Справа № 140/2746/21
Суддя: Валюх Віктор Миколайович
Дата ухвалення: 2021-04-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2021 року ЛуцькСправа № 140/2746/21

Волинський окружний адміністративний суд у складі судді Валюха В.М., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Першого відділу державної виконавчої служби у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) про визнання протиправними та скасування постанов,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Першого відділу державної виконавчої служби у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) (далі - Перший ВДВС у м. Луцьку) про визнання протиправними та скасування постанов.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що з 22.11.2018 на виконанні у Першому ВДВС у м. Луцьку перебуває виконавче провадження № 57751020 з виконання постанови про стягнення з боржника виконавчого збору № 51150616 від 30.05.2016 в розмірі 77886,44 грн., про існування якого позивачу стало відомо лише 04.03.2021.

Позивач вказує, що тримісячний строк пред`явлення до виконання постанови про стягнення з боржника виконавчого збору № 51150616 від 30.06.2016 минув, тому вказане свідчить про протиправність винесеної у межах виконавчого провадження № 57751020 постанови про відкриття виконавчого провадження.

Крім того, постанова про стягнення з боржника виконавчого збору № 51150616 від 30.05.2016 є незаконною з огляду на те, що фактичного виконання рішення суду відповідачем не здійснено, що позбавляє його права на стягнення виконавчого збору.

Позивач просить визнати протиправними та скасувати постанови від 30.05.2016 ВП № 51150616 про стягнення виконавчого збору та від 22.11.2018 ВП № 57751020 про відкриття виконавчого провадження.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 05.04.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за цим позовом, ухвалено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження у судовому засіданні з повідомленням сторін, з урахуванням § 2 глави 11 розділу ІІ Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) (а. с. 24).

Відповідач відзиву на позовну заяву до суду не подав.

В судове засідання, призначене на 15:00 13.04.2021, учасники справи не прибули, хоча належним чином були повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується розписками про вручення повістки (а. с. 26, 28), при цьому, у заяві від 13.04.2021 старший державний виконавець П`ясецький Р.В. повідомив суд про перебування у відпустці (а. с. 29), клопотань про розгляд справи без участі чи про відкладення розгляду справи від учасників справи до суду не надходило.

Відтак, виходячи із приписів частини третьої статті 268 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), якими передбачено, що неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи, та враховуючи норму частини четвертої статті 229 КАС України, судовий розгляд справи проведено в порядку письмового провадження.

Дослідивши письмові докази та письмові пояснення, викладені у завах по суті справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з таких мотивів та підстав.

Судом встановлено, що постановою державного виконавця Першого відділу державної виконавчої служби міста Луцька Головного територіального управління юстиції у Волинській області (далі - Перший ВДВС м. Луцька ГТУЮ) Бобика О.М. від 20.05.2016 було відкрито виконавче провадження за АСВП № 51150616 з виконання виконавчого листа № 2-362/10, виданого 30.03.2010 Луцьким міськрайонним судом Волинської області про стягнення солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 в користь ПАТ «БМ Банк» 778864,49 грн. боргу, боржником за вказаним виконавчим провадженням є позивач ОСОБА_1 (а. с. 32 зворот).

30.05.2016 державний виконавець Першого ВДВС м. Луцька ГТУЮ Бобик О.М. виніс постанову про стягнення з боржника виконавчого збору ВП № 51150616, якою постановив стягнути з ОСОБА_1 виконавчий збір в сумі 77886,44 грн. (а. с. 20).

08.02.2018 старший державний виконавець Першого ВДВС м. Луцька ГТУЮ Колодій І.В. винесла постанову про повернення виконавчого документа стягувачу ВП № 51150616, за якою, у зв`язку із заявою АТ «БМБ БАНК» від 25.01.2018 № 30-04/31 (а. с. 33), на підставі пункту 1 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404-VIII (далі - Закон № 1404-VIII), виконавчий лист № 2-362/10, виданий 30.03.2010 Луцьким міськрайонним судом Волинської області, повернуто стягувачу (а. с. 35-36).

Постановою старшого державного виконавця Першого ВДВС м. Луцька ГТУЮ П`ясецького Р.В. від 22.11.2018 ВП № 57751020 відкрито виконавче провадження з виконання постанови від 30.05.2016 про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору в сумі 77886,44 грн. (а. с. 21).

Відповідно до частини першої статті 287 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Згідно із пунктом 1 частини другої статті 287 КАС України позовну заяву може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів.

В матеріалах справи відсутні докази своєчасного вручення позивачу копій оскаржуваних постанов, та оскільки позивач стверджує, що копії таких постанов одержав 04.03.2021, чого відповідач не заперечив та не спростував, а позовну заяву було скеровано до суду поштовим зв`язком 15.03.2021 (а. с. 2, 13), тому суд дійшов висновку про дотримання позивачем строку звернення до суду з цим позовом.

Відповідно до частин першої, другої статті 74 Закону № 1404-VIII рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом. Рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Отже, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи з приводу оскарження постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, прийнятих у виконавчих провадженнях щодо примусового виконання усіх виконавчих документів, незалежно від того, яким органом, у тому числі судом якої юрисдикції, вони видані (вказані висновки щодо застосування норм права викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 382/389/17).

При вирішенні даного спору суд застосовує такі положення Закону № 1404-VIII.

Згідно із пунктом 1 частини першої статті 3 Закону № 1404-VIII відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

За приписами частини першої статті 5 Закону № 1404-VIII примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Відповідно до частини п`ятої статі 26 Закону № 1404-VIII виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

За правилами частини першої статті 27 Закону № 1404-VIII виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Згідно із частиною другою статті 27 Закону № 1404-VIII виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.

Виконавчий збір не стягується: 1) за виконавчими документами про конфіскацію майна, стягнення періодичних платежів (крім виконавчих документів про стягнення аліментів, за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за дванадцять місяців), накладення арешту на майно для забезпечення позовних вимог, за виконавчими документами, що підлягають негайному виконанню; 2) у разі виконання рішень Європейського суду з прав людини; 3) якщо виконання рішення здійснюється за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду в порядку, встановленому Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень"; 4) за виконавчими документами про стягнення виконавчого збору, стягнення витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених виконавцем відповідно до вимог цього Закону; 5) у разі виконання рішення приватним виконавцем; 6) за виконавчими документами про стягнення заборгованості, що підлягає врегулюванню відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії", а також згідно з постановами державних виконавців, винесеними до набрання чинності цим Законом (частина п`ята статті 26 Закону № 1404-VIII).

Пунктом 1 частини першої статті 37 Закону № 1404-VIII передбачено, що виконавчий документ повертається стягувачу, якщо: стягувач подав письмову заяву про повернення виконавчого документа. За правилами частини п`ятої вказаної статті повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 12 цього Закону.

Згідно із частиною третьою статті 40 Закону № 1404-VIII у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

При вирішенні даного спору суд, в силу приписів частини п`ятої статті 242 КАС України, враховує висновки щодо застосування норм права, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 11.03.2020 у справі № 2540/3203/18 (у даній справі спір виник у зв`язку з невизначеністю правового режиму застосування судами частини другої статті 27 та частини третьої статті 40 Закону № 1404-VIII при винесенні державним виконавцем постанови про стягнення виконавчого збору у виконавчому провадженні у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 37 цього Закону - стягувач подав письмову заяву про повернення виконавчого документа), які полягають, зокрема, у тому, що при стягненні виконавчого збору відповідно до частини третьої статті 40 Закону № 1404-VIII без реального стягнення суми боргу з боржника у разі повернення виконавчого документа стягувачу за його заявою створюються умови для стягнення з боржника подвійної суми виконавчого збору або ж стягнення його без реального виконання рішення суду. У разі фактичного виконання виконавчого документа майнового характеру у повному обсязі або частково державному виконавцю виплачується винагорода у відсотковому співвідношенні від стягнутої суми або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом, якщо за таким виконавчим документом стягнуто виконавчий збір та витрати, пов`язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення виконання рішення. Обов`язковими умовами стягнення виконавчого збору є: 1) фактичне виконання виконавчого документа; 2) вжиття державним виконавцем заходів примусового виконання рішень. За своїм змістом виконавчий збір є винагородою за вчинення заходів примусового виконання рішення, за умови, що такі заходи привели до виконання рішення.

З матеріалів справи вбачається, що у виконавчому провадженні № 51150616 виконавчий лист № 2-362/10, виданий 30.03.2010 Луцьким міськрайонним судом Волинської області, фактично виконано не було, у наданому суду оригіналі виконавчого провадження № 51150616 відсутні докази повного чи часткового стягнення з ОСОБА_1 боргу за рішенням суду.

Суд також враховує, що борг в сумі 778864,49 грн. за виконавчим листом № 2-362/10, виданим 30.03.2010 Луцьким міськрайонним судом Волинської області, фактично утворився за кредитним договором № 4/58/240408 від 24.04.2008, про що свідчить заява стягувача АТ «БМ БАНК» від 25.01.2018 № 30-04/31 (а. с. 33). У зв`язку із невиконанням умов вказаного кредитного договору було вчинено виконавчий напис нотаріуса № 486 від 20.04.2010 про звернення стягнення на майно поручителя ПФ «Сунар»(а. с. 3), а вимоги стягувача АТ «БМ БАНК» були задоволені у межах виконавчого провадження № 60412122 шляхом реалізації предмета іпотеки, про що свідчить довідка приватного виконавця виконавчого округу Волинської області Пироги С.С. від 17.04.2020 № 538 (а. с. 12).

Відтак, суд погоджується із доводами позивача про те, що винесення постанови про стягнення виконавчого збору від 30.05.2016 у виконавчому провадженні № 51150616, у якому не відбулося виконання рішення суду, є неправомірним, у державного виконавця не було підстав для стягнення виконавчого збору в тому розмірі, який визначений у спірній постанові, а отже, така постанова не відповідає вимогам статті 27 Закону № 1404-VIII.

З урахуванням наведеного, позовна вимога про визнання протиправною та скасування постанови від 30.05.2016 ВП № 51150616 про стягнення виконавчого збору підлягає до задоволення. Крім того, з вказаних підстав підлягає до задоволення похідна позовна вимога про визнання протиправною та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження від 22.11.2018 ВП № 57751020 (тобто, постанови про відкриття виконавчого провадження з виконання постанови про стягнення виконавчого збору від 30.05.2016 ВП № 51150616, скасованої судом цим рішенням).

Суд зазначає, що постанова про відкриття виконавчого провадження від 22.11.2018 ВП № 57751020 підлягає скасуванню також з підстави порушення тримісячного строку пред`явлення виконавчого документа (постанови про стягнення виконавчого збору) до виконання, передбаченого частиною першою статті 12 Закону № 1404-VIII, оскільки постанова про повернення виконавчого документа стягувачу ВП № 51150616 була прийнята 08.02.2018 (а. с. 35-36), тоді як постанова від 30.05.2016 ВП № 51150616 про стягнення виконавчого збору була зареєстрована в тому самому органі ДВС лише 21.11.2018 (а. с. 20), тобто більш як через 9 місяців з дня винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачу, що в розумінні пункту 2 частини четвертої статті 4 Закону № 1404-VIII є підставою для повернення виконавчого документа (тобто, постанови про стягнення виконавчого збору).

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача необхідно стягнути судовий збір в сумі 1816,00 грн., який сплачений квитанцією від 29.03.2021 № 31579070 (а. с. 22, 23).

Керуючись статтями 229, 243 - 246, 268, 287 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Першого відділу державної виконавчої служби міста Луцьк Головного територіального управління юстиції у Волинській області Бобик О.М. про стягнення з боржника виконавчого збору від 30 травня 2016 року ВП № 51150616.

Визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця Першого відділу державної виконавчої служби міста Луцьк Головного територіального управління юстиції у Волинській області П`ясецького Р.В. про відкриття виконавчого провадження від 22 листопада 2018 року ВП № 57751020.

Стягнути з Першого відділу державної виконавчої служби у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) (43025, Волинська область, м. Луцьк, вул. Винниченка, 27-а, ідентифікаційний код 35041461) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) судовий збір в розмірі 1816 гривень 00 копійок (одна тисяча вісімсот шістнадцять гривень нуль копійок).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя В.М.Валюх