Справа № 640/24029/20
Суддя: Гарник К.Ю.
Дата ухвалення: 2021-04-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 квітня 2021 року м. Київ № 640/24029/20

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Гарника К.Ю., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю «Афоре Україна»

до Київської митниці Державної митної служби України

про визнання протиправними та скасування картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення та рішення про коригування митної вартості товарів

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Афоре Україна» (далі по тексту - позивач), адреса: 03035, місто Київ, вулиця Генерала Шаповала, будинок 2, офіс 306 до Київської митниці Державної митної служби (далі по тексту - відповідач), адреса: 02000, місто Київ, бульвар Вацлава Гавела, будинок 8а, в якій позивач просить:

- визнати протиправною та скасувати картку відмови Київської митниці Держмитслужби в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 19 серпня 2020 року №UA100080/2020/00118;

- визнати протиправним та скасувати рішення Київської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості від 19 серпня 2020 року №UA100080/2020/000337/2.

В обґрунтування позовних вимог позивач послався на те, що 19 серпня 2020 року ним подано митну декларацію №UA100080.2020.521453, разом з необхідним пакетом документів для митного оформлення вантажу на суму 54 505,44 доларів США. Митна вартість, як вказує позивач, була заявлена за ціною контракту (основний метод). В графі 31 митної декларації наведено митний опис товару, а саме, сонячні фотовольтаїчні модулі SOLA-S120/NM-370W Mono-Crystalline Silicon Solar Module 1776*1052*35mm -744 штуки. Торгівельна марка SOLA.

Проте, як вказано у позовній заяві, відповідачем сформовано та направлено позивачу повідомлення про відсутність всіх даних щодо включення складових митної вартості до ціни товару, повних відомостей щодо ціни, яка сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, також зазначено, що не надано об`єктивних та документально підтверджених відомостей щодо врахування у вартості товарів складових на транспортування до місця ввезення в України та не визначено щодо маркування товарів торгівельною маркою SOLA.

Позивачем у відповідь на повідомлення направлено на адресу відповідача експортну декларацію та висновок ТТП Ц-872 від 18 липня 2020 року.

Водночас, як зазначає позивач, відповідачем 17 липня 2020 року складено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA100080/2020/00118 та винесено рішення про коригування митної вартості товарів №UA100080.2020.521453, з якими позивач не погоджується, вважає їх протиправними та такими, що підлягають скасуванню.

Більш того, позивач у своїй позовній заяві зазначає й про те, що ним заявлено до митного оформлення товар на рівні 3,70 доларів США за одиницю, а коригування призвело до того, що позивач змушений був заплатити до бюджету суму на 72 500,00 грн більше, ніж заявлено при поданні декларації.

Позивач також наголошує на тому, що між ним та «AFORE POLSKA Sp.z o.o.» підписано зовнішньоекономічний контракт №2200112 від 16 липня 2020 року, відповідно до умов якого продавець зобов`язався поставити та передати у власність покупця товари в асортименті, кількості, за ціною і вартістю викладених в інвойсах, які є невід`ємною частиною даного контракту, того ж дня підписано додаткову угоду №1. Відповідно до умов укладеного контракту, як вказує позивач, продавець поставив позивачу товар на умовах СРТ-Київ, а позивач, в свою чергу, мав здійснити оплату поставленої партії товарі протягом 365 днів.

Також, позивач вказує, що надав відповідачу висновок Торгово-промислової палати України №Ц-872 від 18 липня 2020 року на підтвердження ринкової вартості товару.

У зв`язку з чим, на переконання позивача, у відповідача необгрунтовано виникли сумніви щодо правильності визначення митної вартості товару з застосуванням методу визначення митної вартості товарів за ціною контракту, оскільки, як вважає позивач, в поданих ним документах відсутні будь-які розбіжності.

Вказані обставини стали підставою для звернення позивача до адміністративного суду з відповідною позовною заявою.

Заперечуючи проти задоволення позовних вимог представник відповідача у відзиві на позовну заяву послався на те, що 17 серпня 2020 року позивачем подано митну декларацію №UA100080/2020/521453 з метою здійснення митного оформлення товарів разом з пакетом документів.

Згідно з зовнішньоекономічним контрактом від 16 липня 2020 року №2200112 продавцем виступає Afore Polska Sp. Z.o.o., директором якого є ОСОБА_1 . При перевірці інформації у відкритих джерелах інтернет, як зазначає представник відповідача, з`ясовано, що останній є також засновником Товариства з обмеженою відповідальністю «Афоре Україна» з часткою 55%, тобто, вказані юридичні особи є пов`язаними між собою особами. Проте, декларантом у митній декларації не зазначено про пов`язаність підприємств.

Крім того, представник відповідача зазначив, що у наданому коносаменті OOLU у графах, що спеціально призначені для їх заповнення у нижній частині коносаменту, у випадку попередньої оплати фрахту відсутні позначки щодо його сплати, кінцевим місцем доставки товарів визначено місто Одесу, а не місто Київ, тобто, декларантом не надано об`єктивних та документально підтверджених відомостей щодо врахування у вартості товарів складових на транспортування товарів до місця ввезення в Україну.

Також, представник відповідача зазначив, що контрактом та інвойсом не визначено щодо маркування товарів торгівельною маркою SOLA, тобто, можливі ліцензійні платежі, тому митниця не може перевірити повноту сплати за товар.

На підставі викладеного, представник відповідача зазначив, що позивачем не забезпечено надання об`єктивних, документально підтверджених даних, що надають можливість митному органу перевірити відсутність застережень передбачених частинами 1 та 5 статті 58 Митного кодексу України, а саме, загальну суму всіх платежів, що здійснені або повинні бути здійснені покупцем для виконання зобов`язань.

У зв`язку з чим, відповідачем було проведено процедуру консультації та перевірено надані додаткові документи.

Крім того, представник відповідача зазначив й про те, що в експертному висновку від 18 серпня 2020 року №Ц-872 зазначено, що він базується на порівняльному підході та експертом робиться висновок щодо ціни товару за умовами СРТ-Київ, проте, не показано яким чином вираховано додаткові складові вартості товарів, на транспортування та вартість страхування, тому, на переконання представника відповідача, вказаний висновок не може бути підставою для визначення митної вартості товарів.

Копія митної декларації країни відправлення №01794209 надана без перекладу, а перевірені дані суперечать задекларованому у митній декларації №UA100080/2020/521453, одержувачем (покупцем) товарів вказано Afore Polska Sp. Z.o.o. (Польща), а торгівельною країною (країною покупця) зазначено Україну. Також, в декларації Китаю транспортним документом вказаний коносамент OOLU, за яким одержувачем є українське підприємство та наявні інші невідповідності із даною поставкою. Крім того, у відзиві на позовну заяву вказано, що прайс-лист 0721 від 01 липня 2020 року наданий від продавця товарів та пов`язаної особи Afore Polska Sp. Z.o.o.,, а не від виробника товарів. Листом від 19 серпня 2020 року декларант повідомив щодо ненадання додаткових документів.

У зв`язку з вищевикладеним, митна вартість товару визначена за резервним методом, а тому, на переконання представника відповідача, позовні вимоги є необгрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Не погоджуючись з доводами, викладеними у відзиві на позовну заяву, представник позивача у відповіді на відзив на позовну заяву послався на те, що відповідачем не зазначено, який саме випадок розповсюджується на пов`язаних осіб, в даному випадку, позивача та Afore Polska Sp. Z.o.o., та яким чином це впливає на митну вартість, що підтверджує числові значення складових митної вартості.

Представник позивача також наголосив на тому, що згідно з укладеним контрактом передбачено здійснення поставки товарів на умовах СРТ - Київ (Incoterms) відповідно до інвойсу, який є невід`ємною частиною контракту.

Стосовно ліцензійних платежів, представник позивача наголосив на тому, що сонячні батареї марки SOLA не є об`єктом права інтелектуальної власності, тому не може бути розбіжності, що впливає на визначення митної вартості товару.

У зв`язку з чим, як стверджує представник позивача, позивачем було надано для митного оформлення імпортованого товару усі необхідні документи, які ідентифікують товар, не містять розбіжностей та містять дані, що піддаються обчисленню, підтверджують ціну товару.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 жовтня 2020 року відкрито провадження в адміністративній справі та вирішено здійснити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив.

16 липня 2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Афоре Україна» (покупець) та компанією вказано Afore Polska Sp. Z.o.o. (продавець) укладено контракт на поставку продукції №2200112 (далі по тексту - контракт №2200112), відповідно до умов якого продавець зобов`язується поставити і передати у власність покупця товари в асортименті, кількості, за ціною і вартістю викладених в інвойсах, які є невід`ємною частиною даного контракту.

Згідно розділу 2 контракту ціна за одиницю найменування продукції по справжньому контракту визначається в інвойсі, який виставив продавець. Ціна і сума контракту можуть бути змінені продавцем тільки після узгодження з покупцем.

Відповідно до розділу 3 контракту продавець поставляє продукцію по даному контракту на умовах (Інкотермс 2010): СРТ - м. Київ, Україна. Продавець поставляє покупцеві продукцію, яка продається за контрактом, в терміни, узгоджені між сторонами в інвойсі на поставку і/або інших супровідних документах (пункти 3.1-3.2 розділу 3 контракту).

Згідно пунктів 5.2., 5.3 розділу 5 контракту оплата вартості продукції по інвойсу проводиться протягом 60 днів з моменту вивантаження продукції на складі покупця в м. Києві, Україна. Оплата за поставлену продукцію здійснюється в USD.

Того ж дня, як вбачається з матеріалів справи, між сторонами договору укладено додаткову угоду №1 до договору, відповідно до пункту 1 якої у зв`язку з досягненням сторонами взаємної довгострокової співпраці та збільшенням об`ємів продажу покупцем, продавець надав оновлений прайс-лист №0721 на продукцію, який набирає чинності з 01 липня 2020 року та використовується за контрактом на поставку продукції №2200112 від 16 липня 2020 року.

На виконання умов контракту позивачем подано до Київської митниці Державної митної служби України митну декларацію для оформлення товару.

Відповідно до митної декларації № UA100080/2020/521453 від 17 серпня 2020 року був заявлений до оформлення товар: сонячні фотовольтаїчні модулі SOLA-S120/NH-370W Mono-Crystalline Silicon Solar Module 1776*1052*35мм - 744 шт, торгівельна марка - SOLA, виробник - Jiangsu Green Power New Energy Co. LTD (графа №31).

У графах №15 та №20 зазначено країну відправлення: Китай, умови поставки: СРТ-UA Київ.

Митний орган в`їзду зазначений: Одеська митниця (графа №29 митної декларації).

Заявлена митна вартість визначена декларантом за основним методом - за ціною договору (3,70 доларів США).

До митної декларації № UA100080/2020/521453 декларантом було подано наступні документи: контракт №2200112; доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) № 1; інвойс від 16 липня 2020 року №FA/270/07/2020/AUTO; пакувальний лист від 30 грудня 2018 року; коносамент від 08 липня 2020 року №OOLU; CMR №0480 від 16 серпня 2020 року; сертифікат відповідності від 11 червня 2020 року №UA0.YT.061103-20; декларація про походження товару від 16 липня 2020 року №FA/270/07/2020/AUTO; прайс-лист від 01 липня 2020 року №0721 та технічний опис від 17 серпня 2020 року.

17 серпня 2020 року митний орган направив повідомлення декларанту в якому зазначив, що надані для підтвердження митної вартості документи всіх даних щодо включення складових митної вартості до ціни товару та відсутні повні відомості щодо ціни, яка сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари. Згідно з зовнішньоекономічним контрактом від 16.07.2020 №2200112 продавцем товарів виступає Afore Polska Sp.z.o.o. Разом з тим, у ДМВ не зазначено про пов`язаність підприємств. Постачання товарів здійснюється на СРТ-Київ. Разом з тим, у наданому коносаменті №OOLU у графах, що спеціально призначені для їх заповнення у випадку попередньої оплату фрахту відсутні позначки щодо його сплати. Крім того кінцевим місцем доставки товарів визначено Одесу, а не Київ. Отже, декларантом не надано об`єктивних та документально підтверджених відомостей щодо врахування у вартості товарів складових на транспортування товарів до місця ввезення на Україну. Також контрактом та інвойсом не визначено щодо маркування товарів торгівельною маркою SOLA, отже можливі витрати згідно частини 10 статті 58 Митного кодексу України, у зв`язку з чим декларанту запропоновано надати до митного органу наступні документи: 1) інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товарів та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезених товарів;: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 3) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 4) виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; 5) довідкову інформацію щодо вартості у країні - експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; 6) розрахунок ціни (калькуляцію) документації (за якою можливо перевірить суми прибутку, прямих та непрямих витрат, пов`язаних з імпортом, зберіганням та реалізацією оцінюваних товарів на території України); 7) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями; 8) копію митної декларації країни відправлення.

Декларантом подано митному органу додаткову документи, а саме, експортна декларація та висновок ТТП №Ц-872 від 18 серпня 2020 року.

19 серпня 2020 року митним органом з декларантом проведено консультацію та повідомлено, що враховуючи неможливість застосування попередніх методів, керуючись положеннями частини 8 статті 57 частини 1 статті 55 Митного кодексу України, відповідно до вимог статті 64 Митного кодексу України, у базі даних митних оформлень наявна інформація щодо митних оформлень подібних товарів за рівнем митної вартості 4,32 доларів США.

19 серпня 2020 року Київською митницею Держмитслужби прийнято рішення про коригування митної вартості товарів № UA100000/2020/000337/2 в якому визначено митну вартість товару 4,62 доларів США.

Вищевказане рішення про коригування митної вартості обґрунтовано тим, що коригування митної вартості товару здійснено відповідно до положень статті 55 Митного кодексу України у зв`язку з тим, що заявлено неповні відомості про митну вартість товару у документах, що підтверджують митну вартість. У результаті контролю встановлено, що документи, які підтверджують заявлену митну вартість, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості не містять, всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, а саме: в експертному висновку від 18 серпня 2020 року №Ц-872 зазначено, що він базується на порівняльному підході, що передбачає вивчення попиту та пропозицій на відповідному ринку. Експертом використані пропозиції товарів на ринку Китаю, що пропонуються за умовами поставки FOB- порти Китаю. Експертом зазначено, що він отримав пропозиції від виробників за умовами - CIF- Одеса. Разом з тим, такі самі ціни пропонуються виробниками на умовах FOB. Експертом робиться висновок щодо ціни товару за умовами СРТ-Київ, проте не показано яким чином він вирахував додаткові складові вартості товарів на транспортування та вартість страхування. Отже, враховуючи зазначене, висновок не може бути підставою для визначення митної вартості товарів. Копія митної декларації країни відправлення №01794209 надана без перекладу граф згідно статті 254 Митного кодексу України проте перевірені дані суперечать задекларованому у митній декларації №UA00080/2020/521453. Так, одержувачем (покупцем) товарів вказано Afore Polska Sp. Z.o.o. (Польща). При цьому торгівельною країною зазначено Україну. Також в декларації Китаю транспортним документом вказано коносамент OOLU, за яким одержувачем є українське підприємство та наявні інші невідповідності із даною поставкою. Прайс лист 0721 від 01 липня 2020 року наданий від продавця товарів та пов`язаної особи Afore Polska Sp. Z.o.o, а не від виробника товарів. Листом від 19 серпня 2020 року декларант повідомив щодо ненадання додаткових документів.

Тому митну вартість товару, що імпортується, скориговано із застосуванням резервного методу відповідно до статті 64 Митного кодексу України, що ґрунтується на митній декларації від 31 липня 2020 року № UA807170/2020/38192, яка була визнана митним органом.

19 серпня 2020 року відповідачем прийнято картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA100080/2020/00118, якою відмовлено у прийнятті митної декларації № UA100080/2020/521453 з причин порушення позивачем вимог статті 52 Митого кодексу України в частині правильності визначення митної вартості товару. Також зазначено, що митне оформлення товару можливе за умови застосування рішення про коригування митної вартості товару № UA100080/2020/000337/2 від 19 серпня 2020 року.

Не погоджуючись з вказаним рішенням митного органу, позивач звернувся до адміністративного суду з відповідною позовною заявою.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Відносини, пов`язані із справлянням митних платежів, регулюються Митним кодексом України, Податковим кодексом України та іншими законами України з питань оподаткування (частина 2 статті 1 Митного кодексу України).

Згідно з пунктів 23, 24 частини 1 статті 4 Митного кодексу України (далі по тексту - МК України) митне оформлення - виконання митних формальностей, необхідних для випуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення; митний контроль - сукупність заходів, що здійснюються з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку.

Суд зауважує, що під час вирішення даної адміністративної справи по суті, судом застосовуються положення законодавства, чинного на момент виникнення спірних правовідносин.

Статтею 49 МК України передбачено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

У відповідності до частини 1 статті 52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Згідно з частиною 2 статті 53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Частиною 3 статті 53 МК України передбачено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Відповідно до частини 4 статті 53 МК України у разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи: виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; розрахунок ціни (калькуляцію).

Частиною 5 статті 53 МК України передбачено, що забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Відповідно до частини 1 статті 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Згідно частини 2 статті 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

У відповідності до частини 3 статті 54 МК України за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Частиною 6 статті 54 МК України передбачено, що митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Відповідно до частини 7 статті 54 МК України у разі якщо під час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.

Згідно з частиною 1 статті 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Частиною 2 статті 57 МК України передбачено, що основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу (частина 3 статті 57 МК України).

У відповідності до частини 4 статті 57 МК України застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

Згідно частини 8 статті 57 МК України у разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Аналіз наведених норм чинного на момент виникнення спірних правовідносин законодавства, дозволяє суду дійти висновку, що основним методом визначення митної вартості товарів є метод - за ціною договору.

При цьому, обов`язок доведення митної ціни товару лежить саме на декларанті, в даному випадку, на позивачеві.

В той же час, митний орган у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи.

Наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Митний орган зобов`язаний зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки сумнівних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Як вже було зазначено судом, законодавець заборонив вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, не передбачені Митним кодексом України (стаття 53 МК України).

Так, судом встановлено, що позивачем надано всі необхідні документи для визначення митної вартості імпортованого товару, які містять складові вартості товару, що піддаються обчисленню, підтверджують ціну товару, та не містять неточностей чи розбіжностей.

Також, пунктом 4 частини 1 статті 58 Митного кодексу України передбачено, що метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо покупець і продавець не пов`язані між собою особи або хоч і пов`язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів.

Відповідач наголошує на тому, що сторони контракту є пов`язаними між собою особами, оскільки ОСОБА_1 , який є директором Afore Polska Sp. Z.o.o. та засновником Товариства з обмеженою відповідальністю «Афоре Україна» з часткою 55%.

Відповідно до частини 12 статті 58 Митного кодексу України той факт, що продавець і покупець пов`язані між собою особи, сам по собі не може бути підставою для розгляду вартості операції як неприйнятної. У таких випадках необхідно розглянути обставини продажу та прийняти вартість операції за умови, що взаємовідносини покупця і продавця не вплинули на ціну оцінюваних товарів.

Отже, за наявності достатніх підстав вважати, що відносини, зазначені у частині 12 статті 58 Митного кодексу України, вплинули на ціну оцінюваних товарів, митний орган повинен надати декларанту або уповноваженій ним особі свої письмові обґрунтування, що такий вплив мав місце.

Суд звертає увагу, що обов`язок доведення, що пов`язаність між продавцем та покупцем вплинув на митну вартість задекларованого товару покладено саме на митний орган, а не на декларанта.

Разом з тим, відповідачем не було доведено, що пов`язаність між продавцем та покупцем вплинула на митну вартість задекларованого товару, тому слід вважати, що взаємовідносини, зазначені у частині 12 статті 58 Митного кодексу України, не вплинули на ціну оцінюваних товарів.

Вказане також відповідає положенням частині 14 статті 58 Митного кодексу України, якою встановлено, що у разі відсутності обґрунтувань з боку митного органу необхідно вважати, що взаємовідносини, зазначені у частині дванадцятій цієї статті, не вплинули на ціну оцінюваних товарів.

З аналізу наведеної норми випливає, що за відсутності при перевірці заявленої митної вартості обґрунтувань з боку митного органу щодо впливу взаємозв`язку на ціну товару, відсутні перешкоди для застосування першого методу визначення митної вартості при пов`язаності продавця з покупцем.

Крім того, у оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості товару відповідач зазначає, що Afore Polska Sp. Z.o.o. є покупцем товарів, натомість, такі твердження спростовуються наявними в матеріалах справи доказами, зокрема, укладеним контрактом №2200112 від 16 липня 2020 року, а тому у митній декларації правомірно зазначено торгівельну країну - Україна, відповідно, у коносаменті OOLU вірно зазначено одержувачем українське підприємство.

При цьому, у рішенні також зазначено, що декларант повідомив щодо ненадання додаткових документів, проте, такі висновки відповідача також не відповідають дійсності, оскільки декларантом, було надано додаткові документи на вимогу митного органу, проте, лише ті, які він вважав необхідними, а не всі, які запитував митний орган, що підтверджується наданими відповідачем документами.

В свою чергу, посилання відповідача на відсутність серед наданих позивачем документів прайс-листа виробника товару та відмова митного органу від прийняття експертного висновку, як на підставу правильності визначення митної вартості товару, на переконання суду, не може бути обґрунтованою підставою для відмови у застосуванні першого (основного) методу визначення митної вартості товару, оскільки митний орган не довів, що надані до митного оформлення документи згідно з частиною 2 статті 53 Митного кодексу України містять розбіжності, неповну та/або недостовірну інформацію, містять ознаки підробки, або не підтверджують числові значення складових митної вартості товарів.

Крім цього, суд вважає за необхідне зазначити, що в разі здійснення коригування митної вартості за другорядними методами, в тому числі резервним методом, у рішенні про коригування митний орган поряд з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, повинен навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо; у разі визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу до того ж зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні (пункт 2.1 Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 2012 року № 598).

Отже, у рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім номера та дати митних декларацій, митний орган повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу.

Разом з тим, спірне рішення відповідача містять лише загальний вид товару та країну походження. Хоча товар одного виду, який заявлено до митного декларування, має індивідуальне маркування, до якого закладено інформацію про характеристики та властивості товару, на підставі чого встановлюється ціна для нього.

Більш того, слід зауважити, що сумніви митного органу у достовірності відомостей про митну вартість товарів, які виникли у зв`язку з тим, що надані документи, на думку контролюючого органу, не підтверджували вартості, так як містили розбіжності, суд відхиляє, оскільки такі доводи спростовуються наявними в матеріалах справи первинними документами, які були надані відповідачу під час проведення митних процедур.

Таким чином, суд ще раз наголошує на тому, що позивачем надано відповідачу для митного оформлення імпортованого товару документи, що передбачені частиною другою статті 53 Митного кодексу України. Подані документи містили достовірні числові дані, які підтверджували митну вартість товарів за ціною договору згідно з вимогами частин четвертої, п`ятої статті 58 Митного кодексу України.

На переконання суду, декларантом надано належні документи, які вимагає законодавство, для підтвердження відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Зазначена поставка відбувалась в рамках контракту № 2200112, посилання на який містилося у всіх наданих документах.

Застосування декларантом методу визначення митної вартості товару за ціною договору (контракту) підтверджується доданими до митної декларації документами, відповідно до яких ціна товару становить 3,70 доларів США за одиницю товару, що відповідає митній вартості зазначеній декларантом у митній декларації.

В свою чергу, митним органом в оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості товарів не наведено належних та допустимих доказів того, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, витребування митницею інших документів відбувалось без належного зазначення обставин, які ці документи повинні підтвердити, а тому застосування зазначеним рішенням іншого методу, ніж основний метод, визначення митної вартості товарів - є противоправним.

Також, суд вважає за необхідне зазначити, що матеріалами справи підтверджено та встановлено судом, що відповідач протиправно всупереч вимогам статті 53 МК України, вимагав додаткові документи від позивача, як декларанта при митному оформленні, оскільки останнім первинно було подано весь пакет документів для митного оформлення.

Враховуючи встановлені обставини справи, а також правове регулювання спірних правовідносин, суд дійшов висновку, що позивач надав усі наявні та достатні документи, передбачені Митним кодексом України, необхідні для визначення митної вартості, та які містять повну інформацію про митну вартість та її складові, в той час, як відповідач не довів належними, достатніми та беззаперечними доказами, що надані декларантом документи в своїй сукупності не підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за ці товари та не дають можливість здійснити митне оформлене товару за визначеним декларантом основним методом - за ціною договору.

В той же час, суд зазначає, що відповідачем також на підставі оскаржуваного рішення митним органом заповнено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA100080/2020/00118 від 19 серпня 2020 року, а тому, зважаючи на встановлені судом обставини, суд дійшов висновку про обгрунтованість позовних вимог в цій частині та наявність правових підстав для визнання вказаної картки відмови протиправною та такою, що підлягає скасуванню.

Аналізуючи вищевикладене та надані докази у їх сукупності, позовні вимоги є такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

На переконання суду, відповідачем не доведено правомірності вчинених дій, з урахуванням вимог, встановлених частиною 2 статті 19 Конституції України та частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог та системного аналізу положень законодавства України, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Як вбачається з наявної у матеріалах справи квитанції, позивачем під час звернення з даним позовом до суду сплачено судовий збір у розмірі 2102,00 грн. Відтак, враховуючи розмір задоволених позовних вимог, суд присуджує на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2102,00 грн за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

На підставі вище викладеного, керуючись статтями 2, 6-10, 19, 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Афоре Україна» до Київської митниці Держмитслужби про визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості та картки відмови - задовольнити.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів Київської міської митниці Держмитслужби №UA100080/2020/000337/2 від 19 серпня 2020 року.

3. Визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA100080/2020/00118 від 19 серпня 2020 року.

4. Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Афоре Україна» (03035, місто Київ, вулиця Генерала Шаповала, будинок 2, офіс 306, ) понесені ним судові витрати на сплату судового збору у розмірі 2102,00 грн (дві тисячі сто дві гривні 00 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Київської міської митниці Держмитслужби (03124, місто Київ, бульвар Гавела Вацвала, будинок 8а, ).

Рішення набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України, після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України, протягом тридцяти днів, з дня складання повного тексту рішення.

Суддя К.Ю. Гарник