Справа № 480/6848/20
Суддя: Л.М. Опімах
Дата ухвалення: 2021-04-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 квітня 2021 р. Справа № 480/6848/20

Сумський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Опімах Л.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Сумській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, мотивуючи позовні вимоги тим, що на підставі Указу Президента України "Про призначення суддів" від 18 жовтня 2013 року № 571/2013 його призначено на посаду судді Липоводолинського районного суду Сумської області строком на п`ять років, наказом голови суду від 01 листопада 2013 року його зараховано до штату суду. Указом Президента України "Про призначення суддів" від 12 грудня 2019 року № 900/2019 його призначено на посаду судді Липоводолинського районного суду Сумської області безстроково.

Відповідно до ст. 130 Конституції України держава забезпечує фінансування та належні умови для функціонування судів і діяльності суддів. У Державному бюджеті України окремо визначаються видатки на утримання судів з урахуванням пропозицій Вищої ради правосуддя. Розмір винагороди судді встановлюється законом про судоустрій.

Відповідно до ст. 135 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" суддівська винагорода регулюється цим Законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.

Суддівська винагорода виплачується судді з дня зарахування його до штату відповідного суду, якщо інше не встановлено цим Законом. Суддівська винагорода складається з посадового окладу та доплат за: 1) вислугу років; 2) перебування на адміністративній посаді в суді; 3) науковий ступінь; 4) роботу, що передбачає доступ до державної таємниці.

Базовий розмір посадового окладу судді місцевого суду становить 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.

За період з січня по березень 2020 року відповідачем йому була нарахована суддівська винагорода, для визначення розміру якої використовувався посадовий оклад, виходячи з 30 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, та надбавка за вислугу років 20% від посадового окладу, а саме: посадовий оклад - 63060,00 грн, надбавка за вислугу років - 12612,00 грн, всього - 75672,00 грн.

13 квітня 2020 року Верховною Радою України прийнято Закон України "Про внесення змін до Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік", яким, серед іншого, передбачено у квітні 2020 року та на період до завершення місяця, в якому відміняється карантин, установлений Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, застосування обмеження при нарахуванні суддівської винагороди.

Даний Закон набрав чинності 18 квітня 2020 року і починаючи з цієї дати відповідач нараховував і сплачував позивачеві суддівську винагороду у розмірі 10 мінімальних заробітних плат, чим порушив гарантії незалежності суддів, визначені Конституцією України. Вважає такі дії відповідача протиправним та такими, що порушують його права та законні інтереси. Просив позов задовольнити.

Відповідач позов не визнав, у наданому суду відзиві на позовну заяву зазначив, що на підставі Закону України "Про внесення змін до Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" від 13 квітня 2020 року N 553-IX у квітні 2020 року та на період до завершення місяця, в якому відміняється карантин, установлений Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, до суддівської винагороди застосовується обмеження щодо її розміру, який не повинен перевищувати 10 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої на 1 січня 2020 року. Тобто суддівська винагорода обмежується максимальним розміром - 47230 грн на місяць. У подальшому Рішенням Конституційного Суду України № 10-р/2020 від 28.08.2020 р. дана норма була визнана такою, що не відповідає Конституції (є неконституційною), втратила чинність з дня ухвалення такого рішення - 28.08.2020 р. Тобто в період з 18.04.2020 р. по 31.04.2020 р. норма про обмеження суддівської винагороди 10 мінімальними заробітними платами була чинною та підлягала застосуванню при нарахуванні та виплаті суддівської винагороди. За таких обставин ТУ ДСА України в Сумській області як розпорядник бюджетних коштів нижчого рівня не мало правових підстав для нарахування та виплати суддівської винагороди поза межами видатків Державного бюджету та без застосування обмежень, встановлених Законом України "Про внесення змін до Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" від 13 квітня 2020 року N 553-IX. Просив у задоволенні позову відмовити.

Вивчивши матеріали справи й оцінивши докази у справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що на підставі Указу Президента України "Про призначення суддів" від 18 жовтня 2013 року № 571/2013 позивача призначено на посаду судді Липоводолинського районного суду Сумської області строком на п`ять років, наказом голови суду від 01 листопада 2013 року його зараховано до штату суду. Указом Президента України "Про призначення суддів" від 12 грудня 2019 року № 900/2019 позивача призначено на посаду судді Липоводолинського районного суду Сумської області безстроково (а.с.6,7-9).

18 квітня 2020 року набрав чинності Закон України "Про внесення змін до Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік", яким, серед іншого, передбачено у квітні 2020 року та на період до завершення місяця, в якому відміняється карантин, установлений Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, застосування обмеження при нарахуванні суддівської винагороди.

На підставі зазначеного Закону відповідач нараховував і сплачував позивачеві суддівську винагороду у розмірі 10 мінімальних заробітних плат, що підтверджується копією довідки ТУ ДСА в Сумській області від 20.08.2020 р. № 04-1398/20, копіями розрахункових листів (а.с.10,11-12).

Задовольняючи позовні вимоги, суд враховує таке.

Відповідно до ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Відповідно до ст. 130 Конституції України держава забезпечує фінансування та належні умови для функціонування судів і діяльності суддів. У Державному бюджеті України окремо визначаються видатки на утримання судів з урахуванням пропозицій Вищої ради правосуддя. Розмір винагороди судді встановлюється законом про судоустрій.

Організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів, визначає Закон України "Про судоустрій і статус суддів" від 2 червня 2016 року N 1402-VIII (далі - Закон), який також забезпечує право кожного на справедливий суд.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" судоустрій і статус суддів в Україні визначаються Конституцією України та законом.

Зміни до цього Закону можуть вноситися виключно законами про внесення змін до Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (ч. 2 ст. 4 Закону).

Відповідно до ч.ч 1-2 ст. 135 Закону суддівська винагорода регулюється цим Законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.

Суддівська винагорода виплачується судді з дня зарахування його до штату відповідного суду, якщо інше не встановлено цим Законом. Суддівська винагорода складається з посадового окладу та доплат за: 1) вислугу років; 2) перебування на адміністративній посаді в суді; 3) науковий ступінь; 4) роботу, що передбачає доступ до державної таємниці.

Відповідно до ч. 3 ст. 135 Закону (яка згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 11.03.2020 р. N 4-р/2020 діє в редакції Закону України від 06.12.2016 р. N 1774-VIII) базовий розмір посадового окладу судді становить: 1) судді місцевого суду - 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року; 2) судді апеляційного суду, вищого спеціалізованого суду - 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року; 3) судді Верховного Суду - 75 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.

18 квітня 2020 року набрав чинності Закон України "Про внесення змін до Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" від 13 квітня 2020 року N 553-IX (далі - Закон N 553-IX), яким внесено зміни до Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік", зокрема, доповнено статтею 29 такого змісту (у редакції, чинній до ухвалення Рішення Конституційного Суду України від 28.08.2020 р. N 10-р/2020): "Установити, що у квітні 2020 року та на період до завершення місяця, в якому відміняється карантин, установлений Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, заробітна плата, грошове забезпечення працівників, службових і посадових осіб бюджетних установ (включаючи органи державної влади та інші державні органи, органи місцевого самоврядування) нараховуються у розмірі, що не перевищує 10 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої на 1 січня 2020 року. При цьому у зазначеному максимальному розмірі не враховуються суми допомоги по тимчасовій непрацездатності, допомоги для оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та оплата щорічної відпустки.

Зазначене обмеження не застосовується при нарахуванні заробітної плати, грошового забезпечення особам із числа осіб, зазначених у частині першій цієї статті, які безпосередньо задіяні у заходах, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню, локалізацію та ліквідацію спалахів, епідемій та пандемій гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та які беруть участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, у тому числі в операції Об`єднаних сил (ООС). Перелік відповідних посад встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Обмеження, встановлене у частині першій цієї статті, застосовується також при нарахуванні заробітної плати, суддівської винагороди, грошового забезпечення відповідно народним депутатам України, суддям, суддям Конституційного Суду України, членам Вищої ради правосуддя, членам Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, прокурорам, працівникам, службовим і посадовим особам Національного банку України, а також іншим службовим і посадовим особам, працівникам, оплата праці яких регулюється спеціальними законами (крім осіб, встановлених у переліку, затвердженому Кабінетом Міністрів України відповідно до частини другої цієї статті).".

Суд зазначає, що з 30 вересня 2016 року набрали чинності зміни, внесені до Конституції України згідно із Законом України "Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)" від 2 червня 2016 року N 1401-VIII (далі - Закон N 1401-VIII).

Цим законом з-поміж іншого статтю 130 Основного Закону України викладено в новій редакції. У контексті спірних правовідносин суд зауважує, що Конституція України в редакції Закону N 1401-VIII містить положення, які закріплюють спосіб визначення розміру суддівської винагороди, а саме, що "розмір винагороди судді встановлюється законом про судоустрій".

З цією конституційною нормою співвідносяться норми частини 1 статті 135 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", які у поєднанні (системному зв`язку) дають чітке розуміння, що єдиним нормативно-правовим актом, яким повинен і може визначатися розмір суддівської винагороди є закон про судоустрій.

Наявність в Конституції України згаданої норми дає підстави для висновку, що для цієї групи правовідносин у сфері організації судової влади закон про судоустрій є спеціальним законом, відповідно, він має пріоритет над іншими нормативно-правовими актами не лише змістовний, але й певною мірою ієрархічний.

Конституція України відповідно до статті 8 має найвищу юридичну силу, а тому наявність в її тексті прямої вказівки на спосіб визначення суддівської винагороди слугує безапеляційним способом подолання будь-яких протиріч у правовому регулюванні правовідносин на кшталт тих, з яких виник спір між сторонами в даній справі, на користь спеціального закону (про судоустрій).

Також слід зазначити, що норми Конституції України є нормами прямої дії, а отже, при вирішенні спору повинні застосовуватись судом, особливо тоді, коли закон чи інший нормативно-правовий акт їм суперечить (ч. 4 ст. 7 КАС України).

Розмір суддівської винагороди визначено у ст. 135 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", який є законом про судоустрій у розумінні частини 2 статті 130 Конституції України.

Зміни до цього закону в частині, яка регламентує розмір суддівської винагороди, у період з 18 квітня по 28 серпня 2020 року не вносилися, тож законних підстав для обмеження її виплати не було. У свою чергу, право позивача на отримання суддівської винагороди у належному та повному розмірі не може бути поставлено в залежність від неналежного виконання обов`язків державними органами в частині внесення змін до законодавчих актів чи до формування бюджету.

Що стосується посилання відповідача на обов`язковість застосування ним норм Закону України "Про внесення змін до Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" від 13 квітня 2020 року N 553-IX при обчисленні розміру суддівської винагороди як на підставу в обгрунтування своїх заперечень, суд зазначає, що цей Закон не є законом про судоустрій, ним чи іншим законом не вносилися зміни до Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (стосовно розміру суддівської винагороди), а тому він не може встановлювати розміру винагороди судді.

У даному випадку розбіжність між нормами різних законів щодо регулювання одних правовідносин (розміру суддівської винагороди), яка виникла у зв`язку з набранням чинності Законом N 553-IX, має вирішуватися на користь Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 2 червня 2016 року N 1402-VIII.

Таким чином, набрання 18 квітня 2020 року чинності Законом N 553-IX не змінило правове регулювання правовідносин з нарахування та виплати суддівської винагороди, а тому у відповідача були відсутні законні підстави для обмеження розміру суддівської винагороди. Натомість, відповідач всупереч приписам ч. 2 ст. 130 Конституції України та ч. 1 ст. 135 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" застосував до спірних правовідносин положення статті 29 Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік", якими, як уже зазначалося, ці відносини не регулюються, внаслідок чого безпідставно обмежив розмір суддівської винагороди позивача та в період з 18 квітня по 28 серпня 2020 року виплачував останньому зазначену винагороду в обмеженому розмірі.

Разом з тим, доводи відповідача про те, що територіальне управління може проводити нарахування і виплату суддівської винагороди лише в рамках законодавства України в межах видатків Державного бюджету України не спростовують правильність висновків суду про необхідність застосування при нарахуванні і виплаті суддівської винагороди саме Закону України "Про судоустрій і статус суддів". При цьому доказів того, що розмір бюджетних видатків на виплату суддівської винагороди не дозволив провести такі виплати позивачу за спірний період у повному обсязі відповідач суду не надав.

Таким чином, при нарахуванні та виплаті суддівської винагороди відповідач, застосовуючи Закон N 553-IX при обчисленні суддівської винагороди, протиправно здійснював її виплату позивачу у квітні-серпні 2020 року із застосуванням обмеження, оскільки він мав керуватися виключно Законом України "Про судоустрій і статус суддів" від 2 червня 2016 року N 1402-VIII.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Враховуючи, що відповідач, застосувавши обмеження при нарахуванні та виплаті позивачу суддівської винагороди за період з 18 квітня 2020 року по 28 серпня 2020 року, не дотримався вимог Конституції України та Закону України "Про судоустрій і статус суддів", такі дії не можуть відповідати приписам ч. 2 ст. 2 КАС України, а тому позовні вимоги про зобов`язання територіального управління Державної судової адміністрації України в Сумській області провести нарахування та виплату судді ОСОБА_1 суддівської винагороди за період з 18 квітня 2020 року по 28 серпня 2020 року на підставі ст. 130 Конституції України, ст. 135 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", виходячи з базового розміру посадового окладу судді місцевого суду - 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня 2020 року, та надбавки за вислугу років у розмірі 20% від посадового окладу, є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241- 246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Сумській області (40002, м. Суми, вул. Перемоги, 4, ) про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії - задовольнити.

Визнати протиправними дії Територіального управління Державної судової адміністрації України в Сумській області щодо нарахування та виплати судді ОСОБА_1 суддівської винагороди за період з 18 квітня 2020 року по 28 серпня 2020 року із застосуванням обмеження, встановленого ст. 29 Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" зі змінами і доповненнями, внесеними Законом України № 553-IX від 13 квітня 2020 року.

Зобов`язати Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Сумській області провести нарахування та виплату судді ОСОБА_1 суддівської винагороди за період з 18 квітня 2020 року по 28 серпня 2020 року на підставі ст. 130 Конституції України, ст. 135 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" № 1402-VIII, виходячи з базового розміру посадового окладу судді місцевого суду - 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня 2020 року, та надбавки за вислугу років у розмірі 20% від посадового окладу, з урахуванням фактично виплачених сум та з утриманням передбачених законом податків та обов`язкових платежів при їх виплаті.

Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Апеляційні скарги до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи подаються через Сумський окружний адміністративний суд.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Л.М. Опімах