Справа № 140/16423/20
Суддя: Валюх Віктор Миколайович
Дата ухвалення: 2021-03-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2021 року ЛуцькСправа № 140/16423/20

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Валюха В.М.,

за участю секретаря судового засідання Головатої І.В.,

позивача ОСОБА_1 ,

представників відповідача Паш`яна Д.Р., Клочко І.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом громадянина Демократичної Республіки Конго ОСОБА_1 до Управління Державної міграційної служби України у Волинській області про визнання неправомірним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Громадянин Демократичної Республіки Конго (далі - ДРК) ОСОБА_1 звернувся з позовом до Державної міграційної служби України (далі - ДМСУ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Управління Державної міграційної служби України у Волинській області (далі - УДМСУ у Волинській області) про визнання неправомірним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач, маючи цілком обґрунтовані побоювання стати жертвою переслідувань з політичних причин, а також побоюючись загальнопоширеного насильства в умовах внутрішнього збройного конфлікту та систематичного порушення прав людини, не може повернутися до країни походження ДРК, у зв`язку із чим подав до УДМСУ у Волинській області належним чином оформлену та обґрунтовану заяву-анкету про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту.

23.10.2020 позивач отримав повідомлення УДМСУ у Волинській області від 22.10.2020 № 20 про відмову у визнанні біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, на підставі наказу ДМСУ від 20.10.2020 № 73.

Позивач вважає таке рішення ДМСУ протиправним та необґрунтованим, з огляду на таке.

Так, позивач є громадянином ДРК та перебуває за її межами в Україні у зв`язку із тим, що не може повернутися на територію ДРК та змушений шукати захист в Україні з огляду на об`єктивні обставини, які викликали у нього обґрунтовані побоювання за життя та здоров`я. Позивач через обґрунтовані побоювання стати жертвою переслідування через політичні переконання та побоювання щодо загрози загальнопоширеного насильства в ситуаціях внутрішнього збройного конфлікту не може повернутися в країну свого походження через війну, ситуація в ДРК кожен день погіршується і це підтверджується інформацією про країну походження. Відповідач взагалі не поцікавився ситуацією у країні походження під час прийняття оскаржуваного рішення, незважаючи на те, що такі дані були наведені позивачем у своїй заяві-анкеті. Між тим, інформація по країні походження міститься у загальнодоступних засобах масової інформації та не потребує доказування.

Об`єктивно вбачається, що влада ДРК не здатна забезпечити захист позивачу від загрози загальнопоширеного насильства в ситуаціях внутрішнього збройного конфлікту та систематичного порушення прав людини. Працівники відповідача дослідили інформацію по країні походження формально. Відмова відповідача в наданні позивачу статусу біженця або особи, яка потребує додаткового захисту, може мати наслідком виникнення у позивача обов`язку повернутися до країни походження, а відтак (з огляду на інформацію про країну походження) така відмова є порушенням норм законодавства України та міжнародного права.

Позивач просить визнати неправомірним та скасувати рішення ДМСУ № 73 від 20.10.2020 про відмову у визнанні біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, та зобов`язати відповідача визнати позивача біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, відповідно до вимог чинного законодавства.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 04.12.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у даній справі, судовий розгляд справи ухвалено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін суддею одноособово (а. с. 25-26).

В поданому до суду відзиві від 18.12.2020 № 0701.6-5830/0701.6.2-20 (а. с. 29-34) представник відповідача ДМСУ та третьої особи УДМСУ у Волинській області Коваленко М.В. позов не визнала та просить відмовити у його задоволенні з підстав правомірності оскаржуваного рішення.

11.02.2021 суд постановив ухвалу про розгляд справи за правилами загального позовного провадження, якою також продовжив строк підготовчого провадження на тридцять днів, у справі призначено підготовче засідання на 10:00 24.02.2021 (а. с. 99), яке було відкладено на 14:30 04.03.2021.

Ухвалою суду від 04.03.2021 замінено у даній справі первісного відповідача ДМСУ на належного відповідача УДМСУ у Волинській області (а. с. 118).

04.03.2021 суд постановив ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті на 10:00 30.03.2021 (а. с. 119).

В судовому засіданні позивач позов підтримав з підстав, викладених у позовній заяві, та просить його задовольнити. При цьому, позивач достатньо вільно володіє українською мовою, з клопотаннями про залучення до участі у справі перекладача, а також представника для надання йому правової допомоги до суду не звертався, виявив бажання самостійно здійснювати захист свої прав у суді без адвоката та перекладача.

Представники відповідача УДМСУ у Волинській області в судовому засіданні позов заперечили та просять відмовити у його задоволенні з підстав, викладених у відзиві.

Заслухавши вступне слово учасників справи, дослідивши письмові докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив такі обставини та дійшов наступних висновків.

Судом, на підставі матеріалів особової справи № 2020LT0012 (а. с.39-94), встановлено, що 29.09.2020 до УДМСУ у Волинській області від позивача ОСОБА_1 , громадянина ДРК, ІНФОРМАЦІЯ_1 , надійшла заява-анкета про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, яка у справі знаходиться також і у перекладі на українську мову (а. с. 46-57).

Наказом УДМСУ у Волинській області від 20.10.2020 № 73 «Про відмову в оформленні документів для вирішення питання про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту», прийнятим на підставі письмового висновку від 20.10.2020, відмовлено в оформленні документів позивача для вирішення питання про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту (а. с. 89).

УДМСУ у Волинській області направило позивачу повідомлення від 22.10.2020 № 20 про відмову у визнанні біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту (а. с. 91).

При вирішенні даного спору суд застосовує такі нормативно-правові акти.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 1 Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту» від 08.07.2011 № 3671-VI (далі - Закон № 3671-VI) біженець - особа, яка не є громадянином України і внаслідок обґрунтованих побоювань стати жертвою переслідувань за ознаками раси, віросповідання, національності, громадянства (підданства), належності до певної соціальної групи або політичних переконань перебуває за межами країни своєї громадянської належності та не може користуватися захистом цієї країни або не бажає користуватися цим захистом внаслідок таких побоювань, або, не маючи громадянства (підданства) і перебуваючи за межами країни свого попереднього постійного проживання, не може чи не бажає повернутися до неї внаслідок зазначених побоювань, а пунктом 13 частини першої статті 1 цього ж Закону передбачено, що особа, яка потребує додаткового захисту, - особа, яка не є біженцем відповідно до Конвенції про статус біженців 1951 року і Протоколу щодо статусу біженців 1967 року та цього Закону, але потребує захисту, оскільки така особа змушена була прибути в Україну або залишитися в Україні внаслідок загрози її життю, безпеці чи свободі в країні походження через побоювання застосування щодо неї смертної кари або виконання вироку про смертну кару чи тортур, нелюдського або такого, що принижує гідність, поводження чи покарання або загальнопоширеного насильства в ситуаціях міжнародного або внутрішнього збройного конфлікту чи систематичного порушення прав людини і не може чи не бажає повернутися до такої країни внаслідок зазначених побоювань.

За приписами частини першої статті 6 Закону № 3671-VI не може бути визнана біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, особа: яка вчинила злочин проти миру, воєнний злочин або злочин проти людства і людяності, як їх визначено у міжнародному праві; яка вчинила злочин неполітичного характеру за межами України до прибуття в Україну з метою бути визнаною біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, якщо таке діяння відповідно до Кримінального кодексу України належить до тяжких або особливо тяжких злочинів; яка винна у вчиненні дій, що суперечать меті та принципам Організації Об`єднаних Націй; стосовно якої встановлено, що умови, передбачені пунктами 1 чи 13 частини першої статті 1 цього Закону, відсутні; яка до прибуття в Україну була визнана в іншій країні біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту; яка до прибуття в Україну з наміром бути визнаною біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, перебувала в третій безпечній країні. Дія цього абзацу не поширюється на дітей, розлучених із сім`ями, а також на осіб, які народилися чи постійно проживали на території України, а також їх нащадків (дітей, онуків).

Згідно з частиною першою статті 7 Закону № 3671-VI оформлення документів для вирішення питання щодо визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, проводиться на підставі заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту. Така заява особисто подається іноземцем чи особою без громадянства або її законним представником до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту, за місцем тимчасового перебування заявника.

Відповідно до частин четвертої, шостої статті 8 цього ж Закону рішення про оформлення або відмову в оформленні документів для вирішення питання щодо визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, приймається на підставі письмового висновку працівника, який веде справу, і оформлюється наказом уповноваженої посадової особи центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту. Рішення про відмову в оформленні документів для вирішення питань щодо визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, приймаються за заявами, які є очевидно необґрунтованими, тобто якщо у заявника відсутні умови, зазначені пунктами 1 чи 13 частини першої статті 1 цього Закону, а також якщо заяви носять характер зловживання: якщо заявник з метою визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, видає себе за іншу особу, а так само за заявами, поданими особами, яким було відмовлено у визнанні біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, у зв`язку з відсутністю підстав, передбачених для визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, встановлених пунктами 1 чи 13 частини першої статті 1 цього Закону, якщо зазначені умови не змінилися.

Згідно з Конвенцією про статус біженців 1951 року і Протоколом 1967 року поняття «біженець» включає в себе чотири основні підстави, за наявності яких особі може бути надано статус біженця.

Такими підставами є: 1) знаходження особи за межами країни своєї національної належності або, якщо особа не має визначеного громадянства, за межами країни свого колишнього місця проживання; 2) наявність обґрунтованих побоювань стати жертвою переслідувань; 3) побоювання стати жертвою переслідування повинно бути пов`язане з ознаками, які вказані в Конвенції про статус біженців, а саме: а) расової належності; б) релігії; в) національності (громадянства); г) належності до певної соціальної групи; д) політичних поглядів; 4) неможливістю або небажанням особи користуватися захистом країни походження внаслідок таких побоювань. При цьому, повинні враховуватися всі чотири підстави, та немає значення, чи склалися обґрунтовані побоювання стати жертвою переслідування за однією з наведених ознак чи за декількома.

Крім того, обґрунтоване побоювання стати жертвою переслідувань є визначальним у переліку критеріїв щодо визначення біженця. Цей критерій складається із суб`єктивної та об`єктивної сторін.

Суб`єктивна сторона полягає у наявності в особи зазначеного побоювання. Побоювання є оціночним судженням, яке свідчить про психологічну оцінку особою ситуації, що склалася навколо неї. Суб`єктивна оцінка залежить від особистості, і те, що для однієї особи є нормою, для іншої може бути нестерпним. Побоювання ґрунтується не тільки на тому, що особа постраждала особисто від дій, які змусили її покинути країну, тобто ці побоювання можуть випливати не з власного досвіду біженця, а з досвіду інших людей (рідних, друзів та інших членів тієї ж расової або соціальної групи тощо). Об`єктивна сторона пов`язана з наявністю обґрунтованого побоювання переслідування і означає наявність фактичних доказів того, що ці побоювання є реальними.

Ситуація у країні походження при визнанні статусу біженця є доказом того, що суб`єктивні побоювання стати жертвою переслідування є цілком обґрунтованими, тобто підкріплюються об`єктивним положенням у країні та історією, яка відбулася особисто із заявником.

Ситуація виникнення цілком обґрунтованих побоювань переслідування може скластися як під час знаходження людини у країні свого походження (у цьому випадку особа залишає країну у пошуках притулку), так і під час знаходження людини в Україні, через деякий час після від`їзду з країни походження (тобто, ситуація в країні походження змінилася після від`їзду, породжуючи серйозну небезпеку для заявника), або може ґрунтуватися на діях самого заявника після його від`їзду, коли повернення до країни походження стає небезпечним. Таке цілком обґрунтоване побоювання повинно бути на цей час.

За приписами частини сьомої статті 7 Закону № 3671-VI до заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, додаються документи, що посвідчують особу заявника, а також документи та матеріали, що можуть бути доказом наявності умов для визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту. У разі якщо у заявника відсутні документи, що посвідчують його особу, або такі документи є фальшивими, він повинен повідомити про цю обставину в заяві про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, а також викласти причини виникнення зазначених обставин.

В той же час, залежно від певних обставин отримання і надання документів, які можуть бути доказом наявності умов для визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, особою, котра звертається за встановленням статусу біженця, може бути взагалі неможливим, тому така обставина не є підставою для визнання відсутності умов, за наявності яких надається статус біженця або визнання особи такою, що потребує додаткового захисту. Крім того, підтвердження обґрунтованості побоювань переслідування (через інформацію про можливість таких переслідувань у країні походження біженця) можуть отримуватися від особи, яка шукає статусу біженця, та незалежно від неї - з різних достовірних джерел інформації, наприклад, із резолюцій Ради Безпеки ООН, документів і повідомлень Міністерства закордонних справ України, інформації, зібраної та проаналізованої Державною міграційною службою України, Управління Верховного Комісара ООН у справах біженців, Правил № 649, інших міжнародних, державних та неурядових організацій, із публікацій у засобах масової інформації.

Як вбачається із висновку працівника УДМСУ у Волинській області щодо прийняття рішення про відмову в оформленні документів для вирішення питання щодо визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту від 20.10.2020 (а. с. 82-88), на підставі якого було прийнято оскаржуваний наказ УДМСУ у Волинській області від 20.10.2020 № 73 (а. с. 89), позивачу відмовлено в оформленні документів для вирішення питання щодо визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту у зв`язку із тим, що заява є очевидно необґрунтованою, оскільки не містить підстав, передбачених пунктами 1 та 13 частини першої статті 1 Закону № 3671-VI.

З такими висновками органу державної міграційної служби суд погоджується, з огляду на таке.

Згідно із пунктом 4.1 розділу IV «Попередній розгляд заяв» Правил розгляду заяв та оформлення документів, необхідних для вирішення питання щодо визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, втрату і позбавлення статусу біженця та додаткового захисту і скасування рішення про визнання особи біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.09.2011 № 649, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 05.10.2011 за № 1146/19884 (далі - Правила № 649), під час попереднього розгляду заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, уповноважена посадова особа територіального органу ДМС (особа, яка веде справу) протягом п`ятнадцяти робочих днів з дня реєстрації заяви: а) проводить співбесіду із заявником з дотриманням правил, встановлених частинами другою та третьою статті 8 Закону. У разі залучення перекладача для участі в співбесіді, у тому числі через систему відеоконференц-зв`язку, уповноважена посадова особа територіального органу ДМС перед початком співбесіди попереджає перекладача про необхідність дотримання умов конфіденційності, що оформлюється розпискою про нерозголошення відомостей, що містяться в особовій справі заявника (додаток 11). Результати співбесіди оформлюються відповідним протоколом співбесіди (додаток 12) з особою, яка подала заяву про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, що підписується цією особою або її законним представником, перекладачем, адвокатом, психологом, педагогом (за наявності); б) розглядає відомості, наведені в заяві про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, та інші документи, вимагає додаткові відомості, що можуть підтверджувати наявність чи відсутність підстав для прийняття рішення про оформлення документів для вирішення питання щодо визнання особи біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту; в) готує письмовий висновок щодо прийняття рішення про оформлення документів для вирішення питання щодо визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, або про відмову в оформленні документів для вирішення питання щодо визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту (додаток 13). У висновку обов`язково робиться посилання на використану інформацію про країну походження заявника, включаючи сторінки, назви інформаційних звітів, роки та найменування установ чи організацій, що його підготували, посилання на електронну адресу, якщо звіти було опубліковано в Інтернеті, та її співвідношення із змістом заяви та відомостями, отриманими під час співбесіди із заявником або його законним представником. Цей висновок повинен включати посилання на точну, актуальну інформацію з декількох джерел.

На думку суду, відповідач УДМСУ у Волинській області при розгляді заяви позивача та прийнятті оскаржуваного наказу про відмову в оформленні документів для вирішення питання щодо визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, дотримав встановлену процедуру попереднього розгляду заяви, провівши співбесіду, оформлену протоколом від 08.10.2020 (а. с. 75-81), розглянувши з достатньою повнотою відомості, наведені в заяві про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, підготувавши письмовий висновок, у якому є посилання на використану інформацію про країну походження заявника з декількох джерел (в тому числі, актуальних).

Так, зокрема, з матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_1 є громадянином ДРК, народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Колвезі, національність - конголезець, неодружений, рідна мова французька, володіє англійською та українською мовами. В країні походження залишилися батько, мама, брати та сестри. З країни походження виїхав в 2012 році до України з метою навчання.

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 08.11.2019 у справі № 344/20006/19 за позовом УДМСУ в Івано-Франківській області до громадянина ДРК ОСОБА_2 про примусове видворення позов задоволено, примусово видворено за межі України громадянина ДРК ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в країну походження ДРК, затримано громадянина ДРК ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України, строком на шість місяців (а. с. 58-60).

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 10.12.2019 апеляційну скаргу представника адвоката Самолюка В.В., діючого за дорученням від імені та в інтересах громадянина ДРК ОСОБА_2 , задоволено частково, рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 08.11.2019 в адміністративній справі № 344/20006/19 скасовано та прийнято нову постанову, якою заявлений УДМСУ в Івано-Франківській області позов задоволено частково, затримано громадянина ДРК ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою ідентифікації, на шість місяців шляхом поміщення до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, починаючи з 07.11.2019, в задоволенні решти позовних вимог відмовлено (а. с. 126-129).

Вказаними судовими рішеннями встановлено, що 07.11.2019 під час здійснення заходів по виявленню іноземців та осіб без громадянства, які знаходяться на території України нелегально, чи в інший спосіб порушують законодавство України у сфері міграції в рамках проведення цільових профілактичних заходів з нагляду та контролю за дотриманням міграційного законодавства під умовною назвою «Мігрант», працівниками відділу у справах іноземців, осіб без громадянства та запобігання нелегальній міграції УДМСУ в Івано-Франківській області по вул. Карпатська, 12/6 був виявлений громадянин ДРК ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . В ході перевірки документів, відповідач пред`явив посвідку на постійне проживання в Україні серії НОМЕР_1 , видану на його ім`я ГУДМСУ у Львівській області.

З метою встановлення дійсності вказаної посвідки на та наявності правових підстав перебування на території України відповідача було доставлено до УДМСУ в Івано-Франківській області та проведено відповідну перевірку. У ході цієї перевірки було встановлено, що посвідка на постійне проживання серії НОМЕР_1 відповідачу не видавалась, такий документ із зазначено серією та номером виданий іншій особі.

Крім того, встановлено, що ОСОБА_2 прибув в Україну 29.12.2012 з метою навчання в Тернопільському національному технічному університеті, у серпні 2013 року був зарахований на навчання до Івано-Франківського національного технічного університету нафти і газу та документований посвідкою на тимчасове проживання в Україні серії НОМЕР_2 терміном дії до 31.08.2017.

31.07.2017 до УДМСУ в Івано-Франківській області надійшло повідомлення Івано-Франківського національного технічного університету нафти і газу про те, що ОСОБА_2 відрахований з навчального закладу у зв`язку із успішним закінченням навчання та повернуто посвідку на тимчасове проживання в Україні серії НОМЕР_2 . У зв`язку із цим, рішенням УДМСУ в Івано-Франківській області від 20.07.2017 вказану посвідку було скасовано.

Між тим, після завершення навчання та скасування посвідки на тимчасове проживання ОСОБА_2 у встановлений законодавством строк не покинув територію України та продовжив перебувати в Україні без законних підстав. Окрім того, ОСОБА_2 використовував посвідку на постійне проживання в Україні, яка органами та підрозділами ДМС України йому не видавалась та містить ознаки підроблення.

У зв`язку із наведеним, 07.11.2019 працівниками УДМСУ в Івано-Франківській області було затримано відповідача для з`ясування причин та обставин правопорушення і умов, що їм сприяли, у порядку частини другої статті 262 КУпАП, на строк, визначений частиною другою статті 263 КУпАП, - 72 години. Також за порушення правил перебування іноземних громадян на території України працівниками УДМСУ в Івано-Франківській області стосовно ОСОБА_2 було складено протокол про адміністративне правопорушення за частиною першою статті 203 КУпАП та винесено постанову про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1700,00 грн. (а. с. 58-58 зворот, 126 зворот -127).

Суд, з огляду на встановлені судовими рішеннями у справі № 344/20006/19 обставини, за результатами вивчення матеріалів особової справи № 2020LT0012 (а. с. 39-94) та заслуховування у судовому засіданні пояснень позивача, погоджується із доводами відповідача про відсутність правових та фактичних підстав для задоволення позовних вимог.

При цьому, суд враховує, що позивач легально прибув на територію України з метою навчання у грудні 2012 року, навчався в Івано-Франківському національному технічному університеті нафти і газу до липня 2017 році, легально перебував на території України, маючи посвідку на тимчасове проживання в Україні серії НОМЕР_2 терміном дії до 31.08.2017.

Проте, після закінчення навчання та скасування рішенням УДМСУ в Івано-Франківській області від 20.07.2017 вказаної посвідки, позивач ОСОБА_2 у встановлений законодавством строк не покинув територію України та продовжив перебувати в Україні без законних підстав, при цьому, використовував посвідку на постійне проживання в Україні, яка органами та підрозділами ДМС України йому не видавалась та містить ознаки підроблення.

Позивач перебував у Волинському пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні з листопада 2019 на підставі рішення Івано-Франківського міського суду від 08.11.2019 у справі № 344/20006/19, на даний час проживає у м. Києві.

Суд наголошує, що вперше позивач звернувся із заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту лише 05.08.2020 (а. с. 46), за збігом невиправдано значного проміжку часу з моменту прибуття в Україну (грудень 2012 року) та закінчення навчання (липень 2017 року). Тобто, позивач із заявою про захист до компетентних державних органів України одразу після прибуття до України не звернувся, а зробив це під час перебування у Волинському ПТПІ, хоча часу та можливостей для цього мав більш ніж достатньо.

Значна тривалість проміжків часу між виїздом з країни громадянської належності, перебуванням в Україні та часом звернення із заявою, на думку суду, свідчить про відсутність у позивача обґрунтованих побоювань стати жертвою переслідувань, при цьому, мотив звернення із заявою фактично є іншим, а саме пошук легалізації на території України, а не отримання захисту.

В судовому засіданні позивач вказав про своє бажання в подальшому проживати в Україні та небажання повертатися в країну громадянської належності (ДРК). Крім того, термін дії його паспорта громадянина ДРК закінчився, позивач звернувся за отриманням нового паспорта, але на даний час його не отримав з незрозумілих для нього причин.

На думку суду, надані у судовому засіданні позивачем пояснення про його членство у партії за реформи та демократії, організації мітингів в ДРК, побоювання за своє життя, на підтвердження яких не надано жодних доказів, не можуть бути взяті до уваги, конкретних фактів застосування насильства до нього чи членів його сім`ї, які продовжують проживати в ДРК, позивач не навів.

Суд також вважає, що УДМСУ у Волинській області повно та об`єктивно використало актуальну інформацію про країну походження (ДРК), у висновку від 20.10.2020 є посилання на використану актуальну інформацію про країну походження заявника (включаючи сторінки, назви інформаційних звітів, роки та найменування установ чи організацій, що його підготували, посилання на електронну адресу), отриману з декількох джерел (а. с. 82-88), витяги з інформаційних ресурсів долучені до матеріалів справи (а. с. 72-74). В той же час, надані позивачем інформаційні матеріали щодо країни походження датовані 2015 - 2018 р.р. (а. с. 12-22), а повідомлення від 10.01.2020 (а. с. 23) стосується міжетнічних конфліктів, про відношення до цих конфліктів позивач не вказував.

За вказаного правового врегулювання та обставин справи, суд дійшов висновку, що позивач за жодною із конвенційних ознак в країні походження не переслідувався, побоювання загрози життю достовірними доводами не підтверджуються, інформаційні матеріали носять загальний характер і свідчать, що позивач не тікав від небезпеки, рятуючи своє життя, а залишив територію країни добровільно, з метою навчання.

Суд також вважає, що позивач, у випадку дійсного бажання в подальшому проживати в Україні, має можливість в інший спосіб (аніж використання процедури надання статусу біженця) у порядку, передбаченому законодавством, вирішити питання про своє легальне проживання в Україні.

Відтак, з урахуванням наведених норм чинного законодавства України та встановлених обставин справи, суд дійшов висновку, що оскаржуваний наказ від 20.10.2020 № 73 про відмову в оформленні документів для вирішення питання про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту є правомірним, прийнято відповідачем на підставі, у межах повноважень, та у спосіб, що передбачені Конституцією та чинним законодавством України, з використанням своїх повноважень, обґрунтовано, та з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття такого рішення. При цьому, УДМСУ у Волинській області, де розглядалася заява позивача, було належним чином проаналізовані всі подані відомості про його особу та причини звернення за захистом, інформація по країні походження і на підставі статті 8 Закону № 3671-VI, у зв`язку з тим, що у заявника відсутні умови, зазначені пунктами 1 чи 13 частини першої статті 1 цього Закону, прийняте законне і обґрунтоване рішення про відмову в оформленні документів для вирішення питання щодо визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту.

Таким чином, з наведених вище підстав, у задоволенні взаємопов`язаних позовних вимог необхідно відмовити повністю.

Керуючись статтями 243 - 246, 250 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили в порядку та строки, визначені статтею 255 КАС України, та може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя В.М.Валюх

Повний текст рішення складений 12 квітня 2021 року