Справа № 160/5973/19
Суддя: Златін Станіслав Вікторович
Дата ухвалення: 2021-04-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 квітня 2021 року Справа № 160/5973/19
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіЗлатіна Станіслава Вікторовича
за участі секретаря судового засіданняПіскун Я.В.
представника позивача представника відповідачів представника третьої особи ОСОБА_1., Погрібняк О.М. не з`явились не з`явився
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Синельніківської районної ради, Синельниківської районної державної адміністрації, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Громадська організація "Ветеранів АТО і учасників бойових дій Синельниківщини" про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до відповідача 1: Синельниківської районної ради, відповідача 2: Синельниківської районної державної адміністрації, третя особа: Громадська організація "Ветеранів АТО і учасників бойових дій Синельниківщини", в якій позивач, з урахуванням уточнень від 08.07.2019 року, просить суд:
визнати бездіяльність відповідача 1 та відповідача 2, що призвела до зупинення функціонування "Синельниківської центральної районної бібліотеки" - протиправною;
зобов`язати відповідача 1 та відповідача 2 забезпечити функціонування "Синельниківської центральної районної бібліотеки" з доступом до читачів.
Позовні вимоги обґрунтовані наступним:
позивач, жителька м. Синельково та колишня працівниця Синельниківської центральної районної бібліотеки, що входила до «Синельниківської районної централізованої бібліотечної системи»;
рішенням Синельниківської районної ради № 25/VII від 21 грудня 2018 pоку «Про припинення діяльності «Синельниківській районній централізованій бібліотечній системи» було припинено діяльність Синельниківської центральної районної бібліотеки, філії № 24 в c. Писарівка та філії № 10 в c. Дерезувате;

рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07.03.2019 року по справі № 160/1101/19 було визнано протиправним та скасовано рішення Синельниківської районної ради № 25/VII від 21.12.2018 року «Про припинення діяльності «Синельниківської районної централізованої бібліотечної системи та передачу майна». Рішення набрало законної сили 08.04.2019 року;

у зв`язку із тим, що Синельниківська районна рада приймала рішення про припинення діяльності ЦБС, на думку позивача відповідач є власником ЦБС;

Синельниківська районна державна адміністрація є виконавчим органом влади та є прямим органом управління для закладів культури, що є у власності Синельниківської районної ради;

після скасування судом рішення Синельниківської районної ради про припинення діяльності ЦБС Синельниківська центральна районна бібліотека не працює, чим, на думку позивача, порушуються її права, оскільки вона позбавлена можливості відвідувати публічну бібліотеку, для дорослих, в тому числі не має можливості відвідувати цю бібліотеку як читач;

на думку позивача, Синельниківська районна рада та Синельниківська районна державна адміністрація, як власник та виконавчий орган чинять бездіяльність щодо функціонування Синельніківської центральної районної бібліотеки, що є одним з елементів ЦБС;

Синельниківська районна рада, як орган як місцевого самоврядування зобов`язана реалізовувати право громадян на бібліотечне обслуговування, а Синельниківська районна державна адміністрація зобов`язана фінансувати діяльність бібліотеки та здійснювати загальне управління;

Позивач вказує, що нa день подання цієї позовної заяви Синельніківська центральна районна бібліотека не функціонує, жителі м. Синельниково позбавлені можливості відвідувати публічну бібліотеку для дорослих в тому числі і позивач не має можливості відвідувати цю бібліотеку;

Синельниківська районна державна адміністрація надіслала лист № 22-568/0/114-19 від 16.04.2019 pоку до ГО «Ветеранів ATO та учасників бойових дій Синельниківщини», в якому зазначила, що робота Синельниківської центральної районної бібліотеки призупинена на період проведення процедури ліквідації відділу культури, туризму, національностей та релігій райдержадміністрації;

листом управлінням культури, національностей і релігій Дніпропетровської облдержадміністрації № 543/0/161-19 від 13.03.2019 року зазначили про те, що дії Синельниківської районної ради по припиненню діяльності бібліотеки необхідно оскаржувати в судовому порядку, у зв`язку із чим позивач звернулася до суду із цим позовом.

Ухвалою суду від 09.07.2019 року відкрито провадження у справі.

Постановою Верховного Суду від 25.02.2021 року по справі № 160/5973/19 скасовано рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29.07.2019 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 28.11.2019 року, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвалою суду від 05.03.2021 року прийнято справу до провадження суддею Златіним С.В. та вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Ухвалою суду від 22.03.2021 року вирішено здійснювати розгляд справи у відкритому судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Синельниківська районна рада надала відзив на позовну заяву, у якому просить суд відмовити у задоволенні позову з наступних підстав. Відповідач є органом місцевого самоврядування. Відповідно до статті 2 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» місцеве самоврядування в Україні - це гарантоване державою право та реальна здатність територіальної громади - жителів села чи добровільного об`єднання у сільську громаду жителів кількох сіл, селища, міста - самостійно або під відповідальність органів та посадових осіб місцевого самоврядування вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України. Місцеве самоврядування здійснюється територіальними громадами сіл, селищ, міст як безпосередньо, так і через сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи, а також через районні та обласні ради, які представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст.

Відповідно до частини 2 статті 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» обласні та районні ради є органами місцевого самоврядування, що представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст, у межах повноважень, визначених Конституцією України, цим та іншими законами, а також повноважень, переданих їм сільськими, селищними, міськими радами.

Вимоги Позивача ґрунтуються тільки на тому, що рішення XXV сесії VII скликання Синельниківської районної ради від 21 грудня 2018 року №448-25/ VII «Про припинення діяльності Синельниківської районної централізованої бібліотечної системи та передачу майна» скасоване рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду 07 березня 2019 року (справа №160/1101/19).

Проте, відповідно до статті 16 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», що визначає організаційно-правову, матеріальну і фінансову основи місцевого самоврядування органи місцевого самоврядування є юридичними особами і наділяються цим та іншими законами власними повноваженнями, в межах яких діють самостійно і несуть відповідальність за свою діяльність відповідно до закону.

Матеріальною і фінансовою основою місцевого самоврядування є рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, земля, природні ресурси, що є у комунальній власності територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах, а також об`єкти їхньої спільної власності, що перебувають в управлінні районних і обласних рад.

Від імені та в інтересах територіальних громад права суб`єкта комунальної власності здійснюють відповідні ради.

Питання, які вирішуються районними і обласними радами виключно на їх пленарних засіданнях визначені у статті 43 зазначеного Закону: виключно на пленарних засіданнях районної, обласної ради вирішуються такі питання вирішення в установленому законом порядку питань щодо управління об`єктами спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах, що перебувають в управлінні районних і обласних рад; призначення і звільнення їх керівників.

Відповідно до статті 20 закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», органи державної влади не мають права втручатися у здійснення органами місцевого самоврядування власних повноважень. Суб`єкти владних повноважень застосовують надані їм в межах закону повноваження на власний розсуд, без необхідності узгодження у будь-якій формі своїх дій з іншими суб`єктами (дискреційні повноваження). Втручання в дискреційні повноваження суб`єкта влади виходить за межі завдань адміністративного судочинства.

Щодо вимоги позивача в зобов`язанні Синельниківської районної державної адміністрації та Синельниківської районної ради забезпечити функціонування «Синельниківської центральної районної бібліотеки» Синельниківська районна рада, зазначила, що при задоволені вимоги позивача судом будуть порушені норми матеріального та процесуального права, тому просили у задоволені позову відмовити у повному обсязі.

Відповідач, Синельниківська районна державна адміністрація, надала також відзив на позовну заяву, у якому просить суд відмовити у задоволенні позову, з наступних підстав.

Посилання позивача, що Синельниківська районна державна адміністрація являється виконавчим органом влади та є прямим органом управління для закладів культури, що є у власності Синельниківської районної ради, є таким, що не відповідає дійсності.

Крім того, вимоги позивача ґрунтуються тільки на тому, що рішення ХХV сесії VII скликання Синельниківської районної ради від 21 грудня 2018 року № 448-25/VI «Про припинення діяльності Синельниківської районної централізованої бібліотечної системи та передачу майна» скасоване рішенням Дніпропетровською окружного адміністративного суду 07 березня 2010 року (справа № 160/1101 /19).

До цього рішення сесії Синельниківської районної ради Синельниківська районна державна адміністрація не має ніякого відношення та не може нести солідарну відповідальність за прийняте рішення органом місцевого самоврядування враховуючи розмежування у питанні розпорядження майном нормами діючого законодавства, оскільки статтею 6 Закону на виконання Конституції України, законів України, актів Президента України, актів Кабінету Міністрів України, міністерств та інших центральних органів виконавчої влади, які відповідно до закону забезпечують нормативно-правове регулювання власних і делегованих повноважень, голова місцевої державної адміністрації в межах своїх повноважень видає розпорядження, а керівники структурних підрозділів -накази.

У разі делегування місцевим державним адміністраціям районними чи обласними радами відповідних повноважень в їх управлінні перебувають також об`єкти спільної власності територіальних громад. При цьому в рішенні Дніпропетровського окружного адміністративного суду 07 березня 2019 року (справа № 160/1101/19) встановлений факт відсутності делегування повноважень відповідача 2 в управління Синельниківською центральною бібліотечною системою.

Третя особа, на виконання вимог ухвали суду від 09.07.2019 року, пояснень по справі № 160/5976/19 не надавала.

Позивач у судовому засіданні підтримав заявлені позовні вимоги.

Відповідачі у судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Третя особа, у судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином.

Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, заслухавши пояснення позивача, встановив наступне.

Судом встановлено, що рішенням Синельниківської районної ради № 25/VII від 21.12.2018 року "Про припинення діяльності "Синельниківської районної централізованої бібліотечної системи та передачу майна" було припинено діяльність Синельниківської районної централізованої бібліотечної системи, що складається з Синельниківської центральної районної бібліотеки, бібліотеки-філії № 10, місце знаходження: 52510, Дніпропетровська область, Синельниківський район, с. Дерезувате, вул. Ходарєва, 1 а; бібліотеки-філії № 24, місце знаходження: 52534, Дніпропетровська область, Синельниківський район, с. Писарівка, вул. Некрасова, 43 а.

Пунктом 2 вказаного рішення передбачено передати в термін до 01.03.2019 року майно та бібліотечний фонд Синельниківської центральної районної бібліотеки зі спільної власності територіальних громад сіл, селищ Синельниківського району у комунальну власність територіальних громад пропорційно кількості населення відповідних громад.

Згідно пункту 3 рішенням Синельниківської районної ради № 25/VII від 21.12.2018 року, передати в термін до 01.03.2019 року зі спільної власності територіальних громад сіл, селищ Синельниківського району:

до комунальної власності територіальної громади Дерезуватської сільської ради майно та бібліотечний фонд бібліотеки-філії № 10 с. Дерезувате Синельниківської районної централізованої бібліотечної системи, місцезнаходження: 52510, Дніпропетровська область, Синельниківський район, с. Дерезувате, вул. Ходарєва, 1а;

до комунальної власності територіальної громади Писарівської сільської ради майно та бібліотечний фонд бібліотеки-філії № 24 с. Писарівка Синельниківської районної централізованої бібліотечної системи, місцезнаходження: 52534, Дніпропетровська область, Синельниківський район, с. Писарівка, вул. Некрасова, 43а.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07.03.2019 року, яке набрало законної сили, по справі № 160/1101/19 за позовом ОСОБА_1 до Синельниківської районної ради, третя особа-1: Міністерство культури України, третя особа-2: Громадська організація "Ветеранів АТО і учасників бойових дій Синельниківщини" про визнання протиправним та скасування рішення №25/VII від 21.12.2018 року, позовні вимоги позивача були задоволені та визнано протиправним та скасовано рішення Синельниківської районної ради №25/VII від 21.12.2018 року "Про припинення діяльності "Синельниківської районної централізованої бібліотечної системи та передачу майна".

Згідно висновків викладених в рішенні суду від 07.03.2019 року по справі №160/1101/19, яке набрало законної сили, вбачається, що Синельниківською районною радою в порушення наведених норм було прийнято спірне рішення без відповідного погодження із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах культури та мистецтв, - Міністерства культури України.

Крім того, у рішенні суду від 07.03.2019 року по справі № 160/1101/19 зазначено про те, що відповідно до листа Міністерства культури України від 31.19-2/55-19 від 17.01.2019 року, наданого у відповідь на інформаційний запит Громадської організації "Ветеранів АТО і учасників бойових дій Синельниківщини" від 09.01.2019 року, Міністерство культури України спільно з Центральним комітетом Професійної спілки працівників культури України не погодило реорганізацію та виключення з базової мережі Синельниківської районної централізованої бібліотечної системи. На підставі викладеного суд вказав, що Синельниківською районною радою не було дотримано встановленого законом порядку припинення діяльності Синельниківської районної централізованої бібліотечної системи, як закладу культури, у зв`язку із чим визнав протиправним та скасував рішення Синельниківської районної ради №25/VII від 21.12.2018 року "Про припинення діяльності "Синельниківської районної централізованої бібліотечної системи та передачу майна".

На підставі вищевикладеного судом було прийнято рішення про визнання протиправним та скасування рішення Синельниківської районної ради №25/VII від 21.12.2018 року "Про припинення діяльності "Синельниківської районної централізованої бібліотечної системи та передачу майна".

Відповідно до ч.4 ст. 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

З листа Дніпропетровської обласної державної адміністрації № 543/0/161-19 від 13.03.2019 року видно, що Синельниківська районна центральна бібліотечна система є об`єктом комунальної власності Синельниківського району та підпорядкована Синельниківській районній раді. Рішення про припинення діяльності бібліотеки має права приймати Синельниківська районна рада за погодженням з Міністерство культури України.

03 грудня 2018 року Синельниківською районною державною адміністрацією було прийняте розпорядження голови райдержадміністраціі № Р-424/0/115-18 "Про припинення (ліквідацію юридичної особи - Відділу культури, туризму, національностей та релігії Синельниківської районної державної адміністрації", де одним з пунктів якого припинення юридичної особи - Відділу культури, туризму, національностей та релігій Синельниківської районної державної адміністрації (), місцезнаходження: 2500, Дніпропетровська область, місто Синельникове, вулиця 50 років Жовтня 2-А шляхом ліквідації.

На день подання цього позову поновлення функціонування бібліотеки відповідачами здійснено не було, у зв`язку із чим, не погодившись із вищезазначеною бездіяльністю відповідачів щодо призупинення роботи бібліотеки, позивач звернулася до суду із цим позовом, з посиланням на те, що порушенні її права, як читача, оскільки остання позбавлена можливості відвідувати цю бібліотеку.

Надаючи правову оцінку, суд врахував, що на підставі ст.1, ст.16 Закону України від 14.12.2010 №2778-VI "Про культуру" (далі - Закон №2778-VI) діяльність у сфері культури - творча, господарська, наукова, бібліотечна, інформаційна, музейна, освітня, культурно-дозвіллєва та розважальна діяльність, спрямована на створення, тиражування, розповсюдження, демонстрування, популяризацію, збереження і використання культурних благ та культурних цінностей для задоволення культурних потреб громадян. Заклад культури - юридична особа, основною діяльністю якої є діяльність у сфері культури, або структурний підрозділ юридичної особи, функції якого полягають у провадженні діяльності у сфері культури.

Органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування забезпечують: збереження Музейного фонду України, Державного бібліотечного фонду України, Національного архівного фонду України, фільмофонду, їх постійне поповнення сучасними творами мистецтва, продукцією вітчизняного книговидавництва, кінематографа, аудіовиробництва; функціонування і розвиток мережі музеїв, архівів, бібліотек, початкових спеціалізованих мистецьких навчальних закладів (шкіл естетичного виховання та студій), клубів, кінотеатрів, кіно-, відеопрокатних підприємств, об`єднань, заповідників, реставраційних закладів державної та комунальної власності.

На підставі ч.3 ст.15 Закону України від 27.01.1995 року №32/95-ВР "Про бібліотеки і бібліотечну справу" (далі - Закон №32/95-ВР) доцільність реорганізації та ліквідації бібліотек, що є у державній та комунальній власності, визначається відповідними органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах культури та мистецтв.

Відповідно до ч.1 ст. 16 Закону України «Про культуру» органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування забезпечують: збереження Музейного фонду України, Державного бібліотечного фонду України, Національного архівного фонду України, фільмофонду, їх постійне поповнення сучасними творами мистецтва, продукцією вітчизняного книговидавництва, кінематографа, аудіовиробництва; функціонування і розвиток мережі музеїв, архівів, бібліотек, початкових спеціалізованих мистецьких навчальних закладів (шкіл естетичного виховання та студій), клубів, кінотеатрів, кіно-, відеопрокатних підприємств, об`єднань, заповідників, реставраційних закладів державної та комунальної власності.

Згідно з ч.4 ст.20 Закону України «Про культуру» забороняється виселення закладів культури (театрів, філармоній, бібліотек, музеїв, архівів, художніх галерей (виставок), кінотеатрів, позашкільних закладів естетичного виховання і дозвілля дітей та юнацтва, клубних закладів тощо) з приміщень без надання їм іншого рівноцінного приміщення.

Відповідно до п. 1 Постанови Верховної Ради України від 16 січня 2009 року №901-VI «Про запровадження мораторію на виселення редакцій друкованих засобів масової інформації, закладів культури, у тому числі бібліотек, видавництв, книгарень, підприємств з розповсюдження книг та преси» органам виконавчої влади, органам місцевого самоврядування тимчасово, до схвалення відповідного закону: припинити прийняття рішень та призупинити виконання раніше прийнятих рішень про виселення редакцій друкованих засобів масової інформації, закладів культури, у тому числі бібліотек, видавництв, книгарень, підприємств з розповсюдження книг та преси із займаних ними на законних підставах приміщень державної та комунальної власності, а також про знесення існуючих кіосків з продажу друкованих засобів масової інформації; не допускати практики безпідставного розірвання чи припинення договорів оренди з редакціями друкованих засобів масової інформації, закладами культури, у тому числі бібліотеками, видавництвами, книгарнями, підприємствами з розповсюдження книг та преси, а також закріпити за ними переважне право на укладення договору оренди на новий строк.

Відповідно до ч.3 та 5 ст. 12 Закону України, встановлено, що бібліотека може не мати статусу юридичної особи та перебувати у складі підприємства, установи або організації. Бібліотека діє на основі статуту (положення), що затверджується її засновником (засновниками). У статуті (положенні) бібліотеки визначаються її статус, форма власності, джерела фінансування, вид і профіль діяльності.

Відповідно до ч.2 ст. 27 Закону України «Про бібліотеки і бібліотечну справу» (далі - Закон України) забороняється переміщення бібліотек без надання рівноцінного упорядкованого приміщення для обслуговування користувачів бібліотеки, роботи працівників, зберігання бібліотечних фондів.

Згідно з ч.1 ст. 9 Закону України центральні бібліотеки - головні бібліотеки регіонів, які зобов`язані формувати, зберігати та надавати в користування найбільш повне зібрання документів у межах своєї території, організовувати взаємовикористання бібліотечних ресурсів і надавати методичну допомогу бібліотекам різних видів відповідних територій.

Відповідно до п. 1 Положення про Міністерство культури України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.09.2014 року №495, Міністерство культури України (Мінкультури) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України. Мінкультури є головним органом у системі центральних органів виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сферах культури та мистецтв, охорони культурної спадщини, вивезення, ввезення і повернення культурних цінностей, державної мовної політики, а також забезпечує формування та реалізацію державної політики у сфері кінематографії, відновлення та збереження національної пам`яті.

Міністерство здійснює відповідно до законодавства координацію діяльності бібліотек, а також контроль за діяльністю бібліотек, що перебувають у державній та комунальній власності, збереження ними бібліотечного фонду України; погоджує рішення органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування стосовно реорганізації та ліквідації бібліотек, що перебувають у державній та комунальній власності; (п.п., п.п. 23, 26 п. 4 Положення).

Згідно з ч.3 ст.19 Закон №2778-VI створення чи припинення, у тому числі ліквідація, закладів культури здійснюється в порядку, визначеному законодавством.

Відповідно до ч.3 ст.22 Закон №2778-VI органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування під час формування та забезпечення функціонування базової мережі закладів культури керуються державними соціальними нормативами у сфері обслуговування закладами культури, передбаченими Законом України "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії". Виключення закладів культури з базової мережі можливе лише за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах культури та мистецтв.

Крім того на підставі п.13 Порядку формування базової мережі закладів культури, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24 жовтня 2012 року №984, виключення закладів культури з базової мережі здійснюється за погодженням з Мінкультури згідно з переліком закладів культури, поданим місцевою держадміністрацією та затвердженим органом місцевого самоврядування або поданим центральним органом виконавчої влади, із зазначенням причин та обґрунтуванням необхідності такого виключення.

Виключеними з базової мережі можуть бути заклади культури, що не відповідають визначеним статтями 1, 22 і 23 Закону України "Про культуру" вимогам.

Відповідно до частини 2 статті 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» обласні та районні ради є органами місцевого самоврядування, що представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст, у межах повноважень, визначених Конституцією України, цим та іншими законами, а також повноважень, переданих їм сільськими, селищними, міськими радами.

Згідно статті 16 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» визначає організаційно-правову, матеріальну і фінансову основи місцевого самоврядування органи місцевого самоврядування є юридичними особами і наділяються цим та іншими законами власними повноваженнями, в межах яких діють самостійно і несуть відповідальність за свою діяльність відповідно до закону.

Органам місцевого самоврядування законом можуть надаватися окремі повноваження органів виконавчої влади, у здійсненні яких вони є підконтрольними відповідним органам виконавчої влади.

Матеріальною і фінансовою основою місцевого самоврядування є рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, земля, природні ресурси, що є у комунальній власності територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах, а також об`єкти їхньої спільної власності, що перебувають в управлінні районних і обласних рад.

Статтею 20 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачено, що державний контроль за діяльністю органів і посадових осіб місцевого самоврядування може здійснюватися лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, і не повинен призводити до втручання органів державної влади чи їх посадових осіб у здійснення органами місцевого самоврядування наданих їм власних повноважень.

Статтею 43 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачені, що виключно на пленарних засіданнях районної, обласної ради вирішується питання щодо управлінням об`єктами спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах, що перебувають в управлінні районних і обласних рад, а також призначення і звільнення їх керівників.

Стаття 15 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» передбачає можливість управління об`єктами спільної власності територіальних громад райдержадміністраціями у разі делегування їм районними чи обласними радами відповідних повноважень.

Передача повноважень відбувається з дотриманням вимог статей 14 та 34 цього Закону, відповідно до яких передача повноважень інших органів супроводжується передачею їм відповідних фінансових, матеріально-технічних та інших ресурсів, необхідних для здійснення цих повноважень.

Делегування радами повноважень місцевим державним адміністраціям супроводжується передачею фінансових, матеріально-технічних та інших ресурсів, необхідних для їх здійснення, в такому разі, місцеві державні адміністрації підзвітні та підконтрольні відповідним радам у частині делегованих повноважень.

Відносини місцевих державних адміністрацій з підприємствами, установами та організаціями регулюються статтею 36 Закону, яка передбачає, що місцеві державні адміністрації здійснюють функцію управління майном підприємств, установ та організацій, що належать до сфери їх управління.

Голови місцевих державних адміністрацій укладають та розривають контракти з їх керівниками.

Судом під час розгляду справи встановлено, що Синельниківська центральна районна бібліотека є об`єктом комунальної власністі Синельниківського районну та підпорядкова Синельниківській районній раді. Вказані обставини підтверджуються рішенням Синельниківської районної ради № 25/VII від 21.12.2018 року "Про припинення діяльності "Синельниківської районної централізованої бібліотечної системи та передачу майна" та листом Дніпропетровської обласної державної адміністрації № 543/0/161-19 від 13.03.2019 року.

Синельниківська районна рада не делегувала Синельниківській районній державній адміністрації повноваження стосовно управління вказаним вище закладом культури; Синельниківська районна рада не надала суду рішення про делегування відповідного повноваження Синельниківській районній державній адміністрації з передачею фінансових, матеріально-технічних та інших ресурсів.

У відзиві на позовну заяву Синельниківська районна державна адміністрація також вказує на факт відсутності рішення про делегування відповідного повноваження Синельниківській районній державній адміністрації стосовно управління Синельниківською централізованою бібліотечною системою.

За вказаних обставин функції стосовно управління закладом культури району - Синельниківською центральною районною бібліотекою, належать саме Синельниківській районній раді.

Також Синельниківська районна рада не надала суду доказів передання майна Синельниківської центральної районної бібліотеки об`єднаним територіальним громадам.

Також судом під час розгляду справи встановлено, та не заперечувалось учасниками справи про те, що фактично рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07.03.2019 року по справі №160/1101/19 не виконано, діяльність Синельниківської районної централізованої бібліотечної системи поновлено не було.

У матеріалах справи відсутні докази на підтвердження погодження питання призупинення (ліквідації) Синельниківської районної центральної бібліотеки, яка є об`єктом комунальної власності Синельниківського району та підпорядкована Синельниківській районній раді з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах культури та мистецтв.

Таким чином, з метою захисту порушеного права позивача - ОСОБА_1 , суд вважає за необхідне зобов`язати саме відповідача - Синельниківську районну раду, розглянути питання щодо поновлення функціонування "Синельниківської центральної районної бібліотеки", з урахуванням висновків суду.

Щодо позовних вимог позивача про визнання бездіяльності відповідача 1 та відповідача 2, що призвела до зупинення функціонування "Синельниківської центральної районної бібліотеки" - протиправною, слід зазначити про таке.

Так, у розумінні Кодексу адміністративного судочинства України бездіяльність суб`єкта владних повноважень це пасивна поведінка суб`єкта владних повноважень, яка може мати вплив на реалізацію прав, свобод, інтересів фізичної чи юридичної особи. Для визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною, особа, яка вважає, що її право порушене, повинна довести існування причинного зв`язку між такою протиправною бездіяльністю та її порушеним правом. Поряд з цим, бездіяльність суб`єкта владних повноважень може бути визнано протиправною адміністративним судом лише в тому випадку, якщо відповідач ухиляється від вчинення дій, які входять до кола його повноважень та за умови наявності правових підстав для вчинення таких дій. Таким чином, бездіяльність це завжди пасивна поведінка, тобто відсутність з боку суб`єкта владних повноважень будь-яких дій.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено про те, що було призупинено діяльність бібліотеки, тобто мав місце факт активної поведінки суб`єкта владних повноважень, то у суду відсутні правові підстави вважати такі дії бездіяльністю.

Крім того, рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07.03.2019 року, яке набрало законної сили, по справі № 160/1101/19 вже було визнано протиправним та скасовано рішення Синельниківської районної ради № 25/VII від 21.12.2018 року "Про припинення діяльності "Синельниківської районної централізованої бібліотечної системи та передачу майна".

Як вбачається з положень Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи №R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980 року, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Суд не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймати замість рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень, оскільки такі дії виходять за межі визначених йому повноважень законодавцем.

Згідно з пунктом 1.6 Методології проведення антикорупційної експертизи, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 23.06.2010 р. № 1380/5, дискреційні повноваження - сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених нормативно-правовим актом, проектом нормативно-правового акта.

Таким чином, дискреція - це елемент управлінської діяльності, вона пов`язана з владними повноваженнями і їх носіями - органами державної влади та місцевого самоврядування, їх посадовими і службовими особами.

Дискрецію не можна ототожнювати тільки з формалізованими повноваженнями - вона характеризується відсутністю однозначного нормативного регулювання дій суб`єкта, він не може ухилятися від реалізації своєї компетенції, але й не має права виходити за її межі. Тобто дискреційні повноваження - це законодавчо встановлена компетенція владних суб`єктів, яка визначає ступінь самостійності її реалізації з урахуванням принципу верховенства права; ці повноваження полягають у застосуванні суб`єктами адміністративного розсуду при здійсненні дій і прийнятті рішень. У більш звуженому розумінні дискреційні повноваження - це можливість діяти за власним розсудом, в межах закону, можливість застосувати норми закону та вчиняти конкретні дії (або дію) серед інших, кожні з яких окремо є відносно правильними (законними) (аналогічна правова позиція міститься в постанові Верховного Суду України від 21.05.2013 року № 21-87а13).

Згідно ч. 4 ст. 245 КАС України у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

Адміністративний суд не обмежений у виборі способів відновлення права особи, порушеного суб`єктами владних повноважень, а вправі обрати найбільш ефективний спосіб відновлення порушеного права, який відповідає характеру такого порушення.

Таким чином, з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів позивача, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги позивача в частині зобов`язання відповідача - Синельниківську районну раду розглянути питання щодо поновлення функціонування "Синельниківської центральної районної бібліотеки", з урахуванням висновків суду.

Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Так, Європейський суд з прав людини у рішенні по справі "Рисовський проти України" (№ 29979/04) визнав низку порушення пункту 1 статті 6 Конвенції, статті 1 Першого протоколу до Конвенції та статті 13 Конвенції у справі, пов`язаній із земельними правовідносинами; в ній також викладено окремі стандарти діяльності суб`єктів владних повноважень, зокрема, розкрито елементи змісту принципу "доброго врядування".

Цей принцип, зокрема, передбачає, що у разі якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і послідовний спосіб (рішення у справах "Beyeler v. Italy" № 33202/96, "Oneryildiz v. Turkey" № 48939/99, "Moskal v. Poland" № 10373/05).

Крім того, в рішеннях Європейського суду з прав людини склалася практика, яка підтверджує, що дискреційні повноваження не повинні використовуватися свавільно, а суд повинен контролювати рішення, прийняті на підставі реалізації дискреційних повноважень, максимально ефективно (рішення у справі "Hasan and Chaush v. Bulgaria" № 30985/96).

Згідно з ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що позивачем було доведено в судовому порядку про порушення її прав, а тому з урахуванням вищевикладеного суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 в частині зобов`язання відповідача - Синельниківської районної ради розглянути питання щодо поновлення функціонування "Синельниківської центральної районної бібліотеки", з урахуванням висновків суду.

Отже, з урахуванням вищевикладеного, Синельниківська районна рада, як суб`єкт владних повноважень не довів правомірності своїх дій, які виявилися у непоновленні функціонування "Синельниківської центральної районної бібліотеки", з урахуванням висновків суду в рішенні від 07.03.2019 року по справі № 160/1101/19.

Одночасно суд зазначає, що Синельниківська районна державна адміністрація не є належним відповідачем у справі, оскільки не здійснює функції з управління закладом культури району - Синельниківською центральною районною бібліотекою.

Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає про таке.

Відповідно до ч.3 ст.139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Враховуючи наявність підстав для часткового задоволення позовної заяви позивача, суд вважає за необхідне стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача 1 на користь позивача сплачений нею судовий збір у розмірі 384,20 грн.

Керуючись ст. ст. 241-246 , Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 , код НОМЕР_1 ) до відповідача 1: Синельниківської районної ради (52500, м. Синельникове, вул. Богми, 3, ), відповідача 2: Синельниківської районної державної адміністрації (52500, м. Синельникове, вул. Богми, 3, ), третя особа: Громадська організація "Ветеранів АТО і учасників бойових дій Синельниківщини" (52500, м. Синельникове, вул. Музична, 35 ) про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Зобов`язати Синельниківську районну раду розглянути питання щодо поновлення функціонування "Синельниківської центральної районної бібліотеки", з урахуванням висновків суду.

В іншій частині заявлених позовних вимог - відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Синельниківської районної ради судові витрати на сплату судового збору у розмірі 384,20 гривень.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 12 квітня 2021 року.

Суддя (підпис) С.В. Златін

Виготовлено з автоматизованої системи документообігу суду

Помічник судді Лісна А.М.

Рішення не набрало законної сили станом на 12.04.2021 року

Помічник судді Лісна А.М.