Справа № 520/5427/2020
Суддя: Присяжнюк О.В.
Дата ухвалення: 2021-04-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2021 р. Справа № 520/5427/2020
Другий апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Присяжнюк О.В.,

Суддів: Спаскіна О.А. , Любчич Л.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 23.12.2020 р. (ухвалене суддею Мельниковим Р.В.) по справі № 520/5427/2020 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, в якому просив: визнати протиправним та скасувати рішення про розмір поновленої пенсії ОСОБА_1 та про відмову в здійсненні перерахунку та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області провести розрахунок пенсії ОСОБА_1 , починаючи з 07.01.2017 р. у розмірі відповідно до ст. 27, ч. 2 ст. 40 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", розрахувавши середньомісячний заробіток, застосувавши відомий розмір заробітної плати ОСОБА_1 , коефіцієнти його заробітної плати та стажу, з урахуванням загального стажу 37 років, показник середньої заробітної плати за 2014-2016 роки в розмірі 5377,90 грн., з проведенням розрахунку відповідно до вимог діючого законодавства та щоквартального підвищення розміру пенсії, починаючи з 01.07.2017 р., з проведенням індексації і компенсації втрати частини доходів на усі несвоєчасно нараховані суми ОСОБА_1 , починаючи з 01.07.2017 р. до їх фактичної виплати, з дотриманням норм Закону про те, що пенсія ОСОБА_1 не може бути меншою за мінімум, встановлений Законом.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 23.12.2020 р. у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 22.12.2020 р. та прийняти нове судове рішення, яким задовольнити позов у повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги, апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а саме: Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", Конституції України, Кодексу адміністративного судочинства України та на не відповідність висновків суду обставинам справи.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Суд, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, вважає, що вимоги апеляційної скарги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, що підтверджується паспортом громадянина України для виїзду за кордон НОМЕР_1 , виданим органом 2ISR 08.05.2014 р., ІПН НОМЕР_2 .

Згідно записів у трудовій книжці позивача, трудовий стаж останнього складає 37 років 0 місяців 10 днів. На даний час він в Україні не працює.

20.11.1996 р. ОСОБА_1 виїхав з України на постійне місце проживання в Ізраїль, де був прийнятий на консульський облік в консульському відділі посольства України в Державі Ізраїль.

Постановою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 10.10.2017 р., з урахуванням змін внесених ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 04.12.2017 р. по справі № 645/3106/17, зобов`язано Індустріальне об`єднане управління Пенсійного фонду України м. Харкова призначити і виплачувати позивачу пенсію за віком з 07.01.2017 р..

Листом відповідача № 3950/46-02-03 від 16.03.2018 р., повідомлено позивача, що з 07.01.2017 р. йому призначено пенсію за віком, яка призначена без довідки про заробітну плату. Загальний розмір пенсії до виплати - 1249,06 грн.

Позивач вважає, що у рішенні відповідачем допущені порушення, а саме: не враховані показники заробітної плати позивача, та зовсім не розраховано середньомісячний заробіток; не розраховано коефіцієнт страхового стажу позивача; не враховані вимоги законодавства стосовно мінімального розміру пенсії; не врахований показник середньої заробітної плати за 2014-2016 роки - у розмірі 3764,40 грн., та з 01.01.2018 р. - показник середньої заробітної плати за 2016-2017 роки - у розмірі 5377,90, грн.; не виконано перерахунок відповідно до вимог діючого законодавства та щоквартального підвищення розміру пенсії; не проведено індексації та компенсації втрати частини доходів відповідно до чинного законодавства.

З метою недопущення порушень права позивача на належний розмір призначеної пенсії, представниками позивача надано безпосередньо до управління Пенсійного фонду України оригінали довідок про заробітну плату пенсіонера ІНФОРМАЦІЯ_2 та 09.10.2018 р. відповідно.

26.12.2019 р. адвокатом позивача Вадимом Меламедом направлено до відповідача адвокатський запит вих. № 6987 від 26.12.2019 р. з вимогою здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 , враховуючи його довідки про заробітну плату.

Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області № 77480/02.11-20-03 від 03.01.2020 р. позивачу повідомлено, що за заявою про перерахунок пенсії за віком згідно додаткових документів про заробітну плату за № 40 від 02.11.2018 р. наданої Комунальним некомерційним підприємством "Міська поліклініка № 19", довідки про заробітну плату № 21 від 06.07.2018 р., наданої Комунальним закладом охорони здоров`я "Харківська міська поліклініка №19", управлінням прийнято рішення комісії № 260 від 24.10.2018 р. про відмову в перерахунку пенсії. При цьому, під час прийняття вказаного рішення враховано, що відповідно до ст. 92 Закону України "Про пенсійне забезпечення" громадянам, які виїхали на постійне місце проживання за кордон, пенсії не призначаються. Пенсія ОСОБА_1 призначена та виплачується відповідно до постанови Фрунзенського районного суду м. Харкова від 10.10.2017 р. та ухвали Харківського апеляційного адміністративного суду від 04.12.2017 р. по справі № 645/31069/17 з 07.01.2017 р. Зазначеною Постановою зобов`язано Індустріальне об`єднане управління Пенсійного фонду України м. Харкова призначити і виплачувати пенсію ОСОБА_1 , іншого рішенням суду не передбачено.

Як вбачається зі змісту рішення комісії Індустріального об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова від 24.10.2018 р. № 260, заяву представника позивача стосовно додаткових документів для перерахунку пенсії за віком розглянуто та прийнято рішення про відмову в перерахунку пенсії, оскільки постановою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 10.10.2017 р. та ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 04.12.2017 р. зобов`язано персійний орган призначити та виплатити ОСОБА_1 пенсію, а не здійснювати перерахунок його пенсії.

Позивач, вважаючи зазначені рішення відповідача щодо розрахунку розміру його пенсії та рішення про відмову в проведенні перерахунку, незаконними і дискримінаційними, звернувся до суду з цим позовом.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що вимоги позивача передчасні та необґрунтовані, оскільки відсутні докази оскарження або скасування рішення комісії Індустріального об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова № 260 від 24.10.2018 р., а під час розгляду справи не встановлено обставин відмови відповідачем позивачу в здійсненні розрахунку його пенсії, починаючи з 07.01.2017 р. у розмірі відповідно до ст. 27, ч. 2 ст. 40 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", розрахувавши середньомісячний заробіток, застосувавши відомий розмір заробітної плати ОСОБА_1 , коефіцієнти його заробітної плати та стажу, з урахуванням загального стажу 37 років, показник середньої заробітної плати за 2014-2016 роки в розмірі 5377,90 грн., з проведенням розрахунку відповідно до вимог діючого законодавства та щоквартального підвищення розміру пенсії, починаючи з 01.07.2017 р., з проведенням індексації і компенсації втрати частини доходів на усі несвоєчасно нараховані суми ОСОБА_1 , починаючи з 01.07.2017 р. до їх фактичної виплати, з дотриманням норм Закону про те, що пенсія ОСОБА_1 не може бути меншою за мінімум, встановлений Законом.

Суд апеляційної інстанції не погоджується з висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону регулює Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Згідно із ст. 25 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», коефіцієнт страхового стажу, що застосовується для обчислення розміру пенсії, визначається із заокругленням до п`яти знаків після коми за формулою: Кс = См * Вс / (100% * 12), де:

Кс - коефіцієнт страхового стажу;

См - сума місяців страхового стажу;

Вс - визначена відповідно до цього Закону величина оцінки одного року страхового стажу (у відсотках). За період участі в системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування величина оцінки одного року страхового стажу дорівнює 1%.

Коефіцієнт страхового стажу з урахуванням періодів до набрання чинності цим Законом не може перевищувати 0,75, а з урахуванням страхового стажу, передбаченого абзацом десятим частини третьої статті 24 цього Закону, - 0,85.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», розмір пенсії за віком визначається за формулою: П = Зп * Кс, де:

П - розмір пенсії, у гривнях;

Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи, визначена відповідно до статті 40 цього Закону, з якої обчислюється пенсія, у гривнях;

Кс - коефіцієнт страхового стажу застрахованої особи, визначений відповідно до статті 25 цього Закону.

За бажанням застрахованої особи частина розміру пенсії за віком за період страхового стажу, набутого до дня набрання чинності цим Законом, може бути визначена відповідно до раніше діючого законодавства, а частина розміру пенсії за період страхового стажу, набутого після набрання чинності цим Законом, - відповідно до цього Закону.

При цьому частина розміру пенсії за віком, обчислена за раніше діючим законодавством, не може перевищувати максимальних розмірів пенсій, визначених законом для відповідних категорій пенсіонерів, та не може бути нижчою, ніж розмір трудової пенсії за віком з урахуванням цільової грошової допомоги на прожиття, що діяли на день набрання чинності цим Законом.

Розмір пенсії за віком, обчислений за раніше діючим законодавством, підвищується з дня набрання чинності цим Законом до дня її призначення в порядку, передбаченому частинами першою та другою статті 42 цього Закону.

Порядок визначення заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії встановлено статтею 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», яка підлягає застосуванню до правовідносин, що виникли між сторонами, в редакції, чинній на дату, з якої позивачу призначено пенсію.

Згідно із ч. 1 ст. 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.

У разі якщо страховий стаж становить менший період, ніж передбачено абзацом першим цієї частини, враховується заробітна плата (дохід) за фактичний страховий стаж.

За вибором особи, яка звернулася за призначенням пенсії, з періоду, за який враховується заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії, виключаються періоди до 60 календарних місяців страхового стажу, з урахуванням будь-яких періодів незалежно від перерв, що включаються до страхового стажу згідно з абзацом третім частини першої статті 24 цього Закону, та будь-якого періоду страхового стажу підряд за умови, що зазначені періоди в сумі складають не більш як 10 відсотків тривалості страхового стажу, врахованого в одинарному розмірі. Додатково за бажанням особи можуть бути виключені періоди строкової військової служби, навчання, догляду за особою з інвалідністю I групи або дитиною з інвалідністю віком до 16 років, за пенсіонером, який за висновком медичного закладу потребує постійного стороннього догляду, догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, за період з 1 липня 2000 року до 1 січня 2005 року, а також періоди, коли особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню відповідно до пунктів 7, 8 і 9 статті 11 цього Закону. У всіх випадках, крім випадку, передбаченого абзацом другим цієї частини, період, за який враховується заробітна плата, не може бути меншим, ніж 60 календарних місяців.

Для визначення розміру пенсії за віком відповідно до частини другої статті 27 цього Закону заробітна плата для обчислення частини пенсії за період страхового стажу до набрання чинності цим Законом визначається на умовах і в порядку, передбачених законодавством, що діяло раніше, а для обчислення частини пенсії за період страхового стажу після набрання чинності цим Законом - на умовах, передбачених абзацом першим цієї частини.

Заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 1 липня 2000 року враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами, а за період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.

У разі якщо за період з 1 липня 2000 року по 31 грудня 2016 року в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування відсутні відомості, необхідні для призначення пенсії військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), поліцейським, особам рядового і начальницького складу, заробітна плата (дохід) обчислюється на підставі довідки про нараховані суми грошового забезпечення та сплачені страхові внески.

Відповідно до ч. 2 ст. 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою:

Зп = Зс * (Ск : К), де:

Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях;

Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується Пенсійним фондом України за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики. Тимчасово, з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року, заробітна плата (дохід) для призначення пенсії визначається із середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2016 та 2017 роки;

Ск - сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз1 + Кз2 + Кз3 + ... +Кзn);

К - страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи.

У разі відсутності на день призначення пенсії даних про заробітну плату (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до цього Закону враховується для обчислення пенсії, для визначення середньої заробітної плати (доходу) враховується наявна заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до цього Закону враховується для обчислення пенсії, з наступним перерахунком заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії після отримання даних про заробітну плату (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до цього Закону враховується для обчислення пенсії.

Коефіцієнт заробітної плати (доходу) застрахованої особи за кожний місяць страхового стажу, який враховується при обчисленні пенсії, визначається за формулою:

Кз = Зв : Зс, де:

Кз - коефіцієнт заробітної плати (доходу) застрахованої особи;

Зв - сума заробітної плати (доходу) застрахованої особи, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до цього Закону враховується для обчислення пенсії за місяць, за який розраховується коефіцієнт заробітної плати (доходу);

Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до цього Закону враховується для обчислення пенсії, за місяць, за який розраховується коефіцієнт заробітної плати (доходу), а в разі одноразової сплати єдиного внеску відповідно до частини п`ятої статті 10 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" - за місяць, в якому укладено договір про добровільну участь.

Сума заробітної плати (доходу) застрахованої особи, яка відповідно до цього Закону враховується для обчислення пенсії за місяць, за який розраховується коефіцієнт заробітної плати (доходу), визначається за формулою:

Зв = З + Зд, де:

Зв - сума заробітної плати (доходу) застрахованої особи, яка відповідно до цього Закону враховується для обчислення пенсії за місяць, за який розраховується коефіцієнт заробітної плати (доходу);

З - сума заробітної плати (доходу) застрахованої особи, з якої фактично сплачено страхові внески згідно з цим Законом за місяць, за який розраховується коефіцієнт заробітної плати (доходу). У разі якщо сума страхових внесків, сплачена виходячи з розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на місяць, за який отримано дохід (прибуток), для обчислення пенсії враховується розмір мінімальної заробітної плати;

Зд - сума заробітної плати (доходу) або з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, застрахованої особи, розрахована виходячи із передбаченої частиною третьою статті 24 цього Закону доплати, за місяць, за який визначається коефіцієнт заробітної плати (доходу) або з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, і яка визначається за формулою:

Зд = Д:Т*100%, де:

Д - сума доплати, здійснена відповідно до частини третьої статті 24 цього Закону, або додаткових сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати;

Т - розмір страхового внеску до солідарної системи у відповідному місяці.

У разі подання застрахованою особою для обчислення розміру пенсії даних про заробітну плату (дохід) за період до 1 січня 1992 року при визначенні коефіцієнта заробітної плати (доходу) середня заробітна плата за рік (квартал) у відповідному періоді вважається щомісячною середньою заробітною платою (доходом) в Україні, з якої сплачено страхові внески, відповідного року (кварталу).

У разі відсутності на момент призначення пенсії даних про щомісячну середню заробітну плату (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за попередні місяці для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) враховується щомісячна середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за наявний попередній місяць з наступним перерахунком коефіцієнта заробітної плати (доходу) після отримання даних про щомісячну середню заробітну плату (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за місяць (місяці), що передує зверненню за призначенням пенсії.

При обчисленні коефіцієнта заробітної плати (доходу) за періоди сплати страхових внесків за застрахованих осіб, зазначених у пунктах 7, 8 і 9 статті 11 цього Закону та за періоди, які включаються до страхового стажу згідно з абзацом третім частини першої статті 24 цього Закону, враховується мінімальний розмір заробітної плати.

Питання індексації та перерахунку пенсії позивача регулюються ч.ч. 2 та 3 ст. 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які не зазнавали змін в період з 07.01.2017 р. (часу, з якого позивачу призначена пенсія) до теперішнього часу.

Відповідно до ч. 2 ст. 42 вказаного Закону, для забезпечення індексації пенсії щороку проводиться перерахунок раніше призначених пенсій шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії.

Показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, який застосовується для обчислення пенсії, щороку збільшується на коефіцієнт, що відповідає 50 відсоткам показника зростання споживчих цін за попередній рік та 50 відсоткам показника зростання середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року, в якому проводиться збільшення, порівняно з трьома календарними роками, що передували року, який є попереднім щодо року, в якому проводиться збільшення.

У разі відсутності дефіциту коштів Пенсійного фонду для фінансування виплати пенсій у солідарній системі розмір щорічного збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, який застосовується для обчислення пенсії, передбачений абзацом другим цієї частини, може бути збільшений, але не повинен перевищувати 100 відсотків показника зростання середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року, в якому проводиться збільшення, порівняно з трьома календарними роками, що передували року, який є попереднім щодо року, в якому проводиться збільшення.

Розмір, дата та порядок такого збільшення визначаються у межах бюджету Пенсійного фонду за рішенням Кабінету Міністрів України з урахуванням мінімального розміру збільшення, визначеного абзацом другим цієї частини.

Згідно із ч. 3 ст. 42 Закону ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», тимчасово, у період з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року, у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, підвищується розмір пенсії, обчислений відповідно до статті 28 цього Закону. Перерахунок пенсії проводиться з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму.

З 1 січня 2016 року в разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, а також у разі збільшення розміру мінімальної заробітної плати, визначеної законом про Державний бюджет України на відповідний рік, підвищується розмір пенсії, обчислений відповідно до статті 28 цього Закону (крім пенсіонерів, які працюють (провадять діяльність, пов`язану з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування). Перерахунок пенсії проводиться з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму/мінімальної заробітної плати. Пенсіонерам, які працюють (провадять діяльність, пов`язану з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування), після звільнення з роботи або припинення такої діяльності пенсія перераховується з урахуванням прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність/мінімальної заробітної плати, визначених законом на дату звільнення з роботи або припинення такої діяльності.

Згідно із ч. 2 ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Компенсація втрати частини пенсії, у зв`язку з порушенням строків її виплати пенсіонерам здійснюється згідно із законом.

Суд бере до уваги доводи позивача про те, що відповідач під час вирішення питання про перерахунок пенсії не врахував надані ним довідку про заробітну плату № 21 від 06.07.2018 р. за період роботи з січня 1990 року по липень 1996 року, видану Комунальним закладом охорони здоров`я «Харківська міська поліклініка № 19», згідно якої довідка видана на підставі особових рахунків, на всі виплати нараховані страхові внески.

Тому суд апеляційної інстанції вважає, що в порушення ст.ст. 25, 27 та ч. 2 ст. 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», відповідачем не враховані при обчисленні пенсії позивачу показники заробітної плати та не розрахований коефіцієнт його заробітної плати та коефіцієнт стажу, що підтверджується матеріалами пенсійної справи позивача.

Згідно матеріалів пенсійної справи відповідач безпідставно зазначає в розрахунках «Коефіцієнт стажу - 0», адже в протоколі щодо призначення пенсії зазначено, що загальний страховий стаж позивача складає 37 років, 0 місяці, 9 днів, що також підтверджується трудовою книжкою позивача.

Отже, враховуючи той факт, що заробітна плата та коефіцієнт страхового стажу застрахованої особи, визначені у ст. 25 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», є основними складовими розміру пенсії за віком, зазначення в цих даних « 0» є неправомірним.

За таких обставин, призначена позивачу з 07.01.2017 р. пенсія за віком підлягає розрахунку у розмірі, відповідно до ч. 2 ст. 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», із застосуванням відомого розміру заробітної плати позивача, коефіцієнтів її заробітної плати та стажу.

Судовим розглядом встановлено, що 09.10.2018 р. позивач через свого представника звернувся до пенсійного органу із заявою вих. № 3335 про подання додаткових документів для призначення ОСОБА_1 пенсії за віком, за результатом розгляду якої 24.10.2018 р. Індустріальним об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України м. Харкова прийнято рішення № 260, яким відмовлено у перерахунку пенсії ОСОБА_1 .

Із врахуванням вищевикладених обставин, суд апеляційної інстанції вважає, що вказане рішення пенсійного органу необхідно скасувати та зобов`язати відповідача прийняти рішення, з врахуванням висновків суду про перерахунок пенсії позивача з дати звернення до відповідача, тобто з 09.10.2018 р., оскільки позивачем надано до пенсійного органу оригінал довідки про заробітну плату № 21 від 06.07.2018 р. за період роботи ОСОБА_1 з січня 1990 року по липень 1996 року, видану Комунальним закладом охорони здоров`я "Харківська міська полікланіка № 19", проте, відповідач протиправно не врахував цю довідку при прийнятті рішення.

Разом з тим, суд вважає безпідставними доводи позивача про те, що відповідачем має бути застосований показник середньої заробітної плати за 2016-2017 роки на підставі абз 4 ч. 2 ст. 40 Закону, яким передбачено, що тимчасово, з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року, заробітна плата (дохід) для призначення пенсії визначається із середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2016 та 2017 роки.

Як вже зазначено судом вище, пенсія призначена позивачу з 07.01.2017 р., а тому пенсія має бути розрахована станом саме на цю дату, з урахуванням приписів абз. 4 ч. 2 ст. 40 Закону, згідно якого показник Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Тобто, середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, для розрахунку пенсії позивача має враховуватися за період 2014-2016 роки.

Відповідно до абзаців 1, 2 ч. 1 ст. 2 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення", індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, пенсії.

Згідно із ч. 5 ст. 2 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення", індексація пенсій здійснюється шляхом їх підвищення відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Таким чином, вказана норма Закону в питаннях індексації пенсій відсилає до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», згідно із ч.ч. 2, 3 ст. 42 якого передбачено порядок такої індексації шляхом проведення перерахунку раніше призначених пенсій шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії.

Частина 3 статті 42 Закону пов`язує зі збільшенням розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, а також зі збільшенням розміру мінімальної заробітної плати, визначеної законом про Державний бюджет України на відповідний рік, підвищення розміру пенсії, обчисленого відповідно до статті 28 цього Закону, тобто мінімального розміру пенсії за віком.

Із врахуванням вищевикладеного, суд апеляційної інстанції вважає обґрунтованими доводи позивача про те, що розмір пенсії позивача не може бути меншим за мінімум, встановлений законом, тобто мінімального розміру пенсії за віком.

Разом з тим, вимога позивача про зобов`язання відповідача провести щоквартальні підвищення розміру пенсії позивача, на думку суду, задоволенню не підлягає, оскільки такі підвищення стосуються перерахунку мінімальної пенсії за віком згідно із ч. 3 ст. 42 Закону, у той час як позивач стверджує, що йому протиправно призначено пенсію в мінімальному розмірі через незастосування приписів ст.ст. 25, 27 ч. 2 ст. 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у зв`язку з чим у спірних правовідносинах належним способом захисту прав позивача є зобов`язання відповідача провести індексацію та перерахунок пенсії відповідно до вимог ч.ч. 2, 3 ст. 42 Закону.

Щодо позовної вимоги позивача про компенсацію втрати частини доходів на усі несвоєчасно нараховані суми пенсії суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати", підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Відповідно до ст. 2 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру, зокрема, пенсії.

З наведених положень ст. 2 Закону вбачається, що компенсації втрати частини доходів підлягають нараховані, але не виплачені своєчасно доходи.

Таким чином суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що спірні виплати пенсії позивачу нараховані не були, оскільки позивачем було порушено питання про право на такі виплати, а тому підстав для виплати позивачу компенсації втрати частини доходів немає.

Враховуючи вищевикладене, у задоволенні вимоги позивача в частині зобов`язання відповідача провести розрахунок пенсії позивача з проведенням компенсації втрати частини доходів на усі несвоєчасно нараховані суми - слід відмовити.

Із врахуванням вищевикладеного, суд апеляційної інстанції, відповідно до ст. ст. 315, ст. 317 Кодексу адміністративного судочинства України, вважає необхідним скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти постанову, якою задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 , а саме: скасувати рішення Індустріального об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова № 260 від 24.10.2018 р.; визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про не проведення розрахунку пенсії ОСОБА_1 , починаючи з 02.11.2018 р. у розмірі відповідно до ч. 2 ст. 40 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування"; зобов`язати відповідача прийняти рішення, з врахуванням висновків суду про перерахунок пенсії позивача з дати звернення до відповідача, тобто з 09.10.2018 р.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 317, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 23.12.2020 р. по справі № 520/5427/2020 скасувати.

Прийняти постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Скасувати рішення Індустріального об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова № 260 від 24.10.2018 р.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо не проведення перерахунку пенсії ОСОБА_1 , починаючи з 09.10.2018 р. у розмірі відповідно до ч. 2 ст. 40 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області прийняти рішення, з врахуванням висновків суду про перерахунок пенсії ОСОБА_1 з дати звернення до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, тобто з 09.10.2018 р.

В задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя О.В. Присяжнюк
Судді О.А. Спаскін Л.В. Любчич