Справа № 520/3793/2020
Суддя: Макаренко Я.М.
Дата ухвалення: 2021-04-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2021 р.Справа № 520/3793/2020
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Макаренко Я.М.,

Суддів: Калиновського В.А. , Кононенко З.О. ,

за участю секретаря судового засідання Лисенко К.В.

представника позивача Семенова С.В.

представника відповідача Лук`янцева С.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 04.08.2020, головуючий суддя І інстанції: Мороко А.С., м. Харків, по справі № 520/3793/2020

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління ДПС у Харківській області

про визнання протиправними та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки), рішень про застосування штрафних санкцій, податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (надалі по тексту позивач) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Харківській області (надалі по тексту відповідач), в якому з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просив суд:

- визнати протиправними та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-6 від 14.11.2019; рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску № 6 від 14.11.2019; рішення про застосування штрафних санкцій за неподання, несвоєчасне подання, подання за встановленою формою звітності, передбаченої Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" № 6 від 14.11.2019; рішення про застосування штрафних санкцій за неподання, несвоєчасне подання, подання за встановленою формою звітності, передбаченої Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" № 6 від 14.11.2019; податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Харківській області від 02.12.2019 № 6; від 02.12.2019 № 6; від 02.12.2019 № 6; від 02.12.2019 № 6; від 02.12.2019 № 6; від 02.12.2019 № 6.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 04.08.2020 року адміністративний позов ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Харківській області (місцезнаходження: вул. Пушкінська, буд. 46, м. Харків, 61057, ідентифікаційний код - 43143704) про визнання протиправними та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки), рішень про застосування штрафних санкцій, податкових повідомлень-рішень задоволено.

Визнано протиправним та скасовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) Головного управління ДПС у Харківській області № Ф-6 від 14.11.2019 в загальному розмірі 134475 (сто тридцять чотири тисячі чотириста сімдесят п`ять) грн 00 коп.

Визнано протиправним та скасовано рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску Головного управління ДПС у Харківській області № 6 від 14.11.2019 в загальному розмірі 29370 (двадцять дев`ять тисяч триста сімдесят) грн 00 коп.

Визнано протиправним та скасовано рішення про застосування штрафних санкцій за неподання, несвоєчасне подання, подання за встановленою формою звітності, передбаченої Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" Головного управління ДПС у Харківській області № 6 від 14.11.2019 в розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Визнано протиправним та скасовано рішення про застосування штрафних санкцій за неподання, несвоєчасне подання, подання за встановленою формою звітності, передбаченої Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" Головного управління ДПС у Харківській області № 6 від 14.11.2019 в розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Харківській області № 6 від 02.12.2019 з єдиного податку з фізичних осіб в загальному розмірі 95689 (дев`яносто п`ять тисяч шістсот вісімдесят дев`ять) грн 51 коп.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Харківській області № 6 від 02.12.2019 з податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування в загальному розмірі 345758 (триста сорок п`ять тисяч сімсот п`ятдесят вісім) грн 00 коп.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Харківській області № 6 від 02.12.2019 з військового збору в загальному розмірі 28813 (двадцять вісім тисяч вісімсот тринадцять) грн 18 коп.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Харківській області № 6 від 02.12.2019 з податку на додану вартість в загальному розмірі 427193 (чотириста двадцять сім тисяч сто дев`яносто три) грн 05 коп.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Харківській області № 6 від 02.12.2019 з податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються податковими агентами, із доходів платника податку у вигляді з/п в загальному розмірі 510 ( п`ятсот десять) грн 00 коп.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Харківській області № 6 з податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування в загальному розмірі 340 (триста сорок) грн 00 коп.

Стягнуто на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Харківській області (ідентифікаційний код - 43143704) судовий збір у розмірі 10510 (десять тисяч п`ятсот десять) грн 10 коп.

Відповідач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 04.08.2020 року, в задоволенні позову відмовити.

Позивач надав відзив на апеляційну скаргу, в якому, посилаючись на законність та обгрунтованість оскаржуваного рішення, просить в задоволенні апеляційної скарги відмовити, рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Колегія суддів, заслухавши доповідь обставин справи, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що вимоги апеляційної скарги задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що 31.10.2019 Головним управлінням ДПС у Харківській області проведено документальну позапланову перевірку самозайнятої особи ОСОБА_1 з метою контролю за дотриманням достовірності, повноти нарахування та сплати усіх, передбачених Податковим кодексом України податків та зборів, а також дотримання якого покладено на контролюючі органи за період з 01.01.2016 по 16.01.2019 з метою контролю за своєчасністю та повнотою нарахування та сплати єдиного соціального внеску за період з 12.02.2013 по 16.01.2019, за результатами якої складено акт № 596/20-40-33-06-07/ НОМЕР_1 від 31.10.2019.

Висновками вказаного акту встановлено наступні порушення:

- п. 63.3 ст. 63 Податкового кодексу України - неподання у строки та у випадках, передбачених Податковим кодексом України заяв або документів для взяття на облік у відповідному контролюючому органі об`єктів оподаткування або об`єктів, які пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність (неосновне місце обліку);

- пп. 3 п. 293.8 статті 293 Податкового кодексу України - заниження податкових зобов`язань по єдиному податку за 2016 рік на 76551,61 грн;

- пп. 16.1.2 п. 16.1 ст. 16, п. 44.1 ст. 44, пп. 296.1.1 п. 296.1 статті 296 Податкового кодексу України, в частині відсутності обліку доходів за встановленою формою за період з 01.01.2016 по 30.09.2016 та з 01.01.2018 по 16.01.2019;

- пп. 16.1.2 п. 16.1. п. 44.1 ст. 44. п. 177.10 ст. 177 Податкового кодексу України, в частині відсутності обліку доходів за встановленою формою з 01.10.2016 по 31.12.2017;

- пп. 49.18.2. пп. 49.18.5 п. 49.18 ст. 49, пп.177.5.2 п.177.5, п.177.11 ст.177 Податкового кодексу України - не надання декларації про майновий стан та доходи за IV квартал 2016 року та 2017 рік;

- п. 177.1, 177.2 ст.177 Податкового кодексу України - заниження податку на доходи фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності на загальну суму 276 606.40 грн.. а саме, заниження за IV квартал 2016 року на 174323,38 грн, за 2017 рік на 102 283,02 грн;

- п.176.2 "б" ст. 176 Податкового кодексу України - не подання звіту "Податковий розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку" (Форма № 1 ДФ) за 111 квартал 2016 року (строк надання до 09.11.2016) та IV квартал 2016 року (строк надання до 09.02.2017);

- ст. 168, 176 підпунктів 1.2, 1.6 пункту 16-1 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України, а саме, заниження податкових зобов`язань по військовому збору в сумі 23050,54 грн, в тому числі за IV квартал 2016 року на 14 526,95 грн за 2017 рік на 8523,59 грн;

- п. 4 ч. 2 ст. 6 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", а саме, надання звіту про суми нарахованого доходу застрахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за 2016 та 2017 роки не за встановленою формою;

- п. 1 ч. 1 ст. 4, п. 1 ч. 2 ст. 6, п. 2 ч. 1 ст. 7, ч. 2 ст. 9 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" - заниження єдиного внеску за 2016-2017 роки на загальну суму 134475,00 грн, а саме, за 2016 рік на 24750,00 грн за 2017 рік на 109 725,00 грн;

- п. 181.1 ст. 181, п. 183.4 ст. 183, п. 185.1 ст. 185. п. 187.1 ст.187. п. 188.1 ст. 188 Податкового кодексу України - заниження податкового зобов`язання з ПДВ з 11.10.2016 по 31.12.2017 у сумі 341754,44 грн у 2016 році (з 11.10.2016) на суму 194170,49 грн, у 2017 році 147583,95 грн;

- п. 44.1. п. 44.3 ст. 44 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI зі змінами та доповненнями (відповідно до акту перевірки).

На підставі висновків акту перевірки № 596/20-40-33-06-07/ НОМЕР_1 від 31.10.2019 податковим органом винесено наступні рішення: вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-6 від 14.11.2019 в загальному розмірі 134475,00 грн; рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску № 6 від 14.11.2019 в загальному розмірі 29370,00 грн; рішення про застосування штрафних санкцій за неподання, несвоєчасне подання, подання за встановленою формою звітності, передбаченої Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" Головного управління ДПС у Харківській області № 6 від 14.11.2019 в розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; рішення про застосування штрафних санкцій за неподання, несвоєчасне подання, подання за встановленою формою звітності, передбаченої Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" № 6 від 14.11.2019 в розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; податкове повідомлення-рішення № 6 від 02.12.2019 з єдиного податку з фізичних осіб в загальному розмірі 95689,51 грн; податкове повідомлення-рішення № 6 від 02.12.2019 з податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування в загальному розмірі 345758,00 грн; податкове повідомлення-рішення № 6 від 02.12.2019 з військового збору в загальному розмірі 28813,18 грн; податкове повідомлення-рішення № 6 від 02.12.2019 з податку на додану вартість в загальному розмірі 427193,05 грн; податкове повідомлення-рішення № 6 від 02.12.2019 з податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються податковими агентами, із доходів платника податку у вигляді з/п в загальному розмірі 510,00 грн; податкове повідомлення-рішення № 6 з податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування в загальному розмірі 340,00 грн.

Не погоджуючись із вказаними рішеннями податкового органу, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з протиправності оскаржуваних рішень контролюючого органу.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Предметом розгляду у справі є вимоги позивача про визнання протиправними та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) № Ф-6 від 14.11.2019; рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску № 6 від 14.11.2019; рішення про застосування штрафних санкцій за неподання, несвоєчасне подання, подання за встановленою формою звітності, передбаченої Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" № 6 від 14.11.2019; рішення про застосування штрафних санкцій за неподання, несвоєчасне подання, подання за встановленою формою звітності, передбаченої Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" № 6 від 14.11.2019; податкового повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Харківській області від 02.12.2019 № 6; від 02.12.2019 № 6; від 02.12.2019 № 6; від 02.12.2019 № 6; від 02.12.2019 № 6; від 02.12.2019 № 6.

Вказані рішення грунтуються на висновках контролюючого органу про те, що позивачем було порушено умови перебування на спрощеній системі оподаткування для платників єдиного податку третьої групи, оскільки ОСОБА_1 як платником єдиного податку третьої групи у ІІІ кварталі 2016 року було перевищено граничний обсяг доходів на 510344,05 грн, а тому він був зобов`язаний перейти з першого числа місяця, наступного за податковим (звітним) кварталом, у якому відбулося перевищення доходу, на сплату інших податків і зборів, визначених Податковим кодексом.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками відповідача, виходячи з наступного.

Згідно вимог частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів осіб і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Отже, під час розгляду спорів щодо оскарження рішень (дій) суб`єктів владних повноважень, суд зобов`язаний незалежно від підстав, наведених у позові, перевіряти оскаржувані рішення (дії) на їх відповідність усім зазначеним вимогам.

Згідно з ч.ч.1,2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, установлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Колегія суддів перевіряючи оскаржувані рішення на відповідність наведеним вимогам ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, а також подані сторонами по справі докази, приходить до висновку, що вказані рішення прийнято необґрунтовано, з огляду на наступне.

Відповідно до п. 291.2 ст. 291 ПК України спрощена система оподаткування, обліку та звітності - особливий механізм справляння податків і зборів, що встановлює заміну сплати окремих податків і зборів, встановлених пунктом 297.1 статті 297 цього Кодексу, на сплату єдиного податку в порядку та на умовах, визначених цією главою, з одночасним веденням спрощеного обліку та звітності.

Згідно з пп.3 п. 291.4 ст.291 ПК України суб`єкти господарювання, які застосовують спрощену систему оподаткування, обліку та звітності, поділяються на такі групи платників єдиного податку, зокрема, третя група - фізичні особи - підприємці, які не використовують працю найманих осіб або кількість осіб, які перебувають з ними у трудових відносинах, не обмежена та юридичні особи - суб`єкти господарювання будь-якої організаційно-правової форми, у яких протягом календарного року обсяг доходу не перевищує 5000000 гривень.

Порядок визначення доходів та їх склад для платників єдиного податку першої - третьої груп врегульовує стаття 292 ПК України.

Відповідно до п. 292.1 ст.292 ПК України доходом платника єдиного податку - фізичної особи - підприємця - є дохід, отриманий протягом податкового (звітного) періоду в грошовій формі (готівковій та/або безготівковій); матеріальній або нематеріальній формі, визначеній пунктом 292.3 цієї статті. При цьому до доходу не включаються отримані такою фізичною особою пасивні доходи у вигляді процентів, дивідендів, роялті, страхові виплати і відшкодування, а також доходи, отримані від продажу рухомого та нерухомого майна, яке належить на праві власності фізичній особі та використовується в її господарській діяльності.

Згідно з п.292.4 ст.292 ПК України у разі надання послуг, виконання робіт за договорами доручення, комісії, транспортного експедирування або за агентськими договорами доходом є сума отриманої винагороди повіреного (агента).

Згідно з п. 292.6 ст. 292 ПК України датою отримання доходу платника єдиного податку є дата надходження коштів платнику єдиного податку у грошовій (готівковій або безготівковій) формі, дата підписання платником єдиного податку акта приймання-передачі безоплатно отриманих товарів (робіт, послуг).

Пунктом 292.16 ст. 292 ПК України визначено, що право на застосування спрощеної системи оподаткування в наступному календарному році мають платники єдиного податку за умови неперевищення протягом календарного року обсягу доходу, встановленого для відповідної групи платників єдиного податку.

З аналізу наведених норм слідує, що умовою перебування на спрощеній системі оподаткування та сплати єдиного податку є неперевищення протягом календарного року обсягу доходу, встановленого для відповідної групи платників єдиного податку, зокрема, для третьої групи 5000000 гривень.

Висновки контролюючого органу про порушення позивачем умов перебування на спрощеній системі оподаткування для платників єдиного податку третьої групи грунтуються на тому, що ОСОБА_1 , як платником єдиного податку третьої групи у ІІІ кварталі 2016 року було перевищено граничний обсяг доходів на 510344,05 грн.

Так, з матеріалів справи слідує, що у період, який перевірявся, ФОП ОСОБА_1 з 01.01.2016 по 16.01.2019 перебував на спрощеній системі оподаткування (з 01.01.2016 по 30.06.2016 - платник єдиного податку ІІ групи, з 01.07.2016 по 16.01.2019 - платник єдиного податку ІІІ групи) та здійснював наступні види діяльності: консультування з питань інформатизації; роздрібна торгівля комп`ютерами, периферійним устаткуванням і програмним забезпеченням у спеціалізованих магазинах; оптова торгівля комп`ютерами, периферійним устаткуванням і програмним забезпеченням; інша діяльність у сфері інформаційних технологій і комп`ютерних систем; діяльність посередників у торгівлі товарами широкого асортименту; комп`ютерне програмування.

У акті перевірки № 596/20-40-33-06-07/ НОМЕР_1 від 31.10.2019 зазначено, що відповідно до наданих ФОП ОСОБА_1 виписок розрахункових рахунків дохід підприємця за три квартали 2016 року (І,ІІ,ІІІ квартал 2016) складає 5510344,05 грн.

Так, контролюючим органом встановлено перевищення граничного обсягу доходів у ІІІ кварталі 2016 року на 510344,05 грн.

З матеріалів справи слідує, що порушення позивачем умов перебування на спрощеній системі оподаткування для платників єдиного податку третьої групи, на думку контролюючого органу, відбулося через те, що ОСОБА_1 у спірний період до обсягу доходу було віднесено дохід за договором комісії, укладеного з ФОП ОСОБА_2 .

Так, 01.09.2016 між ФОП ОСОБА_2 (комітент) та ФОП ОСОБА_1 (комісіонер) укладено договір комісії, відповідно до умов якого комісіонер зобов`зується від свого імені, за дорученням і за рахунок комітента здійснити за плату продаж третім особам належного комітенту товару, а саме: програмне забезпечення у формі кодів активації, що надають не виключне право використання та розповсюдження переданого програмного забезпечення.

Відповідно до п. 4.1 вказаного договору товар, що надійшов до комісіонера від комітента для здійснення передбачених у цьому договорі угод, є власністю комітента.

Згідно з п. 4.2 вказаного договору кошти, виручені від продажу третім особам-покупцям товару, що належить комітенту є власністю комітента.

Виконання вказаного договору підтверджується актом приймання - передачі товару від 01.09.2016.

Відповідно до п. 14.1.202 ст. 14 ПК України продаж (реалізація) товарів - будь-які операції, що здійснюються згідно з договорами купівлі-продажу, міни, поставки та іншими господарськими, цивільно-правовими договорами, які передбачають передачу прав власності на такі товари за плату або компенсацію незалежно від строків її надання, а також операції з безоплатного надання товарів. Не вважаються продажем товарів операції з надання товарів у межах договорів комісії (консигнації), поруки, схову (відповідального зберігання), доручення, довірчого управління, оперативного лізингу (оренди), інших цивільно-правових договорів, які не передбачають передачі прав власності на такі товари.

Відповідно до статей 1011, 1018 Цивільного кодексу України за договором комісії одна сторона (комісіонер) зобов`язується за дорученням другої сторони (комітента) за плату вчинити один або кілька правочинів від свого імені, але за рахунок комітента. Майно, придбане комісіонером за рахунок комітента, є власністю комітента.

Тобто, при укладанні договору комісії на поставку товару комісіонер отримує товар від комітента для його подальшої передачі третім особам. Отримавши товар від комітента, комісіонер не набуває статусу власника цього товару, а є лише зобов`язаною особою щодо передачі такого товару третім особам за укладеними з ними правочинами.

Укладаючи правочин, ФОП ОСОБА_2 та ФОП ОСОБА_1 обумовили, що товар, що надійшов до комісіонера від комітента для здійснення передбачених у цьому договорі угод, є власністю комітента, а кошти, виручені від продажу третім особам-покупцям товару, що належить комітенту є власністю комітента.

Відтак, при відсутності переходу права власності на товар при його передачі від комітента до комісіонера, грошові кошти, отримані комісіонером (у даному випадку позивачем) від третіх осіб в якості оплати вартості товару на виконання вимог договору комісії, не є доходом позивача від реалізації товарів.

Наведений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду викладений у постанові від 17.07.2020 року по справі №826/8493/18.

Згідно наданих позивачем розрахункових квитанцій кошти, отримані позивачем за реалізований товар на підставі договору комісії були повернуті ФОП ОСОБА_2 .

Враховуючи, що кошти, які надійшли до комісіонера за реалізований товар відповідно договору комісії, не є його власністю, оскільки підлягають обов`язковій передачі комітенту, а тому ці кошти не доходом позивача, а відтак такі кошти не можуть бути включені до складу доходу від реалізації товару.

Доводи відповідача наведені в апеляційній скарзі про те, що позивачем не надано доказів повернення ФОП ОСОБА_2 коштів, отриманих позивачем за реалізований товар на підставі договору комісії спростовуються наданими позивачем та долученими до матеріалів справи розрахунковими квитанціями.

Колегія суддів зазначає, що під час проведення перевірки позивач повідомив контролюючий орган про наявність договору комісії. Проте, відомості щодо наявності договору комісії під час проведення перевірки не були враховані. Натомість висновки контролюючого органу про перевищення суми доходу ґрунтуються лише на інформації з банківських рахунків позивача, без дослідження походження коштів та змісту господарських операцій.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що оскаржувані рішення податкового органу винесені з порушенням норм чинного законодавства, є протиправними, а тому, підлягають скасуванню.

Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Доводи відповідача наведені в апеляційній скарзі про правомірність оскаржуваних рішень контролюючого органу через те, що позивачем самостійно у поданих деклараціях-платника єдиного податку- фізичної особи-підприємця за три квартали 2016 року та за 2016 рік було задекларовано дохід у розмірі 5510344,05 грн за три квартали 2016 року та у розмірі 6481196,50 за 2016 рік, що відповідає даним перевірки, колегія суддів вважає необгрунтованими, оскільки позивачем було подано уточнюючу податкову декларацію платника єдиного податку-фізичної особи-підприємця за 2016 рік, в якій зазначено вірну загальну суму доходу за звітний (податковий) період у розмірі 4959296,50 грн, а тому позивачем не було перевищено обсяг доходу як платника єдиного податку третьої групи у розмірі 5000000 грн.

Оцінюючи доводи відповідача про залишення позову без розгляду, наведені у поданому до суду апеляційної інстанції клопотанні від 04.02.2021 року, колегія суддів зазначає таке.

В обгрунтування вказаного клопотання відповідач послався на пропуск позивачем місячного строку для звернення до суду щодо оскарження спірних податкових повідомлень-рішень з часу отримання рішення контролюючого органу за результатами розгляду скарги на такі податкові повідомлення-рішення.

Проте, колегія суддів такі доводи відповідача вважає необгрунтованими, з огляду на таке.

Відповідно до п.56.19 ст.56 ПК України у разі коли до подання позовної заяви проводилася процедура адміністративного оскарження, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу про нарахування грошового зобов`язання протягом місяця, що настає за днем закінчення процедури адміністративного оскарження відповідно до пункту 56.17 цієї статті.

Так, 16.12.2020 року позивач звернувся до Державної Податкової Служби України зі скаргою на податкові повідомлення-рішення ГУ ДПС у Харківській області від 02.12.2019 року №№ 6, 6, 6, 6, 6, 6, 6, 6.

18.02.2020 року позивач отримав рішення Державної Податкової служби України про результати розгляду скарги, яким податкові повідомлення-рішення ГУ ДПС у Харківській області залишені без змін.

19.03.2020 року позивач звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд визнати протиправним та скасувати податкові повідомлення-рішення ГУ ДПС у Харківській області від 02.12.2019 року №№ 6, 6, 6, 6, 6, 6, 6, 6.

Таким чином, позивач звернувся з позовом до суду першої інстанції в межах встановленого 30-денного строку, передбаченого п. 56.19 ст. 56 ПК України.

Також, в обгрунтування вказаного вище клопотання відповідач послався на пропуск позивачем десятиденного строку звернення до суду щодо оскарження вимоги та рішень про застосування штрафних санкцій, встановленого Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" з часу отримання рішення про результати розгляду скарги на такі вимогу та рішення.

Проте, колегія суддів такі доводи відповідача також вважає необгрунтованими, з огляду на таке.

Згідно Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (далі Закон № 2464-VI) цей Закон визначає правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку.

При цьому, Закон № 2464-VI не визначив детального та послідовного алгоритму дій платника податків у разі незадоволення результатами досудового оскарження вимоги та рішень та, як наслідок, не визначив строків звернення до суду в такому випадку.

Натомість строк, протягом якого особа може звернутися до суду після застосування процедури досудового оскарження вимоги та рішень фіскального органу, визначений частиною четвертою статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України.

Наведений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду наведеній у постанові від 05.05.2020 року по справі №520/9891/19.

Так, ч.4 ст.122 КАС України передбачено, що якщо законом передбачена можливість досудового порядку вирішення спору і позивач скористався цим порядком, або законом визначена обов`язковість досудового порядку вирішення спору, то для звернення до адміністративного суду встановлюється тримісячний строк, який обчислюється з дня вручення позивачу рішення за результатами розгляду його скарги на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень.

29.11.2020 року позивач звернувся до Державної Податкової Служби України зі скаргою на вимогу ГУ ДПС у Харківській області № Ф-6 та рішення про застосування штрафних санкцій за несвоєчасну сплату єдиного соціального внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування від 14.11.2019 року.

Рішенням ДПС України від 02.01.2020 року №153/6/99-00-08-06-01 скаргу залишено без задоволення, вимогу ГУ ДПС у Харківській області № Ф-6 та рішення про застосування штрафних санкцій за несвоєчасну сплату єдиного соціального внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування від 14.11.2019 року залишено без змін.

Як зазначає відповідач вказане рішення позивачем отримано 16.01.2020 року.

З даним позовом до суду, в межах якого було уточнено позовні вимоги, позивач звернувся 19.03.2020 року, тобто у строк, визначений частиною четвертою статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України.

Отже, доводи відповідача про пропуск позивачем строку звернення до суду є необгрунтованими.

Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обгрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає вимогам ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, підстав для задоволення вимог апеляційної скарги відповідача колегією суддів не встановлено.

Відповідно до ч.1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення-без змін.

Згідно зі ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, рішення або ухвалу-без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийняв законне і обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому підстав для скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Харківській області залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 04.08.2020 по справі № 520/3793/2020 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя (підпис)Я.М. Макаренко
Судді(підпис) (підпис) В.А. Калиновський З.О. Кононенко
Повний текст постанови складено 14.04.2021 року