Справа № 640/13430/20
Суддя: Бояринцева М.А.
Дата ухвалення: 2021-04-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 квітня 2021 року м. Київ № 640/13430/20

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: судді Бояринцевої М.А., розглянувши у порядку спрощеного провадження адміністративну справу

за позовомОСОБА_1 ; ОСОБА_2
до Міністерства розвитку громад та територій України
про зобов`язання вчинити дії,
ВСТАНОВИВ:

До суду звернулись ОСОБА_1 (далі - позивач-1), ОСОБА_2 (далі - позивач-2) з позовом до Міністерства розвитку громад та територій України та, з урахуванням уточненої позовної заяви від 25.09.2020 просять суд визнати бездіяльність Міністерства розвитку громад та територій України протиправною та зобов`язати Міністерство розвитку громад та територій України розглянути колективне звернення щодо внесення змін до розділу III пункту 1 Порядку відокремлення (відключення) власників квартир та нежитлових приміщень багатоквартирних будинків від центрального опалення та гарячого водопостачання, затвердженого Міністерством регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України №169 від 26.07.2019.

Мотивуючи вимоги позивачі зазначають, що відповідачем не розглядалось колективне звернення від 16.03.2020 та не вирішувалось питання законності включення в Порядок відокремлення (відключення) власників квартир та нежитлових приміщень багатоквартирних будинків від центрального опалення та гарячого водопостачання, затвердженого Міністерством регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України №169 від 26.07.2019 обов`язкової норми, що відокремлення (відключення) квартир чи нежитлових приміщень від ЦО та ГВП та влаштування системи індивідуального теплопостачання (опалення та/або гарячого водопостачання) у такій квартирі чи нежитловому приміщенні можливе лише при умові, якщо не менш як половина квартир чи нежитлових приміщень відокремлена (відключена) від мереж централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води. Вказане, в свою чергу, свідчить про порушення прав та охоронюваних законом інтересів позивачів, що і зумовило звернення до суду із даним адміністративним позовом.

Представником відповідача подано відзив на позовну заяву, у якому останній зазначає, що листом Департаменту системи життєзабезпечення та житлової політики Мінрегіону від 06.04.2020 №8/9.3.1/2534-20 на виконання доручення Секретаріату Кабінету Міністрів України від 18.03.2020 позивачам була надана відповідь щодо порушених ними питань у їх колективному зверненні.

Представником позивачів подано відповідь на відзив на позовну заяву, де він вказує, що відповідачем не надано доказів за якою процедурою розглядалось звернення позивачів і надання Міністерством розвитку громад та територій України позиції щодо внесення змін у відповідний порядок.

В свою чергу, представником відповідача подано заперечення на відповідь на відзив на позовну заяву, де він зазначає про хибність доводів представника позивача про необхідність розгляду колективного звернення в порядку громадського обговорення, посилається на закони України «Про звернення громадян», «Про центральні органи виконавчої влади», Порядок проведення консультацій з громадськістю з питань формування та реалізації державної політики, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 03.11.2010 №996, з урахуванням чого просить суд відмовити в задоволенні адміністративного позову.

Справа вирішується на підставі наявних в ній матеріалів.

Розглянувши подані матеріали, повно та всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд звертає увагу на наступне.

16.03.2020 ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 звернулись із колективним зверненням до Кабінету Міністрів України, у якому просили скасувати наказ Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України №169 від 26.07.2019 (далі - звернення).

18.03.2020 Секретаріатом Кабінету Міністрів України сформовано доручення №41-КО-006103/19 Міністерству розвитку громад та територій України щодо розгляду вказаного вище звернення.

Листом від 06.04.2020 №8/9.3.1/2534-20 на виконання доручення Секретаріату Кабінету Міністрів України від 18.03.2020 надано позивачам роз`яснення нормативно-правових актів щодо порядку та підстав відключення відокремлення (відключення) власників квартир та нежитлових приміщень багатоквартирних будинків від центрального опалення та гарячого водопостачання у житловому будинку.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд керується положеннями чинного законодавства, яке діяло станом на час їх виникнення та враховує наступне.

Згідно із статтею 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Питання практичної реалізації громадянами України наданого їм Конституцією України права вносити в органи державної влади, об`єднання громадян відповідно до їх статуту пропозиції про поліпшення їх діяльності, викривати недоліки в роботі, оскаржувати дії посадових осіб, державних і громадських органів, визначає Закон України "Про звернення громадян" 02.10.1996 №393/96-ВР (далі - Закон №393/96-ВР). Закон забезпечує громадянам України можливості для участі в управлінні державними і громадськими справами, для впливу на поліпшення роботи органів державної влади і місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, для відстоювання своїх прав і законних інтересів та відновлення їх у разі порушення.

Згідно із частиною 1 статті 1 Закону №393/96-ВР громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги (ч. 1 ст. 3 Закону №393/96-ВР).

Положеннями частини 1 статті 14 Закону №393/96-ВР визначено, що органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об`єднання громадян, посадові особи зобов`язані розглянути пропозиції (зауваження) та повідомити громадянина про результати розгляду.

Органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов`язані об`єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань) (ч. 1 ст. 15 Закону №393/96-ВР).

Відповідно до частин 3-4 статті 15 Закону №393/96-ВР відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов`язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов`язки.

Рішення про відмову в задоволенні вимог, викладених у заяві (клопотанні), доводиться до відома громадянина в письмовій формі з посиланням на Закон і викладенням мотивів відмови, а також із роз`ясненням порядку оскарження прийнятого рішення.

Згідно із статтею 20 Закону №393/96-ВР звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п`яти днів.

На обґрунтовану письмову вимогу громадянина термін розгляду може бути скорочено від встановленого цією статтею терміну.

Звернення громадян, які мають встановлені законодавством пільги, розглядаються у першочерговому порядку.

Частинами 3-4 статті 7 Закону №393/96-ВР встановлено, що якщо питання, порушені в одержаному органом державної влади, місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, об`єднаннями громадян або посадовими особами зверненні, не входять до їх повноважень, воно в термін не більше п`яти днів пересилається ними за належністю відповідному органу чи посадовій особі, про що повідомляється громадянину, який подав звернення. У разі якщо звернення не містить даних, необхідних для прийняття обгрунтованого рішення органом чи посадовою особою, воно в той же термін повертається громадянину з відповідними роз`ясненнями.

Забороняється направляти скарги громадян для розгляду тим органам або посадовим особам, дії чи рішення яких оскаржуються.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачами у колективному зверненні порушувалось питання щодо скасування наказу Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України №169 від 26.07.2019 та зазначалось про неможливість, з огляду на його наявність, реалізувати своє право на індивідуальне опалення та постачання гарячої води.

Вказане звернення подано до Кабінету Міністрів України, проте останнім скеровано за належністю до відповідача.

Разом з цим, аналізуючи зміст звернення позивачів суд констатує, що останнє не стосувалось надання роз`яснень щодо порядку відокремлення (відключення) власників квартир та нежитлових приміщень багатоквартирних будинків від центрального опалення та гарячого водопостачання, а чітко зазначено про прохання скасувати наказ Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України №169 від 26.07.2019.

В той же час, відповідачем, за наслідком розгляду звернення позивачів фактично надано роз`яснення нормативно-правових актів, які регулюють питання відокремлення (відключення) власників квартир та нежитлових приміщень багатоквартирних будинків від центрального опалення та гарячого водопостачання, які, в свою чергу, позивачі у колективному зверненні не порушували.

Суд наголошує, що Міністерство розвитку громад та територій України фактично не розглянуто питання щодо скасування наказу Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України №169 від 26.07.2019, не надало позивачам роз`яснень щодо порядку оскарження вказаного наказу. Тобто, з урахуванням наведеного суд вважає, що відповідачем надано відповідь на колективне звернення позивачів від 16.03.2020 не по суті порушених ними питань.

Підсумовуючи вищевикладене суд вважає, що відповідачем допущено протиправну бездіяльність в частині не розгляду колективного звернення позивачів по суті порушених ними питань, а відтак позовні вимоги в цій частині є такими, що підлягають до задоволення.

Як наслідок наявні підстави для зобов`язання Міністерства розвитку громад та територій України розглянути колективне звернення ОСОБА_1 , ОСОБА_2 від 16.03.2020 по суті порушених ними питань, з урахуванням висновків, викладених у рішенні суду.

Частиною 1 статті 73 КАС України встановлено, що предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Положеннями частини 1 статті 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 КАС України).

Підсумовуючи вищевикладене суд дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки адміністративний позов підлягає до задоволення, то судовий збір сплачений позивачами підлягає стягненню на їх користь із відповідача.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 2, 72-73, 77-78, 243-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ), ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) до Міністерства розвитку громад та територій України (01601, м. Київ, вул. Велика Житомирська, б. 9 ) про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії задовольнити повністю.

2. Визнати протиправною бездіяльність Міністерства розвитку громад та територій України, яка полягає у не розгляді по суті колективного звернення ОСОБА_1 , ОСОБА_2 від 16.03.2020.

3. Зобов`язати Міністерство розвитку громад та територій України розглянути колективне звернення ОСОБА_1 , ОСОБА_2 від 16.03.2020 та надати відповідь по суті порушених у ньому питань з урахуванням висновків, викладених у рішенні суду.

4. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Міністерства розвитку громад та територій України (01601, м. Київ, вул. Велика Житомирська, б. 9 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) сплачений нею судовий збір у розмірі 840 (вісімсот сорок) грн. 80 коп.

5. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Міністерства розвитку громад та територій України (01601, м. Київ, вул. Велика Житомирська, б. 9 ) на користь ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) сплачений ним судовий збір у розмірі 840 (вісімсот сорок) грн. 80 коп.

Рішення набирає законної сили в порядку передбаченому ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства та може бути оскаржено в апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295-297 КАС України.

Суддя М.А. Бояринцева