи) у взаємодії з підрозділами кадрового забезпечення, службами державного нагляду за охороною праці (далі - СДНОП) цих органів та фахівцями військово - лікарської комісії (далі - ВЛК).

СДНОП визначають обставини настання події та відповідають за правильність кваліфікації нещасних випадків, які призвели до втрати працездатності, згідно з чинним законодавством.

ВЛК відповідають за перевірку матеріалів на відповідність діагнозу, за яким установлено втрату працездатності, переліку хвороб, отриманих під час проходження служби, згідно з чинним законодавством.

Підрозділи кадрового забезпечення відповідають за достовірність інформації про періоди служби даним з особової справи та правильність визначення умов виплати грошової допомоги, згідно з чинним законодавством. Фінансові підрозділи відповідають за правильність обчислення та перерахування до установ банку ОГД згідно з реквізитами, зазначеними в заяві (рапорті) особою, яка має право на цю виплату, згідно з чинним законодавством.

При прийманні матеріалів фінансові підрозділи зобов`язані:

1) перевірити правильність оформлення заяви та поданих до неї документів, відповідність викладених у них відомостей про особу даним паспорта та іншим документам, що засвідчують особу;

2) перевірити відповідність оригіналам копій документів, зафіксувати й засвідчити виявлені розбіжності.

Фінансові підрозділи мають право витребувати від інших підрозділів поліції та у осіб, яким оформляється ОГД, до оформлені документи, а також вимагати подання інших документів, необхідних для прийняття рішення про призначення ОГД.

Тобто, на фінансові підрозділи покладено обов`язок перевірити правильність оформлення заяви та поданих до неї документів, а також відповідність оригіналам копій документів.

Також Порядком №4 передбачено, що посадові особи поліції у межах своїх повноважень повинні сприяти особам, які мають право на призначення і отримання ОГД відповідно до законодавства України, в отриманні та оформленні ними документів, необхідних для своєчасного ухвалення рішення про призначення і виплату зазначеної допомоги.

Враховуючи вищенаведене, оскільки у відповідача були відсутні підстави для відмови у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги, суд приходить до висновку, що позовна вимога про визнання протиправною відмову Головного управління Національної поліції у Львівській області у виплаті ОСОБА_1 одноразової допомоги у зв`язку із отриманням поліцейським поранення (контузії, травми або каліцтва) під час виконання ним службових обов`язків, пов`язаних із здійсненням повноважень та основних завдань міліції підлягає задоволенню.

За таких обставин, з метою ефективного захисту та відновлення порушених прав позивача, суд вважає за доцільне зобов`язати відповідача прийняти рішення про виплату позивачу одноразової допомоги, у зв`язку із отриманням поліцейським поранення (контузії, травми або каліцтва) під час виконання ним службових обов`язків, пов`язаних із здійсненням повноважень та основних завдань міліції, в розмірі 70 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому буде прийнято рішення про виплату.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. А, згідно ч.1 ст.90 цього ж Кодексу, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України, доказів, наявних у матеріалах справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та вважає їх такими, що підлягають задоволенню.

Щодо вимоги позивача про стягнення з Головного управління Національної поліції у Львівській області на користь позивача витрати на правничу допомогу у розмірі 1000,00 грн, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст.16 КАС України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

При цьому, представництво в суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (п.2 ст.16 КАС України).

Приписами частини 1 статті 132 КАС України, передбачено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, витрати, зокрема: на професійну правничу допомогу; сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду (ч.3 ст.132 КАС України).

Витрати на професійну правничу допомогу регулюються ст.134 КАС України.

При цьому, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Пунктом 3 вказаної статті визначено, що для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Разом з тим, для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (п.4 ст.134 КАС України).

Проте, принцип співмірності витрат на оплату послуг адвоката запроваджено у частині 5 ст.134 КАС України, тобто розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При цьому, розмір витрат на правничу допомогу встановлюється судом на підставі оцінки доказів щодо детального опису робіт, здійснених адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Тобто, питання розподілу судових витрат пов`язане із суддівським розсудом (дискреційні повноваження).

Отже, приписами ст.30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" визначено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ч.ч.2, 3 ст.30 вищевказаного Закону).

Аналіз вищевикладених норм дає підстави вважати, що при визначенні суми відшкодування судових витрат, суд має виходити з критерію обґрунтованих дій позивача, а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та запровадження певних запобіжників від можливих зловживань з боку учасників судового процесу та осіб, які надають правничу допомогу, зокрема, неможливості стягнення необґрунтовано завищених витрат на правничу допомогу.

Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Але, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Отже, правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо однак, вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права, однак відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Як вбачається з укладеного між позивачем та адвокатським об`єднанням «Право.Порядок» договору про надання правової допомоги від 20.01.2021 за надання правової допомоги у суді першої інстанції Клієнт сплачує гонорар у розмірі 1000 грн.

Відповідно до акту про надання правової допомоги від 21.01.2021 адвокатом надано позивачу правничу допомогу, а саме щодо підготовки позовної заяви, вартість 1000,00 грн.

Зазначені грошові кошти були сплачені позивачем згідно меморіального ордера №@2PL934109 від 26.01.2021 на суму 1000,00 грн.

Оцінюючи подані документи, якими представник позивача обґрунтовує фактичне понесення витрат на професійну правничу допомогу, складність справи, обсяг доказів, суд приходить до висновку, що сума зазначена в договорі та акті наданих послуг є співмірною із часом, який може бути витрачено адвокатом на виконання відповідних послуг.

Відтак, суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення на користь позивача з Головного управління Національної поліції у Львівській області суми витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 1000,00 грн.

Щодо судового збору, то відповідно до вимог ч.1 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України такий відшкодовуються позивачу в повному обсязі.

Керуючись ст.ст.2, 6, 8-10, 13, 14, 72-77, 139, 241-246, 250, 262, 291, 382, підп.15.5 п.15 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

в и р і ш и в:

позов задовольнити повністю.

Визнати протиправною відмову Головного управління Національної поліції у Львівській області у виплаті ОСОБА_1 одноразової допомоги у зв`язку із отриманням поліцейським поранення (контузії, травми або каліцтва) під час виконання ним службових обов`язків, пов`язаних із здійсненням повноважень та основних завдань міліції.

Зобов`язати Головне управління Національної поліції у Львівській області (місцезнаходження: пл. Генерала Григоренка, 3, м.Львів, 79007, ) прийняти рішення про виплату ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) одноразової грошової допомоги, у зв`язку із отриманням поліцейським поранення (контузії, травми або каліцтва) під час виконання ним службових обов`язків, пов`язаних із здійсненням повноважень та основних завдань міліції, в розмірі 70 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому буде прийнято рішення про виплату.

Стягнути з Головного управління Національної поліції у Львівській області (місцезнаходження: пл. Генерала Григоренка, 3, м.Львів, 79007, ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір в розмірі 908 (дев`ятсот вісім) грн 00 коп.

Стягнути з Головного управління Національної поліції у Львівській області (місцезнаходження: пл. Генерала Григоренка, 3, м.Львів, 79007, ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 1000 (одна тисяча) грн 00 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення виготовлено 14.04.2021

Суддя Братичак Уляна Володимирівна