Справа № 953/1464/21
Суддя: Колесник С. А.
Дата ухвалення: 2021-04-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 953/1464/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2021 року Київський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді - Колесник С.А.,

за участю секретаря судових засідань - Кудінової К.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові адміністративну справу № 953/1464/21 за позовом ОСОБА_1 до Діденко Вероніки Валеріївни поліцейського взводу № 2 роти № 2 батальйону № 2 Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції, Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним адміністративним позовом, відповідно до якого просить постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не автоматичному режимі серія ДП18 № 653946 відповідача від 17.01.2021, пердбачене ч. 8 ст. 121 КУпАП України - скасувати, а справу про адміністративне правопорушення щодо позивача - закрити.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається, зокрема, на те, що 17.01.2021 відносно нього працівником поліції, інспектором взводу № 2 роти № 2 батальйону № 2 УПП в Харківській області ДПП Діденко В.В. було винесено постанову серія ДП18 № 653946 про притягнення його до адміністратвиної відповідальності за ч. 8 ст. 121 КУпАП.

Із винесеною постановою позивач не згоден, вказує на те, що інспектором патрульної поліції було неправомірно використано інформацію з митних баз даних, яка містить інформацію з обмеженим доступом, а співробітники Національної поліції не мають доступу до митних баз даних, крім того відсутній встановлений законодавством порядок використання митної бази співробітниками поліції та відсутній порядок захисту вказаної інформації під час такого використання співробітниками поліції.

Також позивач посилається на те, що в грудні 2019 року був підписаний меморандум між громадською організацією «Авто Євро Сила» і міністром МВС про непритягнення до відповідальності власників автомобілів на європейській реєстрації до прийняття Закону про доступне розмитнення, тому позивач розраховував на виконання вказаного меморандуму.

Зазначив, що в діях співробітників Національної поліції має місце порушення норм Конституції України, порушення рівності конституційних прав громадян, рівності громадян перед законом та безпосередньо конституціїних прав ОСОБА_1 , оскільки, як вказує позивач, постанови про притягнення водіїв автомобілів на іноземній реєстрації, в тому числі і позивача, до адміністративної відповідальності за ч. 8 ст. 121 КУпАП виносяться поліцейськими виключно в Харківській області.

ОСОБА_1 також вказує на порушення інспектором порядку розгляду справи та неправомірниість винесення постанови на місці вчинення правопорушення (просто на дорозі) та відразу після того, як правопорушення, ніби - то, було вчинено, що позбавило водія фізичної можливості скористатися своїми правами.

Крім того, позивач посилається на те, що працівник патрульної поліції не склав протокол про адміністративне правопорушення, а відразу виніс постанову про притягнення до адміністративної відповідальності та наклав на ОСОБА_1 штраф, що позивач також вважає порушенням порядку притягнення осіб до адміністративної відповідальності, оскільки не складання протоколу не дало водію можливості висловити свою незгоду із винністю у вчиненні адміністративного правопорушення, оскільки ніде, окрім протоколу, ОСОБА_1 свою позицію зафіксувати не зміг би, інспектором пояснення у водія не відбиралися.

На підставі викладеного, посилаючись на протиправність дій інспектора при винесенні оскаржуваної постанови та порушення процесуального законодавства, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.01.2021 справу передано для розгляду судді Колесник С.А.

Ухвалою суду від 01.02.2021 адміністративний позов ОСОБА_1 залишено без руху, надано стро для усунення недоліків.

Копію вказаної ухвали позивач отримав 10.02.2021.

10.02.2021 позивачем подано до суду уточнену позовну заяву.

Ухвалою суду від 19.02.2021 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадженні в адміністративній справі.

Згідно ч. 1 ст. 269 КАС України у справах, визначених статтями 273-277, 280-283, 285-289 цього Кодексу, заявами по суті справи є позовна заява та відзив на позовну заяву (відзив).

16.03.2021 до суду представником УПП в Харківській області ДПП подано відзив на адміністративний позов (а.с. 55-78).

Представник відповідача просить у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити у повному обсязі з наступних підстав.

17.01.2021 приблизно о 12:52 год. поблизу будинку 33-А по вулиці 23 Серпня у місті Харкові працівниками патрульної поліції виявлений рух транспортного засобу Jeep Grand Cherokee, номерний знак НОМЕР_1 , який зареєстрований в Литовській Республіці. Зазначений автомобіль був зупинений працівниками патрульної поліції, відповідно до вимог статті 35 Закону України «Про Національну поліцію». Поліцейські підійшли до водія, ним виявився позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомили підстави застосування превентивних поліцейських заходів, роз`яснили суть правопорушення. Особу водія та його анкетні дані встановлено за посвідченням водія та перевірено за інформаційно аналітичними базами Національної поліції України.

Позивачеві в повному обсязі роз`ясненні його права, передбачені статтею 63 Конституції України, статтею 268 КУпАП, що підтверджується його особистим підписом у 8 пункті оскаржуваної постанови. Жодних клопотань останній не заявляв.

За результатами перевірки відомостей щодо транспортного засобу

Jeep Grand Cherokee, номерний знак НОМЕР_1 , за інформаційно-телекомунікаційною системою «Інформаційний портал Національної поліції України» (далі - ІПНП) поліцейським було встановлено, що цей автомобіль було тимчасово ввезено позивачем на територію України 01.11.2017 через пункт пропуску «Ягодин - Дорогуск» терміном до 1 року.

Ці відомості об`єктивно свідчать про порушення позивачем строків переміщення транспортних засобів особистого користування з метою транзиту через митну територію України, які встановлені статтею 95 Митного кодексу України (для автомобільного транспорту - 10 діб), статті 31 Закону України «Про дорожній рух» і вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 8 статті 121 КУпАП.

Під час розгляду справи позивач, вказав на те, що йому добре відомо, що дозволений термін перебування транспортного засобу Jeep Grand Cherokee, номерний знак НОМЕР_1 , на митній території України в 1 рік було порушено. Сам факт експлуатації та керування зазначеним автомобілем останній не заперечував. Клопотання щодо перенесення часу розгляду справи надання письмових пояснень чи бажання скористатися правовою допомогою позивач не заявляв.

За результатом розгляду справи, з згідно з вимогами статей 251, 252, 268, 278, 279, 280 КУпАП, поліцейським встановлений факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 8 статті 121 КУПАП, тому була винесена постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДП18 № 653946 (далі - постанова).

Всі ці обставини зафіксовані на службовий відео-реєстратор працівників патрульної поліції, а твердження позивача щодо винесення оскаржуваної постанови без розгляду справи і порушення його прав є безпідставними і такими які не відповідають дійсності.

При винесенні оскаржуваної постанови, інспектор керувався положеннями Закону України «Про Національну поліцію», Закону України «Про дорожній рух», ПДР та КУпАП, в постанові чітко описане правопорушення, яке було скоєне, а тому він діяв у межах своїх повноважень і не порушував норм матеріального та процесуального права.

У зв`язку з вищевказаним, вважає, що позовна заява ОСОБА_1 щодо скасування постанови не підлягає задоволенню, оскільки постанова серії ДП18 № 653946 винесена у відповідності до норм чинного законодавства.

Щодо доводів позивача про неправомірність розгляду справи на місці вчинення правопорушення без складання протоколу вказує, що вчинене позивачем адміністративне правопорушення передбачене частиною 8 статті 121 КУпАП є правопорушенням у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, працівники патрульної поліції під час зупинки транспортного засобу Jeep Grand Cherokee, номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням позивача 17.01.2021 та подальшого розгляду адміністративної справи діяли відповідно до свої повноважень та у спосіб визначений зазначеним Законом.

Оскільки протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, в тому числі і за порушення ч. 8 ст. 121 КУпАП, інспектором було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення за результатами розгляду адміністративної справи.

Посилання позивача на рішення Конституційного суду України від 26.05.2015 є неактуальним та запізненим, так як дане рішення стосувалося діяльності Державтоінспекції та приймалось до внесення змін у статтю 258 КУпАП.

Вказує, що при розгляді адміністративної справи за аналогічними посиланнями позивача, суддя Вищого адміністративного суду України Пасічник С.С. (справа К/800/36352/16 від 28 грудня 2016 року) в своїй ухвалі зробила наступний висновок, який полягає в тому, що особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, розгляд якого відповідно до статті 222 Кодексу України про адміністративні правопорушення віднесено до компетенції органів Національної поліції, то поліцейським правомірно на місці вчинення правопорушення винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Положення КУпАП надають поліцейському право розглядати справу про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху на місці зупинки транспортного засобу у скороченому провадженні. Застосування процедури скороченого провадження у випадках, визначених законом, не призводить до порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених в КУпАП.

При цьому, під час підготовки до розгляду справи стосовно позивача жодних клопотань щодо перенесення місця та часу розгляду справи останній не заявляв. Його твердження щодо порушення його прав є безпідставним і спростовується відеозаписом, здійсненим портативним відеореєстратором інспекторів поліції.

Порядок розгляду подібних справ чітко визначений КУпАП зі змінами відповідно до Закону України «Про внесення змін до Митного кодексу України та деяких інших законодавчих актів України щодо ввезення транспортних засобів на митну територію України» № 2612-VIII від 18 листопада 2018 року.

Таким чином, до компетенції органів Національної поліції належить розгляд справ про порушення правил дорожнього руху, в тому числі за керування водієм транспортним засобом, щодо якого порушено обмеження, встановлені Митним кодексом України і накладення адміністративні стягнення без складання протоколу.

Представник відповідача посилається на те, що основною та обов`язковою ознакою об`єктивної сторони правопорушення є протиправне діяння, час, місце вчинення якого підтверджено відеоматеріалами зі службових відеореєстраторів ХА 02378 та ZM 0160 та відомостями щодо перебування транспортного засобу Jeep Grand Cherokee, номерний знак НОМЕР_1 , на митній території України, відсутність яких б виключала склад наведеного адміністративного правопорушення.

Відеозапис здійсненний службовим відео реєстратором ХА 02378 є безперервними та містять відомості, які об`єктивно підтверджують, те, що позивач керував транспортним засобом Jeep Grand Cherokee, номерний знак НОМЕР_1 17.01.2021. Так на відео здійснене цим портативним відеореєстратором зафіксовано, що позивач того дня о 12:51:57 перебуває за кермом цього авто, яке рухається.

Щодо правомірності використання відомостей про обставини ввезення та перебування на митній території України транспортного засобу Jeep Grand Cherokee, номерний знак НОМЕР_1 , вказано на те, що статтею 25 Закону України «Про національну поліцію» визначено, що поліція здійснює інформаційно-аналітичну діяльність виключно для реалізації своїх повноважень, визначених цим Законом.

Поліція в рамках інформаційно-аналітичної діяльності, зокрема, користується базами (банками) даних Міністерства внутрішніх справ України та інших органів державної влади.

Стаття 27 Закону надає поліцейському безпосередній оперативний доступ до інформації та інформаційних ресурсів інших органів державної влади за обов`язковим дотриманням Закону України «Про захист персональних даних».

Інформаційна взаємодія між митними органами та Національною поліцією України здійснюється відповідно до Порядку електронної інформаційної взаємодії Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства фінансів України та центральних органів виконавчої влади, діяльність яких спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ України та Міністра фінансів України, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства фінансів України від 13 травня 2020 року № 386/208, зареєстрованим у Мін`юсті 15 травня 2020 року за № 446/34729.

Таким чином, працівники поліції правомірно мають право на отримання відомостей, які знаходяться в базах даних державних органів влади і які стосуються обставин ввезення, митного оформлення та перебування на території України транспортних засобів.

Позивач не заявляв жодних клопотань щодо ознайомлення з матеріалами справи та відомостями внесеними до бази даних щодо обставин ввезення на митну територію України транспортного засобу Jeep Grand Cherokee, номерний знак НОМЕР_1 .

Наведені позивачем твердження, що використання відомостей щодо обставин ввезення на митну територію України транспортного засобу Jeep Grand Cherokee, номерний знак НОМЕР_1 є порушенням працівниками патрульної поліції вимог Законів України «Про захист персональних даних», «Про інформацію» та вчинення кримінальних правопорушень, передбачених статтями 182, 361-2 КК України є безпідставними, так як не підтверджені належними чином, не встановлені у спосіб визначений законом, оскільки подібні факти можуть бути визначені тільки вироком суду, що слідує з положень статті 62 Конституції України, а саме: особа вважається невинуватою у вчиненні злочину й не може бути піддана покаранню, поки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Щодо посилань позивача на дію «меморандуму», представник відповідача вказав, що юридична визначеність так званого «меморандум» є сумнівною, оскільки його текст відсутній, позивач не надає його ні до суду, ні іншим учасникам справи. Це виключає можливість встановлення його підписантів, строків його виконання та зобов`язань сторін.

Посилання, які позивач зазначив у позовній заяві за своїм змістом є новинами від 20.12.2019, а не якимось документом тим більше правовим-документом, що встановлює юридичні зобов`язання. За змістом цих новин Кабінет Міністрів України мав би розглянути законопроекти щодо «розмитнення транспортних засобів на іноземній реєстрації» 14.01.2020, а Верховна Рада України врегулює це питання протягом місяця після засідання Уряду, таким чином термін дії «меморандуму» мав закінчитися 14.02.2020.

Законом України «Про внесення змін до Митного кодексу України та деяких інших законодавчих актів України щодо ввезення транспортних засобів на митну територію України» № 2612-VIII від 18 листопада 2018 року (далі - Закон № 2612-VIII) до КУпАП було внесені зміни. Цими змінами стаття 121 КУпАП було доповнення частиною 8, якою встановлена відповідальність водіїв транспортних засобом, щодо яких порушено обмеження, встановлені Митним кодексом України. Цей Закон набрав набирав чинність 22.11.2018.

У зв`язку із викладеним, представник відповідача вказує, що позивач дійсно вчинив правопорушення, передбачене частиною 8 статті 121 КУПАП, в результаті чого стосовно нього винесена постанова серії ДП18 № 653946, тому правові підстави для скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення відсутні, оскільки вона винесена законно, а її скасування призведе до залишення правопорушника без відповідальності.

Одночасно із поданням відзиву представником відповідача подано до суду заяву про поновлення процесуального строку для подання відзиву, відповідно до якої просить поновити строк на подання відзиву на позовну заяву ОСОБА_1 , з посиланням на п. 3 розділу VI «Прикінцеві положення» КАС України, з тих підстав, що ухвалу про відкриття провадження відповідач отримав лише 01.03.2021, враховуючи положення ч. 5 ст. 162 КАС України, якими визначено, що відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Суд має встановити такий строк подання відзиву, який дасть змогу відповідачу підготувати його та відповідні докази, а іншим учасникам справи - отримати відзив до початку першого підготовчого засідання у справі (а.с.72-73).

Розглянувши вказану заяву, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 4 ст. 47 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) крім прав та обов`язків, визначених у статті 44 цього Кодексу, відповідач має право визнати позов повністю або частково, подати відзив на позовну заяву.

Частиною п`ятою ст. 162 КАС України відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Суд має встановити такий строк подання відзиву, який дасть змогу відповідачу підготувати його та відповідні докази, а іншим учасникам справи - отримати відзив до початку першого підготовчого засідання у справі.

При вирішення питання щодо прийняття відзиву на позовну заяву суд враховує, що провадження у справі було відкрито ухвалою від 19.02.2021, якою встановлено відповідачу 10 денний строк для подання відзиву з дня вручення даної ухвали.

З матеріалів справи вбачається, що вказану ухвалу та примірник позовної заяви з доданими до неї документами уповноважена особа УПП в Харківській області ДПП отримала лише 01.03.2021.

Порядок поновлення та продовження процесуальних строків врегульовано статтею 121 КАС України.

Відповідно до частини другої статті 121 КАС України встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

Продовження строку є надання нового строку на вчинення процесуальної дії, яка не була з поважної причини вчинена у заздалегідь встановлений судом строк.

Таким чином, враховуючи викладене вище, доводи, викладені представником відповідача, суд, з метою всебічного, повного і об`єктивного розгляду справи, вважає за необхідне, заяву представника УПП в Харківській області ДПП задовольнити, визнати пропуск строку на подання відзиву у даній справі поважним та прийняти даний відзив.

У судовому засіданні 07.04.2021 представник позивача адвокат Марцонь Д.Г. позовну заяву підтримав з підстав, викладених у позові просив про її задоволення. У судове засідання 15.04.2021 представник позивача не з`явився, 15.04.2021 подав до суду заяву про те, що позивач відмовився від подальшої правової допомоги у адміністративній справі №953/1464/21. Позивач причини неявки суду не повідомив.

Відповідач - поліцейський взводу № 2 роти № 2 батальйону № 2 УПП в Харківській області ДПП Діденко В.В. в судове засідання не з`явилася, викликалася належним чином.

Представник Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції Іванченко О.О. у поданому до суду 16.03.2021 відзиві на позовну заяву просив розглянути справу без участі представника УПП в Харківській області.

Відповідно до ч. 1 ст. 205 КАС України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень ст. 268 КАС України, не перешкоджає розгляду справи.

Суд, вислухавши доводи представника позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, дійшов до наступних висновків.

Зі змісту оскаржуваної постанови серії ДП 18 № 653946 від 17.01.2021 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі вбачається, що 17.01.2021 о 12:52 год. по вул. 23 Серпня, буд. 33-А, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Jeep Grand Cherokee, номерний знак НОМЕР_1 , не мав при собі полісу обов`язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, порушив п. 2.1 г ПДР України. Керував транспортним засобом щодо якого порушені обмеження встановлені Митним кодексом України. Трансопртний засіб перебуває на території України з порушенням строків перебування в режимі тимчасового ввезення терміном до 1 року. Згідно бази ІПНП траснопртний засіб ввезено 01.11.2017 гр. ОСОБА_1 , чим порушено вимоги ст. 380 Митного кодексу України та ст. 31 ЗУ «Про дорожній рух» за що передбачена відповідальність ч. 8 ст. 121 КУпАП.

Суд не погоджується з доводами позивача стосовно того, що порушення, передбачене ч. 8 ст. 121 КУпАП не є правопорушенням в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, а також те, що відповідачем при складанні оскаржуваної постанови неправомірно застосовувалися норми Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС України від 07 листопада 2015 року № 1395, зважаючи на наступне.

Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Правові та соціальні основи дорожнього руху з метою захисту життя та здоров`я громадян, створення безпечних і комфортних умов для учасників руху та охорони навколишнього природного середовища визначає Закон України "Про дорожній рух".

Статтею 1 Закону України "Про дорожній рух" визначено, що цей закон регулює суспільні відносини у сфері дорожнього руху та його безпеки, визначає права, обов`язки і відповідальність суб`єктів - учасників дорожнього руху, міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, об`єднань, підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності та господарювання.

Згідно зі ст. 14 Закону України "Про дорожній рух" учасники дорожнього руху зобов`язані: знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативно-правових актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух; не створювати перешкод для проїзду спеціалізованого санітарного транспорту бригад екстреної (швидкої) медичної допомоги, який рухається з включеними проблисковим маячком та спеціальним звуковим сигналом; у випадках, визначених Законом України "Про екстрену медичну допомогу", надавати необхідну домедичну допомогу та вживати всіх можливих заходів для забезпечення надання екстреної медичної допомоги, у тому числі потерпілим внаслідок дорожньо-транспортних пригод.

Статтею 16 Закону України "Про дорожній рух" передбачено, що водій зобов`язаний не допускати випадків керування транспортним засобом, щодо якого порушено обмеження, встановлені Митним кодексом України, а саме: порушено строки його тимчасового ввезення та/або переміщення в митному режимі транзиту; транспортний засіб використовується для цілей підприємницької діяльності та/або отримання доходів в Україні; транспортний засіб передано у володіння, користування або розпорядження особі, яка не ввозила його на митну територію України або не поміщувала в митний режим транзиту.

Разом з цим, ст. 31 цього ж Закону визначає, що тимчасово ввезені транспортні засоби особистого користування можуть використовуватися на митній території України виключно громадянвами, які ввезли зазначені транспортні засоби в Україну, для їхніх особистих потреб.

Такі транспортні засоби не можуть використовуватися для цілей підприємницької діяльності та/або отримання доходів в Україні, бути розкомплектовані чи передані у володіння, користуввання або розпорядження іншим особам.

Транспортні засоби, зареєстровані відповідними органами іноземних держав, які ввезені на територію України та перебувають під митним контролем, підлягають вивезенню або поміщенню в інший митний режим у строки, визначені законодавством з питань державної митної справи.

Статтею 380 Митного кодексу України, визначено особливості тимчасвого ввезення громадянами транспаортних засобів особистого користування та транспортних засобів комерційного призначення на митну територію України.

Тимчасове ввезення громадянами-нерезидентами на митну територію України транспортних засобів особистого користування дозволяється на строк до одного року. Цей строк може бути продовжено митними органами з урахуванням дії обставин непереборної сили та особистих обставин громадян, які ввезли такі транспортні засоби, за умови документального підтвердження цих обставин, але не більше як на 60 днів. Обов`язковою умовою допуску зазначених транспортних засобів до тимчасвого ввезення на митну територію України є реєстрація цих транспортних засобів в уповноважених органах іноземних держав, що підтверджується відповідним документом.

Тимчасово ввезені транспортні засоби особистого користування можуть використовуватися на митній території України виключно громадянами, які ввезли зазначені транспортні засоби в Україну, для їхніх особистих потреб.

Такі транспортні засоби не можуть бути передані у володіння, користування або розпорядження іншим особам.

Положеннями ч. 8 ст. 121 КУпАП встановлено, що керування водієм транспортним засобом, щодо якого порушено обмеження, встановлені Митним кодексом України, а саме: порушено строки його тимчасового ввезення та/або переміщення в митному режимі транзиту; транспортний засіб використовується для цілей підприємницької діяльності та/або отримання доходів в Україні; транспортний засіб передано у володіння, користування або розпорядження особі, яка не ввозила його на митну територію України або не поміщувала в митний режим транзиту, - тягне за собою накладення штрафу на водія в розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Системний аналіз вищезазначених положень дозволяє дійти висновку, що порушення вказаної заборони, посягає на безпеку дорожнього руху, отже адміністративне правопорушення, передбачене ч. 8 ст. 121 КУпАП є правопорушенням у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Згідно зі ст. 1 Закону України "Про Національну поліцію" Національна поліція України (поліція) - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Статтею 23 Закону України "Про Національну поліцію" регламентовано, що поліція відповідно до покладених на неї завдань виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, вживає у межах своєї компетенції заходів для їх усунення; вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення.

До основних повноважень поліції входить, зокрема, регулювання дорожнього руху та здійснення контролю за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі. У випадках, визначених законом, поліція здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Згідно з КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження у справах про адміністративні правопорушення, у тому числі й віднесених до компетенції органів внутрішніх справ, здійснюється на основі додержання принципу законності (частини перша, друга статті 7 КУпАП); завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (стаття 245 КУпАП).

Статтею 222 КУпАП встановлено, що органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил паркування транспортних засобів, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів (ст. 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частина 1 статті 44, стаття 89, частина 2 статті 106-1, частини 1-4 і 6 статті 109, стаття 110, частина 3 статті 114, частина 1 статті 115, стаття 116-2, частина 2 статті 117, частини 1-2 статті 119, частини 1, 2, 3, 5, 6, 8, 10 і 11 статті 121, статті 121-1, 121-2, частини 1, 2, 3, 4 і 6 статті 122, частина 1 статті 123, 124-1, 125, частини 1, 2 і 4 статті 126, частини 1, 2 і 3 статті 127, статті 128-129, частина 1 статті 132-1, частини 1, 2 та 5 статті 133, частини 3, 6, 8, 9, 10 і 11 статті 133-1, частина 2 статті 135, стаття 136 (за винятком порушень на автомобільному транспорті), стаття 137, частини 1, 2 і 3 статті 140, статті 148, 151, частини 6, 7 і 8 статті 152-1, статті 161, 164-4, статтею 175-1 (за винятком порушень, вчинених у місцях, заборонених рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради), статтями 176, 177, частини 1-2 статті 178, статті 180, 181-1, частина 1 статті 182, статті 183, 192, 194, 195). Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Таким чином, до компетенції органів Національної поліції належить розгляд справ про порушення правил дорожнього руху, в тому числі за керування водієм транспортним засобом, щодо якого порушено обмеження, встановлені Митним кодексом України, і накладати адміністративні стягнення.

За положеннями статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також засувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до наданої до суду довідки (а.с. 73), автомобіль Jeep Grand Cherokee, номерний знак НОМЕР_1 , був ввезений на територію України 01.11.2017 року громадянином ОСОБА_1 в митному режимі транзит, через пункт пропуску «Ягодин-Дорогуск», митний пост «Ягодин».

Як було встановлено в судовому засіданні та не заперечувалося позивачем, станом на 17.01.2021, транспортний засіб Jeep Grand Cherokee, номерний знак НОМЕР_1 знаходився у його володінні.

Доказів щодо продовження митними органами строку тимчасового ввезення громадянами-нерезидентами на митну територію України транспортного засобу Jeep Grand Cherokee, номерний знак НОМЕР_1 або його оформлення для вільного обігу на митній території України зі сплатою митних платежів, які відповідно до закону підлягають сплаті при імпорті таких транспортних засобів, матеріали справи не містять.

Зазначене підтверджує встановлені поліцейським під час розгляду адміністративної справи обставини керування ОСОБА_1 транспортним засобом, щодо якого порушено обмеження, встановлені Митним кодексом України, а саме: порушено строки його тимчасового ввезення та/або переміщення в митному режимі транзиту; транспортний засіб передано у володіння, користування або розпорядження особі, яка не ввозила його на митну територію України або не помішувала в митний режим транзиту.

Пунктом 10 ч. 1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» передбачено, що поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі, якщо зупинка транспортного засобу, який зареєстрований в іншій країні, здійснюється з метою виявлення його передачі у володіння, користування або розпорядження особам, які не ввозили такий транспортний засіб на митну територію України або не помішували в митний режим транзиту, а також у разі, якщо водій порушив правила дорожнього руху України.

В межах розгляду даної справи як позивач, так і представник відповідача пояснили, що 17.01.2021 причиною зупинки працівниками поліїї транспотного засобу Jeep Grand Cherokee, номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням позивача-перевірка його передачі у володіння, користування або розпорядження особам, які не ввозили такий транспортний засіб на митну територію України або не помішували в митний режим транзиту.

З огляду на зазначене, суд вважає безпідставним посилання позивача про незаконність дій працівників поліції під час зупинки його транспотрного засобу.

Також, суд відхиляє доводи позивача щодо протиправності нескладення відповідачем протоколу про адміністративне правопорушення, оскільки згідно ч. 2 ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції.

Відповідно до ч. 5 ст. 258 КУпАП, оспорювання особою допущеного порушення і адміністративного стягнення, що на неї накладається, під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, не покладає на уповноважену особу обов`язку зі складення протоколу про таке правопорушення.

Посилання позивача на Закон України «Про внесення змін до Митного кодексу України щодо відтермінування застосування штрафних санкцій за порушення порядку ввезення транспортних засобів на митну територію України» є недоречним, оскільки цим законом штрафні санкції відтерміновано до 31 грудня 2019 року.

Твердження позивача про порушення процедури розгляду справи не знайшло свого підтвердження в судовому засіданні, оскільки в оскаржуваній постанові є особистий підпис позивача про роз`яснення йому прав за ст. 268 КУпАП, та строк оскарження за ст. 289 КУпАП.

Факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 8 ст. 121 КУпАП, підтверджується наявними у матеріалах справи належними та допустимими доказами.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про те, що при розгляді справи про притягнення позивача до адміністративної відповідальності відповідач діяв на підставі, та в межах повноважень, у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, тому суд приходить до висновку про необґрунтованість позовних вимог.

За таких обставин та враховуючи наявні у справі докази, суд дійшов висновку, що відповідач під час винесення оскаржуваної постанови діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, тому позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Статтею 284 КУпАП встановлено, що по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов: про накладення адміністративного стягнення; про застосування заходів впливу, передбачених статтею 24-1 цього Кодексу; про закриття справи. Постанова про закриття справи виноситься при оголошенні усного зауваження, передачі матеріалів на розгляд громадської організації чи трудового колективу або передачі їх прокурору, органу досудового розслідування, а також при наявності обставин, передбачених статтею 247 цього Кодексу.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 288 КУпАП постанову по справі про адміністративне правопорушення про накладення адміністративного стягнення, постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі може бути оскаржено у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Суд зазначає, що під час розгляду даної справи судом не встановлюється відсутність або наявність вини позивача в порушенні КУпАП, а перевіряються дії відповідача щодо прийняття певного рішення, тобто питання протиправності чи правомірності дій відповідача по складанню постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що повноваження вирішувати питання про закриття справи про адміністративне правопорушення належать виключно органу (посадовій особі), що уповноважені розглядати такі справи. Адміністративний суд не може підміняти такий орган (посадову особу), та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу (посадової особи).

Зазначене узгоджується з правовою позицією Верховного суду від 08.04.2020 у справі № 337/346/17 (К/9901/22443/18).

Отже, в межах розгляду даної справи у суда відсутність правові підстави для закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення за результатами розгляду якої винесена спірна постанова.

Згідно ч. 2 ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в надані ними суду своїх доказів і у доведені перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких грунтуються її вимоги та запереченя. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, діїх чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема, залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення.

Європейський суд з прав людини вказав, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України», заява № 4909/04, від 10 лютого 2010 року).

З огляду на вищевикладене, за таких обставин суд всебічно, повно та об`єктивно, за правилами, встановленими Кодексом адміністративного судочинства України, вважає, що в задоволенні позовних вимог позивача слід відмовити.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст.2 ,3, 77, 94, 139, 143, 242-246, 250, 255, 286 КАС України, ст. 9, 33, ч.8 ст.121, 222, 251, 258, 280, 283, КУпАП, п. 30.1 Правил дорожнього руху України, ст.19 Конституції України суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Діденко Вероніки Валеріївни поліцейського взводу № 2 роти № 2 батальйону № 2 Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції, Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - відмовити.

Відповідно до ч. 2 ст. 271 КАС України копії судових рішень у справах, визначених цією статтею, невідкладно видаються учасникам справи або надсилаються їм, якщо вони не були присутні під час його проголошення.

Апеляційні скарги на судові рішення у справах, визначених ст. 286 КАС України можуть бути подані протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Судові рішення за наслідками розгляду судами першої інстанції справ, визначених статтями 273, 275-277, 280, 282, пунктами 5 та 6 частини першої статті 283, статтями 286-288 цього Кодексу, набирають законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі їх апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський районний суд м. Харкова до Другого апеляційного адміністративного суду.

Позивач - ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_3 .

Відповідач: Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції, місцезнаходження: 61033, м. Харків, вул. Шевченка, 315-А.

Повний текст рішення складено та підписано 15 квітня 2021 року.

Суддя Колесник С.А.