Справа № 140/14504/20
Суддя: Судова-Хомюк Наталія Михайлівна
Дата ухвалення: 2021-03-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2021 рокуЛьвівСправа № 140/14504/20 пров. № А/857/1773/21

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді Судової-Хомюк Н.М.,

суддів Сеника Р.П., Хобор Р.Б.,

за участі секретаря судового засідання Чопко Ю.Т.,

представник позивача: не з`явився,

представник відповідача: не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Волинській області на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 08 грудня 2020 року у справі № 140/14504/20 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Волинській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-

суддя в 1-й інстанції Димарчук Т.М.,

час ухвалення рішення не зазначено,

місце ухвалення рішення - м. Львів,

дата складання повного тексту рішення не зазначено,-

В С Т А Н О В И В :

05 жовтня 2020 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Головного управління ДФС у Волинській області (в подальшому заміненого на правонаступника - Головне управління ДПС у Волинській області) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень форми «Ф» від 11.04.2019 №0-0319 та №0-0319.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення є протиправними та такими, що підлягають скасуванню, оскільки позивач був власником нерухомого майна - складу сипучих Д-1, загальною площею 121, 4 м. кв. та складу сипучих Л-1 площею 297, 9 м. кв., що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 до 2018 року.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 08 грудня 2020 року позов задоволено повністю. Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Волинській області форми «Ф» від 11 квітня 2019 року №0-0319 та №0-0319. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Волинській області на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 840,80 грн. .

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, відповідач - Головне управління ДПС у Волинській області оскаржило його в апеляційному порядку. Вважає, що рішення суду першої інстанції є таким, що винесене з порушенням норм матеріального права. Просить його скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

На обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначає, що судом першої інстанції не враховано, що відповідно до даних Державного реєстру прав власності на нерухоме майно ОСОБА_1 є власником нерухомого майна, складу сипучих Д-1, загальною площею 121, 4 м. кв. та складу сипучих Л-1 площею 297, 9 м. кв., що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 . Зазначає про безпідставність доводів позивача про те, що власником даного майна є ТзОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс», оскільки згідно з витягом виконавчих проваджень таке є стороною виконавчого провадження, яке відкрите 07.07.2011 і є незавершеним, а згідно з витягом з ЄДР прав, майно перебуває в обтяженні, однак право власності не змінено. Відтак, вважає, що податковим органом правомірно сформовано спірні податкові повідомлення-рішення по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, а тому колегія суддів, відповідно до ч.4 ст.229 КАС України, вважає за можливе провести розгляд справи без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч.1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України).

Заслухавши суддю - доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Так, судом першої інстанції встановлено, матеріалами справи підтверджено, що ГУ ДФС у Волинській області 11.04.2019 винесено та направлене ОСОБА_1 податкове повідомлення-рішення по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості за податковий період 2018 рік форми «Ф» №0-0319 на суму податкового зобов`язання 4519,72 грн. та податкове повідомлення-рішення по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості за податковий період 2018 рік форми «Ф» №0-0319 на суму податкового зобов`язання 11090,82 грн..

Підставою для винесення оскаржуваних податкових повідомлень-рішень слугували дані з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про те, що у власності ОСОБА_1 перебуває нерухоме майно: склад сипучих Д-1, загальною площею 121,4 м. кв., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та склад сипучих Л-1 площею 297, 9 м. кв., що також знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 12-15).

Вважаючи такі рішення податкового органу протиправними, позивач звернувся з даним адміністративним позовом до суду.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач не довів належними та допустимими доказами правомірності винесених податкових повідомлень-рішень.

Такий висновок суду першої інстанції, на думку колегії суддів, відповідає нормам матеріального права та фактичним обставинам справи і є правильним, законним та обґрунтованим, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Вимогами підпунктів 266.1.1, 266.1.2 пункту 266.1 статті 266 ПК України передбачено, що платниками податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Визначення платників податку в разі перебування об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості у спільній частковій або спільній сумісній власності кількох осіб:

а) якщо об`єкт житлової та/або нежитлової нерухомості перебуває у спільній частковій власності кількох осіб, платником податку є кожна з цих осіб за належну їй частку;

б) якщо об`єкт житлової та/або нежитлової нерухомості перебуває у спільній сумісній власності кількох осіб, але не поділений в натурі, платником податку є одна з таких осіб-власників, визначена за їх згодою, якщо інше не встановлено судом;

в) якщо об`єкт житлової та/або нежитлової нерухомості перебуває у спільній сумісній власності кількох осіб і поділений між ними в натурі, платником податку є кожна з цих осіб за належну їй частку.

Згідно з підпунктом 266.2.1 пункту 266.2 статті 266 ПК України об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.

Вимогами пп. 266.3.1 та 266.3.2 п. 266.3 ст. 266 ПК України передбачено, що базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток.

База оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.

Отже, вірним є висновок суду першої інстанції про те, що за загальним правилом, об`єкти житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх частки, які перебувають у власності фізичних осіб, є об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Відповідно до пп. 266.6.1. п. 266.2 ст. 266 ПК України базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року.

Підпунктом 266.5.1 пункту 266.5 статті 266 ПК України передбачено, що ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування.

Підпунктом 266.7.1 пункту 266.7 статті 266 ПК України визначено, що обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів нежитлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості виходячи із загальної площі кожного з об`єктів нежитлової нерухомості та відповідної ставки податку.

Згідно матеріалів справи, відповідачем винесено податкові повідомлення-рішення, якими позивачу визначено податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості за податковий період 2018 рік від 11.04.2019 форми «Ф» №0-0319 на суму податкового зобов`язання 4519,72 грн. та №0-0319 на суму податкового зобов`язання 11090,82 грн..

Підставою для винесення такого рішення став витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, де нежитлові будівлі - складу сипучих Д-1, загальною площею 121, 4 м. кв. та складу сипучих Л-1 площею 297, 9 м. кв., що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 належить на праві власності ОСОБА_1 ..

Разом з тим, як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, постановою головного державного виконавця Нововолинського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області Капітанюка С.С. про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу від 11.01.2018 у виконавчому провадженні №27455160, на підставі договору про відступлення прав за іпотечними договорами, об`єкти нерухомості: складу сипучих Д-1, загальною площею 121, 4 м. кв. та складу сипучих Л-1 площею 297, 9 м. кв., що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 передано стягувачу: ТзОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс», що знаходиться за адресою: 94655, м. Київ, пр-т Степана Бандери, 28-А, БЦ «SP-HALL» (а.с. 9).

Крім того, головним державним виконавцем Нововолинського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області Капітанюком С.С. складено акт передачі майна стягувачу в рахунок погашення боргу від 11.01.2018, на підставі якого об`єкти нерухомості: складу сипучих Д-1, загальною площею 121, 4 м. кв. та складу сипучих Л-1 площею 297, 9 м. кв., що знаходяться за адресою: вул. Лісна, 16, м. Нововолинськ Волинської області передано стягувачу: ТзОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» (а.с.10).

Даний факт підтверджується також листом Нововолинського міського відділу державної виконавчої служби від 19.07.2020 №16018.

Вимогами пункту 9 статті 61 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що майно передається стягувачу за ціною третіх електронних торгів або за фіксованою ціною. Про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу виконавець виносить постанову. За фактом такої передачі виконавець складає акт. Постанова та акт є підставами для подальшого оформлення стягувачем права власності на таке майно.

Положеннями пункту 8 частини 1 статті 346 Цивільного кодексу України визначено, що право власності припиняється у разі: звернення стягнення на майно за зобов`язаннями власника.

З урахуванням наведеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що після передачі зазначеного майна стягувачу з січня 2018 року позивач не є його власником, а постанова та акт державного виконавця є підставами для подальшого оформлення стягувачем (ТзОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс») права власності на таке майно.

Отже, за вищенаведених мотивів, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що позивач не є платником податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки в розумінні пп. 266.1.1, п. 266.1 ст. 266 ПК України, що свідчить про безпідставність податкових повідомлень-рішень ГУ ДФС у Волинській області форми «Ф» від 11.04.2019 №0-0319 та №0-0319 та наявності правових підстав для їх скасування.

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги відповідача не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.

Згідно з статтею 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до частини 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

У пункті 58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

З врахуванням вищенаведеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про підставність позовних вимог, правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому відповідно до ст.316 КАС України апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Оскільки апеляційний суд залишає без змін рішення суду першої інстанції, то відповідно до ч.6 ст.139 КАС України понесені сторонами судові витрати новому розподілу не підлягають.

Керуючись, ч. 4 ст. 229, ч. 3 ст. 243, ст.ст. 308, 310, п. 1 ч. 1 ст. 315, ст. 316, ч. 1 ст. 321, ст.ст. 322, 325, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Волинській області залишити без задоволення, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 08 грудня 2020 року у справі № 140/14504/20 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття.

Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду касаційної інстанції.

У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Н. М. Судова-Хомюк
судді Р. П. Сеник
Р. Б. Хобор
Повне судове рішення складено 08 квітня 2021 року