Справа № 540/1146/21
Суддя: Хом'якова В.В.
Дата ухвалення: 2021-04-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 квітня 2021 р.м. ХерсонСправа № 540/1146/21
Херсонський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Хом`якової В.В., розглянувши в порядку письмового провадження матеріали адміністративної справи за позовом ОСОБА_1 до Приватного виконавця Мельника Юрія Анатолійовича виконавчого округу міста Києва, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова Компанія "Аланд" про визнання протиправною та скасування постанови приватного виконавця,

встановив:

ОСОБА_2 (позивач) звернулася до суду з позовом до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Мельника Юрія Анатолійовича (відповідач), в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Мельник Юрія Анатолійовича про відкриття виконавчого провадження № 64337560 від 02.02.2021 року щодо стягнення з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Аланд" заборгованості в розмірі 9073,42 гривень. Виконавче провадження було відкрито на виконання виконавчого напису № 63843 від 05.10.2020, вчиненого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай Олегом Станіславовичем, про стягнення з позивачки на користь ТОВ "Фінансова компанія "Аланд" заборгованості в сумі 9073,42 грн., зазначивши при цьому адресу проживання: АДРЕСА_1 . Позовні вимоги мотивовані тим, що, зокрема, боржник не проживає у м. Києві, а тому приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва безпідставно прийнято до виконання виконавчий документ не за місцем проживання боржника. Також, позивачка вказує на те, що не має фінансових зобов`язань перед ТОВ "Фінансова компанія "Аланд", оскільки кредитних договорів, або будь-яких інших документів з третьою стороною укладено та підписано не було.

Ухвалою від 26.03.2021 відкрито спрощене провадження у справі, залучено до участі в розгляді справи в якості третьої особи без самостійних вимог на стороні відповідача - ТОВ "Фінансова компанія "Аланд", призначено судове засідання на 05.04.2021.

Ухвалою суду від 29.03.2021 відмовлено у задоволенні клопотання позивачки щодо забезпечення позову.

05.04.2021 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач зазначає, що, зокрема, приватний виконавець отримує інформацію про боржника з наданих йому на виконання виконавчих документів та позбавлений повноважень перевіряти відповідність фактичного місця проживання боржника, а тому, оскільки у виконавчому написі нотаріуса зазначено місце проживання боржника у м. Києві, Законом України "Про виконавче провадження", Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженою Міністерством юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5, чи будь-яким іншим нормативно-правовим актом, не передбачено обов`язку приватного виконавця вимагати від стягувача документи на підтвердження інформації, що зазначена у виконавчому документі. Приватний виконавець у випадку, коли у виконавчому документі зазначена адреса проживання боржника, що знаходиться у його виконавчому окрузі, при прийнятті такого виконавчого документа на виконання не вправі вимагати від стягувача підтверджуючі документи, а відтак єдиним належним та допустимим доказом місця проживання боржника є виконавчий документ - виконавчий напис, який виданий приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм Олегом Станіславовичем. Відтак, відповідач вважає, що оскаржувана постанова про відкриття виконавчого провадження є правомірною.

05.04.2021 до суду від позивачки надійшла заява про долучення додатково до матеріалів справи копій ухвал Херсонського міського суду Херсонської області ОСОБА_6., ОСОБА_7. про самовідвід за розглядом позовної заяви ОСОБА_2 про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Справа розглядається в письмовому провадженні, у зв`язку з надходженням заяви позивачки про розгляд справи, неприбуттям до судового засідання відповідача і представника третьої особи.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 257 КАС України, за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності. За правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

Суд, з`ясувавши обставини, на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, встановив наступне.

ОСОБА_2 з 03.03.2000 зареєстрована у АДРЕСА_2 , що підтверджується даними її паспорту.

У 2012 році між публічним акціонерним товариством "Райффайзен Банк Аваль" та ОСОБА_3 був укладений договір про надання банківських послуг у сфері страхування № 010/0390/82/0101136, відповідно до умов якого позивачці був виданий кредит в сумі 1000,00 грн. під 36 % річних із строком погашення 29.11.2016, за умовами договору кредитодавець надає позичальнику кредит у розмірі та на умовах, визначених цим договором, у тимчасове, строкове, платне користування, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом у відповідності до умов договору в національній грошовій одиниці України гривні.

05.10.2020 приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального коругу Горай О.С. вчинив виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 63843 про звернення стягнення із ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором на загальну суму 9073,42 грн., плата за вчинення виконавчого напису 500 грн., строк пред`явлення виконавчого напису до виконання 3 роки. Виконавчий напис містить відомості про те, що він вчинений для стягнення заборгованості по кредитному договору № 010/0390/82/0101136, укладеному боржницею із АТ "Райффайзен Банк Аваль", а стягувач ТОВ "Фінансова компанія "Аланд" набув прав стягувача за договором на відступлення прав вимоги № 11/08/2020-КА від 11.08.2020.

12.03.2021 року позивачка отримала копії документів щодо відкриття виконавчого провадження, зміст яких свідчив, що приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Мельником Ю.А. відкрито провадження за заявою ТОВ "Фінансова компанія "Аланд" про примусове виконання виконавчого напису № 63843 від 05 жовтня 2020 року, виданого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм Олегом Станіславовичем, про стягнення з боржниці ОСОБА_3 коштів у розмірі 9073,42 грн. В постанові зазначено адресу ОСОБА_3 : АДРЕСА_1 .

Не погоджуючись з постановою приватного виконавця про відкриття виконавчого провадження, позивачка звернулася до суду з даним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступних приписів законодавства.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначено Законом України від 02.06.2016 № 1404-VIII "Про виконавче провадження"(далі - Закон № 1404).

За приписами ч. 1 ст. 5 Закону України № 1404, примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та, у передбачених цим Законом випадках, на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Статтею 3 Закону № 1404 передбачено, що підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема, виконавчих написів нотаріусів. Вимоги до виконавчого документа визначені ст.4 Закону № 1404.

Згідно ч.2 ст.24 Закону № 1404 приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника.

Відповідно до ч. 2 ст. 25 Закону України № 1403-VIII "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" (далі - Закон № 1403), приватний виконавець має право приймати до виконання виконавчі документи, місце виконання яких відповідно до Закону України "Про виконавче провадження" знаходиться у межах Автономної Республіки Крим, області або міста Києва чи Севастополя, у яких розташований його виконавчий округ. Згідно ч.1 ст.25 Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів", виконавчим округом є територія Автономної Республіки Крим, області, міста Києва чи Севастополя.

Виконавчі дії у виконавчих провадженнях, відкритих приватним виконавцем у виконавчому окрузі, можуть вчинятися ним на всій території України.

Таким чином, приватний виконавець вправі приймати до виконання виконавчі документи щодо боржників - фізичних осіб виключно у випадку, якщо місце проживання, перебування боржника або місце знаходження його майна знаходяться у межах його виконавчого округу.

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 4 Закону № 1404, у виконавчому документі, зокрема, зазначається повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи.

У свою чергу, згідно з ч. 1 ст. 24 Закону № 1404, місцем виконання рішення є місце проживання, перебування, роботи боржника або місцезнаходження його майна.

Отже, виконавче провадження здійснюють органи державної виконавчої служби (державні виконавці) та, у передбачених Законом № 1404 випадках, приватні виконавці. Приватні виконавці здійснюють примусове виконання рішень, зокрема, й на підставі виконавчих написів нотаріусів. Приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи виключно у двох випадках: або за місцем проживання, перебування боржника-фізичної особи, за місцезнаходженням боржника-юридичної особи, або за місцезнаходженням майна боржника.

За змістом ст. 26 Закону № 1404, виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, зокрема, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Таким чином, виконавче провадження ініціюється стягувачем, право вибору, за умови наявності повноважень на вчинення виконавчих дій у кількох виконавців, належить стягувачу. Виконавчий документ є підставою для відкриття виконавчого провадження.

Закон №1404 не передбачає права виконавця ставити під сумнів відомості, зазначені у виконавчому документі.

В даному випадку, позивачка зазначає, що вона не проживає у м. Києві, а тому приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва безпідставно прийнято до виконання виконавчий документ не за місцем проживання боржника.

Однією з підстав для відкриття виконавчого провадження є заява стягувача про примусове виконання рішення. У такій заяві, стягувач має право зазначити відомості, що ідентифікують боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення (рахунок боржника, місце роботи чи отримання ним інших доходів, конкретне майно боржника та його місцезнаходження тощо), рахунки в банківських установах для отримання ним коштів, стягнутих з боржника.

Суд погоджується з доводами позивача про те, що положеннями законодавства, що регулюють процес здійснення виконавчого провадження приватними виконавцями встановлено обмеження щодо можливості приватних виконавців, які прикріплені до певного виконавчого округу, приймати до виконання виконавчі документи, що видані щодо боржників (фізичних осіб), які мешкають в інших виконавчих округах.

При цьому, на стадії відкриття виконавчого провадження, приватний виконавець отримує інформацію про боржника безпосередньо з виконавчого документу, в якому міститься адреса місця проживання чи перебування відповідного боржника (фізичної особи).

Як вбачається з оскаржуваної постанови приватного виконавця, спірне виконавче провадження відкрито на виконання виконавчого напису приватного нотаріуса № 63843 від 05 жовтня 2020 року, у якому зазначено, що фактична адреса проживання ОСОБА_3 : АДРЕСА_1 . Отже, адреса місця проживання або місця перебування боржника (фізичної особи), що вказана у виконавчому документі, знаходилась в межах виконавчого округу приватного виконавця.

Положеннями Закону України "Про виконавче провадження" та Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 за № 512/5, не передбачено обов`язку у приватного виконавця перевіряти правдивість зазначеного у виконавчому документі (яким в даному випадку є виконавчий напис нотаріуса) місця проживання боржника на стадії відкриття виконавчого провадження.

Суд вважає за необхідне зазначити, що у межах розгляду даної справи адміністративним судом не вирішується питання доцільності відкриття виконавчого провадження приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва, а перевіряється виключно законність рішень, дій чи бездіяльності приватного виконавця у даній справі, станом на момент їхнього прийняття або вчинення. Приватним виконавцем при відкритті спірного виконавчого провадження не було порушено вимог законодавства у сфері виконавчого провадження, так як він керувався інформацією, яка міститься у відповідному виконавчому документі, а саме у виконавчому написі приватного нотаріуса.

Крім того, у межах розгляду даної справи суд позбавлений можливості надавати правову оцінку діям приватного нотаріусу щодо зазначення спірної інформації у відповідному виконавчому написі, оскільки дане питання не входить у компетенцію адміністративного суду.

Згідно приписів ст. 88 Закону України "Про нотаріат", нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України затверджено Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5. Відповідно до п.1, 2 Глави 12 розділу І Порядку № 296/5 захист цивільних прав здійснюється нотаріусом шляхом вчинення виконавчого напису. Виконавчі написи вчиняються нотаріусами на документах, які встановлюють заборгованість або передбачають повернення майна. Відповідно п.3 глави 16 наведеного порядку, нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172.

При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. Пунктом 4 Глави 16 розділу II Порядку № 296/5 визначено зміст виконавчого напису, зокрема, найменування та місце проживання (місцезнаходження) боржника, дату й місце його народження, місце роботи (для фізичних осіб), номери рахунків в установах банків (для юридичних осіб).

З аналізу викладеного вбачається, що вчинення виконавчого напису (складення виконавчого документа) перебуває в межах повноважень відповідного нотаріуса, як і відповідальність за правильність наведених в ньому даних.

Порядок визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, встановлено у Цивільному процесуальному кодексу України. Позивачка не надала суду доказів скасування виконавчого напису нотаріуса № 83843 від 05.10.2020 року, отже, він є чинним. Таким чином в разі, якщо позивачка вважає протиправним виконавчий напис, на підставі якого здійснюється стягнення, належним способом судового захисту прав є цивільний позов про його скасування.

Згідно пункту 3 розділу III Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 р. № 512/5, у разі пред`явлення виконавчого документа до органу державної виконавчої служби або приватного виконавця за місцем проживання чи перебування боржника - фізичної особи, адреса якого відрізняється від адреси, зазначеної у виконавчому документі, до заяви про примусове виконання рішення стягувач має додати документ/копію документа, який підтверджує, що місцезнаходженням боржника - юридичної особи або адресою проживання чи перебування боржника - фізичної особи є територія, на яку поширюється компетенція органу державної виконавчої служби, або територія виконавчого округу приватного виконавця. Тобто, наведене положення Інструкції передбачає обов`язок виконавця перевіряти відомості щодо боржника, наведені стягувачем в інших, окрім виконавчого документа, заявах в разі якщо вони суперечать відомостям виконавчого документа. Обов`язок перевіряти відомості виконавчого документа Інструкцією не передбачений.

За змістом ч.1 ст. 4 Закону № 1404-VIIІ, у виконавчому документі обов`язково зазначається адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи.

Законодавець, визначаючи місце виконання рішення, вживає поняття місце проживання та місце перебування, під якими розуміються відповідно адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік, та житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини. Оскільки за приписами ч.2 ст. 2 Закону № 1382-IV реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження, то законодавець розрізняє поняття місце проживання, місце перебування і місце реєстрації. Отже, визначальне значення для визначення місце виконання рішення має саме місце проживання/ перебування боржника-фізичної особи, а не місце його реєстрації.

Приписами ч. 4 ст. 4 Закону № 1404 встановлено вичерпний перелік підстав для повернення виконавчого документа. На етапі вирішення питання про відкриття виконавчого провадження або про повернення виконавчого документа у приватного виконавця відсутній обов`язок, а отже і будь-який механізм, спрямований на перевірку законності виконавчого документа та правильності визначення в ньому адреси місця проживання/перебування боржника

Підсумовуючи викладене, суд зазначає, що оскільки до приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Мельника Ю.А. надійшов виконавчий документ - чинний виконавчий напис № 63843 від 05.10.2020, в якому зазначено, що боржник проживає у межах виконавчого округу м. Києва, у приватного виконавця не було підстав для повернення виконавчого документа стягувачу, передбачених ч.4 ст. 4 Закону №1404, у зв`язку з пред`явленням не за місцем виконання.

Відповідно до частин 1, 2 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

При вказаних обставинах суд дійшов висновку, що наявними в матеріалах справи документами підтверджено правомірність постанови приватного виконавця, з урахуванням вимог встановлених ч.2 ст. 19 Конституції України та ч.2 ст. 2 КАС України, а тому, виходячи системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Керуючись статтями 9, 14, 73-78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

вирішив:

Відмовити ОСОБА_5 в задоволенні адміністративного позову.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до П`ятого апеляційного адміністративного суду, шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення, при цьому, відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України, до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення складено та підписано 15.04.2021.

Суддя В.В. Хом`якова

кат. 105000000