Справа № 200/11287/20-а
Суддя: Льговська Ю.М.
Дата ухвалення: 2021-04-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 квітня 2021 р. Справа№200/11287/20-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі судді Льговської Ю.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державного секретаря Міністерства юстиції України Богачової Олени Віталіївни, Міністерства юстиції України про визнання бездіяльності протиправною, -

В С Т А Н О В И В:

27 листопада 2020 року (згідно з відбитком поштового штампу на конверті) ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Державного секретаря Міністерства юстиції України Богачової Олени Віталіївни про визнання протиправною бездіяльності відповідача, що виявилася у відмові в наданні позивачеві публічної інформації - копії графіку відпусток працівників Відділу з питань запобігання та виявлення корупції Міністерства юстиції України на 2020 рік відповідно до його запиту на отримання публічної інформації від 06 жовтня 2020 року, який зареєстровано у Міністерстві юстиції України 06 жовтня 2020 року за № ПІ-Т-3628 (позовні вимоги викладено з урахуванням нової редакції позовної заяви від 29 січня 2021 року).

Позовні вимоги вмотивовано протиправністю відмови у ненаданні інформації з наступних підстав: графік відпусток є публічною інформацією, оскільки останній був створений у процесі управлінської діяльності Міністерства юстиції України і знаходився в його володінні, що відповідає змісту поняття «публічної інформації», передбаченого частиною першою статті 1 Закону України «Про доступ до публічної інформації»;

відповідь відповідача в порушення частини першої статті 22 Закону України «Про доступ до публічної інформації» не містить посилання на будь-яку підставу для відмови у задоволенні запиту, передбаченої вказаною нормою;

відповідь відповідача не відповідає вимогам частини четвертої статті 22 Закону України «Про доступ до публічної інформації», а саме не містить: прізвища, ім`я, по батькові та посади особи, відповідальної за розгляд запиту розпорядником інформації; дати відмови; вмотивована підстава відмови, порядку оскарження відмови;

відповідь не по суті запиту вважається неправомірною відмовою в наданні інформації.

Крім того, у позовній заяві ОСОБА_1 просить суд врахувати правові висновки, викладені в постанові Верховного Суду від 18 липня 2019 року у справі № 554/11837/14-а, від 22 травня 2018 року у справі № 800/592/17.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 15 грудня 2020 року позовну заяву залишено без руху у зв`язку з її невідповідністю вимогам частині третій статті 161 КАС України.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 18 січня 2021 року продовжено строк для усунення недоліків позовної заяви.

29 січня 2021 року ОСОБА_1 подана нова редакція позовної заяви, якою усунено встановлені недоліки.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 12 лютого 2021 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та вирішено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

03 березня 2021 року відповідач надав відзив на позов, в якому просить відмовити у позові, вважаючи зміст листа-відповіді правомірним з наступних підстав:

графік відпусток є службовою інформацією, оскільки відноситься до внутрівідомчої службової кореспонденції відповідно до Переліку відомостей, що становлять службову інформацію в Міністерстві юстиції України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 14 квітня 2017 № 1277/5, та не є публічною інформацією згідно з Примірним переліком видів публічної інформації, розпорядником якої є Міністерство юстиції України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 04 жовтня 2011 року № 3116/5, а тому не є відкритою інформацією;

Державний секретар Міністерства юстиції України Богачова Олена Віталіївна є неналежним відповідачем у справі, оскільки не є суб`єктом відносин у сфері доступу до публічної інформації у розумінні статей 12, 13 Закону України «Про доступ до публічної інформації»;

відсутність допущеної протиправної бездіяльності з боку Державного секретаря Міністерства юстиції України Богачової Олени Віталіївни .

Відповідач просить суд врахувати правові висновки, викладені у рішенні Верховного Суду від 23 листопада 2020 року у справі № 9901/172/20.

Разом з поданням відзивом відповідачем заявлено клопотання про розгляд справи за правилами загального позовного провадження, яке не підлягає розгляду на підставі частини сьомої статті 260 КАС України.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 12 березня 2021 року залучено Міністерство юстиції України до участі у справі в якості другого відповідача, розгляд справи вирішено розпочати спочатку.

29 березня 2021 року другий відповідач надав відзив на позов, в якому просить відмовити у позові, оскільки витребувана позивачем інформація відноситься до службової як внутрівідомча службова кореспонденція відповідно до приписів пункту 1 частини другої статті 6 Закон України «Про доступ до публічної інформації», наказу Міністерства юстиції України «Про затвердження переліку відомостей, що становлять службову інформацію в Міністерстві юстиції України» від 14 квітня 2017 року № 1277/5. Вважає, що відповідь на запит про отримання інформації надана своєчасно, а тому права позивача не порушено.

Міністерство юстиції України також просить суд врахувати правові висновки, викладені у рішенні Верховного Суду від 23 листопада 2020 року у справі № 9901/172/20 щодо оцінки наступних критеріїв: мети запитувача, природи інформації, роль запитувача, готовності та доступності інформації.

Дослідивши та оцінивши докази у справі, суд встановив такі обставини.

06 жовтня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Міністерства юстиції України із письмовим запитом на отримання публічної інформації № 06/10-06, в якому просив надати копію графіку відпусток працівників відділу з питань запобігання та виявлення корупції Міністерства юстиції України на 2020 рік шляхом надсилання на електронну адресу.

Вказаний запит зареєстровано 06 жовтня 2020 року під № ПІ-Т-3628.

09 жовтня 2020 року на електронну пошту позивача від Міністерства юстиції України надійшов лист-відповідь «Щодо розгляду запиту» №45186/ ПІ-Т-3628/14.1 від 09 жовтня 2020 року за підписом Державного секретаря Міністерства юстиції України Богачової Олени Віталіївни, в якому повідомлялось, що відповідно до Примірного переліку видів публічної інформації, розпорядником якої є Міністерство юстиції України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 04 жовтня 2011 року № 3116/5 (зі змінами та доповненнями), інформація щодо запланованих графіком відпусток не належить до видів публічної інформації, розпорядником якої є Міністерство юстиції України.

З цієї підстави інформація не була надана.

Надаючи правову оцінку спірним відносинам та аргументам учасників справи, суд виходить з наступного.

Порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації та інформації, що становить суспільний інтерес, визначає Закон України «Про доступ до публічної інформації» № 2939-VI від 13 січня 2013 року (далі - Закон № 2939-VI).

Відповідно до статті 1 Закону № 2939-VI публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом. Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.

Право на доступ до публічної інформації гарантується обов`язком розпорядників інформації надавати та оприлюднювати інформацію, крім випадків, передбачених законом (пункт 1 частини першої статті 3 Закону № 2939-VI).

Законом № 2939-VI також визначено види інформації з обмеженим доступом та підстави, за яких розпорядник інформації може обмежити доступ до такої інформації.

Так, зокрема, згідно з пунктом 3 частини першої статті 6 Закону № 2939-VI інформацією з обмеженим доступом є службова інформація.

Пункт 1 частини першої статті 9 Закону № 2939-VI передбачає, що відповідно до вимог частини другої статті 6 цього Закону до службової може належати така інформація, що міститься в документах суб`єктів владних повноважень, які становлять внутрівідомчу службову кореспонденцію, доповідні записки, рекомендації, якщо вони пов`язані з розробкою напряму діяльності установи або здійсненням контрольних, наглядових функцій органами державної влади, процесом прийняття рішень і передують публічному обговоренню та/або прийняттю рішень.

У пункті 5.14 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України «Про практику застосування адміністративними судами законодавства про доступ до публічної інформації» від 29 вересня 2016 року № 10 надано роз`яснення, що під внутрівідомчою службовою кореспонденцією слід розуміти будь-який документ незалежно від його назви та реквізитів, який підготовлений будь-якою особою (службовцем) всередині суб`єкта владних повноважень та адресатом якого є інша особа чи структурний підрозділ цього суб`єкта владних повноважень […]. При цьому цей документ повинен мати службовий характер, тобто бути пов`язаним з роботою суб`єкта владних повноважень. […].

Одночасно за змістом Державного класифікатора України - Державного класифікатора управлінської документації ДК 010-98, затвердженого наказом Держстандарту від 31 грудня 1998 року № 1024, графік відпусток відноситься до управлінської документації.

З огляду на наведені визначення суд дійшов висновку, що графік відпусток працівників не належить до документів, які становлять внутрівідомчу службову кореспонденцію: 1) не має адресата, 2) не має службового характеру, не пов`язаний з роботою суб`єкта владних повноважень: з розробкою напряму діяльності, здійсненням контрольних чи наглядових функцій, процесом прийняття рішення.

За цих обставин суд не приймає до уваги доводи відповідачів про те, що витребувана інформація відноситься до внутрівідомчої службової кореспонденції, а тому є службовою.

Згідно з реченням першим частини другої статті 9 Закону № 2939-VI документам, що містять інформацію, яка становить службову інформацію, присвоюється гриф «для службового користування».

Доказів, що графіку відпустку присвоєно такий гриф, відповідачем не надано.

Навпаки, витребувана інформація (управлінська документація) відноситься до організаційного забезпечення роботи міністерства, що, у свою чергу, пов`язано з виконанням владних управлінських функцій, а тому інформація стосовно реалізації цих функцій охоплюється поняттям публічної інформації і надається відповідно до Закону № 2939-VI.

Суд не приймає до уваги доводи відповідачів про те, що відповідно до Примірного переліку видів публічної інформації, розпорядником якої є Міністерство юстиції України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 04 жовтня 2011 року № 3116/5 (зі змінами та доповненнями), інформація щодо запланованих графіком відпусток не належить до видів публічної інформації, розпорядником якої є Міністерство юстиції України, і , навпаки, графік відпусток є службовою інформацією, оскільки відноситься до внутрівідомчої службової кореспонденції відповідно до Переліку відомостей, що становлять службову інформацію в Міністерстві юстиції України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 14 квітня 2017 № 1277/5, з огляду на наступне.

Вказані переліки складаються з абстрактних категорій інформації, яка віднесена до публічної або службової, безвідносно до конкретної інформації (конкретного документа). Тобто по суті йдеться про перелік категорій відомостей, які можуть бути віднесені до публічної або службової інформації, а тому ці переліки не можуть стати підставою для відмови у наданні певної інформації, і, відповідно, відмова у наданні інформації з посиланням на перелік є порушенням вимог Закону № 2939-VI.

Суд також враховує, що відповідність інформації такій, що передбачена пунктом 1 частини першої статті 9 Закону № 2939-VI, не є єдиною достатньою підставою для обмеження доступу до неї.

За змістом частини другої статті 6 Закону № 2939-VI обмеження доступу до конкретної інформації допускається у разі, якщо за визначенням вона є службовою та за умови дотримання сукупності вимог пунктів 1-3 частини другої статті 6 Закону № 2939-VI («трискладовий тест»).

Так, відповідно до частини другої статті 6 Закону № 2939-VI обмеження доступу до інформації здійснюється відповідно до закону при дотриманні сукупності таких вимог: 1) виключно в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи кримінальним правопорушенням, для охорони здоров`я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя; 2) розголошення інформації може завдати істотної шкоди цим інтересам; 3) шкода від оприлюднення такої інформації переважає суспільний інтерес в її отриманні.

Суд не вбачає, а другим відповідачем не обґрунтовано у спірній відповіді та/або не доведено під час розгляду справи наявність таких вимог, що б засвідчило наявність підстав для обмеження доступу до неї.

Вказане свідчить про невиконання відповідачем свого обов`язку надати публічну інформацію не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту (частина перша статті 20 Закону № 2939-VI).

За цих обставин позовні вимоги про визнання протиправною бездіяльності відповідача, що виявилася у відмові в наданні позивачеві публічної інформації - копії графіку відпусток працівників Відділу з питань запобігання та виявлення корупції Міністерства юстиції України на 2020 рік відповідно до його запиту на отримання публічної інформації від 06 жовтня 2020 року, який зареєстровано у Міністерстві юстиції України 06 жовтня 2020 року за № ПІ-Т-3628, є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Ці вимоги підлягають задоволенню відносно другого відповідача - Міністерства юстиції України, оскільки первісний позивач - Державний секретар Міністерства юстиції України Богачова Олена Віталіївна, як було обґрунтовано судом в ухвалі від 12 березня 2021 року, є неналежним відповідачем у справі.

З метою ефективного захисту прав позивача суд на підставі частини другої статті 9 КАС України вважає необхідним вийти за межі позовних вимог та зобов`язати належного відповідача повторно розглянути запит позивача на отримання публічної інформації від 06 жовтня 2020 року, який зареєстровано у Міністерстві юстиції України 06 жовтня 2020 року за № ПІ-Т-3628, з урахуванням висновків суду, наведених у рішенні.

Посилання сторін на правові позиції, викладені у постановах Верховного Суду від 18 липня 2019 року у справі № 554/11837/14-а, від 22 травня 2018 року у справі № 800/592/17, у рішенні Верховного Суду від 23 листопада 2020 року у справі № 9901/172/20, є безпідставними, оскільки предмети запитів на отримання публічної інформації в наведених і цій справах є абсолютно різними.

Відповідно до речення 1 частини першої статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

З огляду на часткове задоволення позовних вимог, то судові витрати покладаються на обидві сторони (позивача та належного відповідача) пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 139, 243-246, 255, 263, 295 КАС України, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Державного секретаря Міністерства юстиції України Богачової Олени Віталіївни, Міністерства юстиції України про визнання бездіяльності протиправною задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Міністерства юстиції України, що виявилася у відмові в наданні ОСОБА_1 публічної інформації - копії графіку відпусток працівників Відділу з питань запобігання та виявлення корупції Міністерства юстиції України на 2020 рік відповідно до його запиту на отримання публічної інформації від 06 жовтня 2020 року, який зареєстровано у Міністерстві юстиції України 06 жовтня 2020 року за № ПІ-Т-3628.

Зобов`язати Міністерство юстиції України (, місцезнаходження: вул. архітектора Городецького, 13, м. Київ, Київська область, 01001) повторно розглянути запит ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) на отримання публічної інформації від 06 жовтня 2020 року, який зареєстровано у Міністерстві юстиції України 06 жовтня 2020 року за № ПІ-Т-3628, з урахуванням висновків суду, наведених у рішенні.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Міністерства юстиції України (, місцезнаходження: вул. архітектора Городецького, 13, м. Київ, Київська область, 01001) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) судовий збір в сумі 700 (сімсот) гривень 00 копійок.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції шляхом подання апеляційної скарги через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 12 квітня 2021 року

Суддя Ю.М. Льговська