Справа № 360/441/21
Суддя: С.В. Борзаниця
Дата ухвалення: 2021-04-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

13 квітня 2021 рокуСєвєродонецькСправа № 360/441/21

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Борзаниця С.В., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Старобільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області про визнання дій протиправними, визнання протиправним та скасування рішення, -

ВСТАНОВИВ:

До Луганського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі також - позивач), в інтересах якої звернулась адвокат Марченко Софія Дмитрівна, до Старобільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області (далі також - відповідач, Старобільське ОУПФУ), відповідно до якої просить:

- визнати протиправними дії Старобільського об`єднаного Управління Пенсійного фонду України Луганської області щодо неврахування ОСОБА_1 до складу загального трудового стажу періоду її навчання з 01.09.1976 по 01.07.1980 в Кіровському гірничотранспортному технікумі;

- визнати протиправним та скасувати рішення Старобільського об`єднаного Управління Пенсійного фонду України Луганської області від 20.05.2020 № 29 в частині відмови у зарахуванні до трудового стажу ОСОБА_1 періоду її навчання з 01.09.1976 по 01.07.1980 в Кіровському гірничотранспортному технікумі;

- зобов`язати Старобільське об`єднане Управління Пенсійного фонду України Луганської області врахувати ОСОБА_1 до складу загального трудового стажу періоду її навчання з 01.09.1976 по 01.07.1980 в Кіровському гірничотранспортному технікумі.

В обґрунтування заявлених вимог зазначено, що позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку з досягненням пенсійного віку звернулася ІНФОРМАЦІЯ_2 із заявою про призначення пенсії за віком. Право на пенсію Позивач набула відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі також - Закон 1058) та статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Тобто, при досягненні нею віку 59 років та 6 місяців позивач мала право звернутися за призначенням їй пенсії.

08.09.2020 позивач звернулася до відповідача та надала документи на підтвердження страхованого стажу, а саме: довідку ВПО, копію довідки про присвоєння ІНН, заяву про призначення пенсії, копію паспорту, оригінал трудової книжки та свідоцтво про шлюб, копію диплома № НОМЕР_1 , які відповідач залучив до матеріалів справи, за змістом розписки зазначив серед документів, яких недостатньо: диплом (свідоцтво про навчання).

Рішенням від 10.09.2020 № 45 позивачу було відмовлено у призначенні пенсії за віком. Позивач через свого представника звернувся до Відповідача, та листом від 07.11.2020 її представнику надано копію вищезазначеного рішення.

Відповідно до рішення від 10.09.2020 № 45 вбачається, що Відповідач лише частково врахував стаж роботи позивача під час призначення пенсії, а саме: Відповідачем взагалі не враховано період навчання позивача на денній формі навчання з 01.09.1976 по 01.07.1980 (загалом 3 роки та 10 місяців).

Цінним листом з описом вкладеного від 10.09.2020 позивачем направлено нотаріально посвідчену копію диплома від 22.10.1999 № НОМЕР_1 та оригінал довідки № 241 від 11.08.2020 про визначення періоду навчання.

Листом від 22.09.2020 № 1240-32-8/3873 Відповідач повідомив позивача про те, що врахувати до стажу роботи період навчання не передбачається можливим у зв`язку з тим, що «за відсутності в документах таких відомостей для підтвердження часу навчання приймаються довідки про тривалість навчання в навчальному закладі у відповідні роки за умови, що в документах є данні про закінчення повного навчального періоду, або окремих його етапів». Таке твердження Відповідач не обґрунтував з огляду на чинне законодавство (за змістом листа взагалі не визначено, якою самою нормою законодавства передбачено саме такий мотив відмови), та відсутність такого обґрунтування відмови з огляду на законодавства - є порушенням з боку суб`єкту владних повноважень.

У зв`язку з тим, що Позивач навчалася у навчальному закладі - Кіровському гірничотранспортному технікумі (відповідно до Наказу №257 Міністерства освіти України від 07.07.1998 перейменований у Кіровський транспортний технікум), який не здійснив переміщення на підконтрольну владі територію України, позивач на підтвердження періодів навчання у ньому вимушена була отримати довідку від органів влади, які розташовані на тимчасово непідконтрольній державі Україна території. Така довідка від 11.08.2020 № 241 була у оригіналі направлена позивачем 10.09.2020 відповідачу.

Позивач вважає протиправним рішення Старобільського ОУПФУ від 20.05.2020 № 29 в частині відмови у зарахуванні до трудового стажу ОСОБА_1 періоду її навчання з 01.09.1976 по 01.07.1980 в Кіровському гірничотранспортному технікумі та таким, що підлягає скасуванню, а дії відповідача протиправними, у зв`язку з чим звернулась до суду з позовною заявою.

Відповідач заперечував проти задоволення вимог, про що подав відзив на позовну заяву (арк. спр. 67), в якому зазначив таке.

ОСОБА_1 08.09.2020 звернулась до Старобільського ОУПФУ із заявою щодо призначення їй пенсії за віком на умовах статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV.

До заяви позивачкою були додані певні документи, з огляду на які та з урахуванням даних, наявних в Реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, 10.09.2020 відповідачем було винесено рішення № 45 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону № 1058 через відсутність необхідного (мінімально потрібного) страхового стажу, передбаченого даною статтею Закону, з огляду на таке.

Згідно трудової книжки позивачки, адже майже весь страховий (загальний, трудовий) стаж набутий нею до впровадження системи персоніфікованого обліку, складає 22 роки 08 місяців 04 дня. Крім того, всі періоди роботи, тобто записи трудової книжки ОСОБА_1 , крім єдиного періоду (записи № 21 - 22, період роботи: з 16.04.2004 по 23.04.2004) враховані до страхового стажу, а період роботи з 16.04.2004 по 23.04.2004 не враховано з тих підстав, що дані за цей період цілком відсутні в системі персоніфікованого обліку.

Що ж стосується не зарахування до страхового (загального) стажу періоду навчання позивачки в Кіровському гірничотранспортному технікумі, повідомлено наступне.

Диплом (дублікат) серії Ю НОМЕР_2 , наданий ОСОБА_1 , не містить необхідної для його врахування інформації, а саме: відсутня дата вступу до навчального закладу та відсутня дата його закінчення.

Таким чином, у разі відсутності в документах (як в даному випадку у дипломі) відомостей про період навчання, для підтвердження часу навчання приймаються довідки про тривалість навчання в навчальному закладі у відповідні роки за умови, що в документах є дані про закінчення повного навчального періоду або окремих його етапів, такі довідки мають бути видані на підставі архівних даних і мають містити відомості про періоди навчання (пункт 8 постанови КМУ від 12.08.1993 № 637 «Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній»).

З огляду на зазначене, позивачкою до управління направлено лист від 10.09.2020 про надання «СПРАВКИ» (мовою оригіналу) на підтвердження навчання у Кіровському гірничотранспортному технікумі, яка скріплена печаткою неіснуючого утворення. Однак, керуючись нормами розпорядження КМУ від 07.11.2014 № 1085-р, яким затверджено Перелік населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження та Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014 року № 1207-VІІ, яким встановлено особливості діяльності державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на тимчасово окупованій території визначено, а саме: будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території України та їх діяльність вважаються незаконними, а будь-який акт (рішення, документ), виданий вищезазначеними органами та/або особами, є недійсним і не створює правових наслідків ,Фондом не було взято до уваги та до роботи відповідну «СПРАВКУ».

Проте, навіть якщо б період навчання ОСОБА_1 у Кіровському гірничотранспортному технікумі (03 роки 10 місяців) був би належно підтверджений та врахований до загального страхового стажу позивачки, таке врахування однаково б не означало, що ОСОБА_1 має право на призначення пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону № 1058, оскільки в такому випадку загальний стаж позивачки становив би 26 років 06 місяців та 04 дні, що не відповідає вимогам вищезазначеної статті Закону № 1058.

Просить залишити без задоволення позовну заяву ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 про визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними, зобов`язання вчинення певних дій, у зв`язку із необґрунтованістю.

Ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 15.02.2021 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та вирішено справу розглядати в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін на 10.03.2021 (арк. спр. 41-42).

10.03.2021 за клопотанням представника позивача розгляд справи відкладено, судове засідання призначено на 13.04.2021 (арк. спр. 73).

Сторони у судове засідання не прибули, про час, дату та місце розгляду справи повідомлені належним чином, надали заяви про розгляд справи за їх відсутності (арк. спр. 43, 77).

Відповідно до частини дев`ятої статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Оскільки сторони про час, дату та місце судового розгляду повідомлені належним чином, відсутня потреба заслухати свідка чи експерта, суд вважає за можливе розглянути справу у письмовому провадженні на підставі наявних у ній доказів.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази відповідно до вимог статей 72-77, 90 КАС України, суд встановив таке.

ОСОБА_1 народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 (арк. спр. 7-8).

Позивач є внутрішньо переміщеною особою, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 ), про що свідчить довідка від 05.07.2016 № 927-13181 (арк. спр. 10).

08.09.2020 позивач звернулась до Старобільського ОУПФУ із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», до якої було додано: паспорт, ідентифікаційний номер, довідку внутрішньо переміщеної особи, трудову книжку, свідоцтво про шлюб (арк. спр. 21, 54-55).

Відповідно до рішення Старобільського ОУПФУ від 10.09.2020 № 29 позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу.

В обґрунтування рішення зазначено, що за наданими документами про стаж, до страхового стажу враховано: за трудовою книжкою НОМЕР_3 від 10.09.1979 зараховано періоди роботи з 10.09.1979 по 07.01.1980 (0 років 3 місяці 28 днів), 25.09.1980 по 07.02.1984 (3 роки 4 місяці 13 днів), 21.08.1984 по 18.10.1999 (15 років 1 місяць 28 днів), 08.12.2000 по 15.01.2002 (1 рік 1 місяць 9 днів), періоди перебування на обліку в центрі зайнятості 19.01.2000 по 14.10.2000 (0 років 8 місяців 26 днів), 24.01.2002 по 18.01.2003 (0 років і 1 місяців 25 днів); 03.05.2004 по 27.04.2005 (0 років 11 місяців 25 днів). До страхового стажу не враховано період роботи, запис по якому в трудовій книжці проведено з порушенням Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників від 29.07.1993 № 58 і потребує додаткового підтвердження: 16.04.2004 по 23.04.2004, а саме: не збігається даними персоніфікованого обліку. Додаткових документів підтверджено вище зазначених періодів роботи надано не було. На підставі вищезазначеного страховий стаж ОСОБА_1 складає 22 роки 8 місяців 4 дні, що не відповідає вимогам статті 26 Закону (арк. спр. 18-19, 51-52).

Згідно з інформацією, що міститься в ІКІС ПФУ: Підсистема призначення та виплати пенсії, та довідкою про наявний страховий стаж ОСОБА_1 для розрахунку права на пенсію за віком станом на 08.09.2020 складає 22 роки 08 місяців 04 дня (страховий стаж до 01.01.2004 - 21 роки 06 місяців 08 днів, страховий стаж після 01.01.2004 - 0 років 11 місяців 26 днів) (арк. спр. 59).

10.09.2020 позивач звернувся до відповідача із заявою про врахування документів при розгляді заяви ОСОБА_1 про призначення пенсії, до заяви додала: копію диплома від 22.10.1999 № 10 НОМЕР_2 та оригінал довідки № 241 від 11.08.2020 про визначення періоду навчання для врахування до загального стажу період її навчання (арк. спр. 22, 11, 12).

Листом від 22.09.2020 № 1240-32-8/3873 Старобільське ОУПФУ повідомило позивача про те що врахувати до стажу роботи період навчання не передбачається можливим у зв`язку з тим, що за відсутності в документах таких відомостей для підтвердження часу навчання приймаються довідки про тривалість навчання в навчальному закладі у відповідні роки за умови, що в документах є данні про закінчення повного навчального періоду, або окремих його етапів (арк. спр. 25).

У трудовій книжці НОМЕР_3 від 10.09.1979 ОСОБА_1 працювала з 10.09.1979 по 07.01.1980 у вантажно-транспортному управлінні «Орджонікідзепогрузтранс» виробниче об`єднання «Орджонікідзевугіль», 25.09.1980 по 07.02.1984 у вантажно-транспортному управлінні «Стахановпогрузтранс» виробниче об`єднання «Стахановвугіль» (арк. спр. 13-17).

Відповідно до дубліката диплому серії № 10 ВЕ №000583, виданого 22.10.1999, реєстраційний номер 63, позивач закінчила ОСОБА_3 гірничотранспортний технікум за спеціалізацією експлуатація промислового залізничного транспорту, присвоєно кваліфікацію техніка-експлуатаційника (арк. спр. 11).

У довідці Кіровського транспортного технікуму від 11.08.2020 № 241, яка видана закладом, який знаходиться на непідконтрольній українській владі території, зазначено, що ОСОБА_1 (раніше ОСОБА_4 ) дійсно навчалася в Кіровському гірничотранспортні технікумі (далі Кіровський транспортний технікум згідно наказу № 257 Міністерства освіти України від 07.07.1998 «Про перейменування», на теперішній час «Кіровський транспортний технікум» згідно свідоцтва про державну реєстрацію № 06-0000122 / 2015 від 30.04.2015), на денному відділенні. За фахом «Експлуатація промислового залізничного транспорту» з 01.09.1976 (наказ №191 від 20.08.1976 «Про зарахування до числа учнів на перший курс») по 01.07.1980 (наказ № 197 від 01.07.1980 «про відрахувань з числа учнів в зв`язку з закінченням терміну навчання»). По закінченню терміну навчання був виданий диплом (з відзнакою) серії НОМЕР_4 та присвоєно кваліфікацію «технік - експлуатаційник» згідно рішення Державної кваліфікаційної комісії від 21.06.1980 реєстраційний номер № 2351, в книзі видачі дипломів 1980 року. Довідка видана на підставі книг наказів КТТ за 1976-1980 рр. (арк. спр. 12).

На сторінці зі зворотнього боку обкладинки трудової книжки міститься запис про внесення запису про присвоєння кваліфікації та посилання на номер диплома, запис скріплено печаткою відділу кадрів «Стахановвугілля», зазначено, що був виданий диплом НОМЕР_4 на підставі рішення від 21.06.1980 (арк. спр. 81).

Відповідно до довідки Кіровського транспортного технікуму від 02.04.2021 № 34 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (раніше ОСОБА_4 ), згідно свідоцтву про укладення шлюбу НОМЕР_5 від 19.07.1980), дійсно навчалася в Кіровському гірничотранспортні технікумі (далі Кіровський транспортний технікум згідно наказ № 257 Міністерства освіти України від 07.07.1998 «Про перейменування»), на денному відділенні, за фахом «Експлуатація промислового залізничного транспорту», з 01.09.1976 (наказ №191 від 20.08.1976 «Про зарахування») по 01.07.1980 (наказ №198 від 01.07.1980 «Про відрахування»). У довідці № 241 від 11.08.2020 технічна помилка написано наказ № 197 читати як наказ № 198). По закінченню терміну навчання був виданий диплом (з відзнакою) НОМЕР_4 та присвоєно кваліфікацію - «технік - експлуатаційник». (Згідно рішення Державної кваліфікаційної комісії від 21.06.1980), реєстраційний номер 2351, в книзі видачі дипломів 1980 року. Повторно був виданий дублікат диплома (з відзнакою) НОМЕР_2 від 22.10.1999 реєстраційний номер 63, в книзі видачі дублікатів дипломів 1999 р., де була зроблена технічна помилка в Рішенні Державної кваліфікаційної комісії. Замість написаного 26.06.1980 слід читати 21.06.1980. Довідка видана на підставі книг наказів КТТ за 1976-1999 рр.(арк. спр. 82), що також підтверджується виписками з наказів № 191 від 20.08.1976 «Про зарахування», №197 від 01.07.1980 «Про присвоєння кваліфікації», № 198 від 01.07.1980 «Про відрахування», №86 від 24.03.1980 «Про проходження практики» (арк. спр. 82-88).

Відповідно до копії диплому з особової справи серії НОМЕР_4 , виданого 21.06.1980, реєстраційний номер 235, позивач навчалася у Кіровському гірничотранспортному технікумі з 1976 по 1980 роки, закінчила повний курс технікуму за спеціалізацією експлуатація промислового залізничного транспорту, присвоєно кваліфікацію техніка-експлуатаційника (арк. спр. 89).

Вирішуючи справу по суті заявлених позовних вимог, суд зазначає таке.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом визначається Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-ІV (далі - Закон № 1058).

В силу пункту 1 частини першої статті 8 Закону №1058 право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають: громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються, у тому числі, пенсія за віком (пункт 1 частини першої статті 9 Закону №1058).

Статтею 26 Закону № 1058 визначені умови призначення пенсії за віком.

Згідно з частиною першою статті 26 Закон № 1058 особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу, серед іншого:

з 1 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року - не менше 27 років.

До досягнення віку, встановленого абзацами першим і другим цієї частини, право на пенсію за віком за наявності відповідного страхового стажу мають жінки 1961 року народження і старші після досягнення ними, серед іншого, такого віку:

59 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1960 року по 31 березня 1961 року.

Згідно із частиною першою статті 44 Закону № 1058 заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Тобто, Законом №1058 передбачено, що як для призначення, так і для перерахунку пенсії особа повинна звернутися із відповідною заявою та необхідними документами особисто або через представника до територіального органу Пенсійного фонду.

Відповідно до пункту 1.1 розділу І Порядку № 22-1 заява про призначення пенсії непрацюючим особам, а також членам сім`ї у зв`язку з втратою годувальника подається заявником особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально, безпосередньо до управління Пенсійного фонду України у районі, місті, районі у місті, об`єднаного управління (далі - орган, що призначає пенсію) за місцем проживання (реєстрації).

В силу пункту 1.7 розділу І Порядку № 22-1 днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, відповідної заяви.

У разі якщо до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи, орган, що призначає пенсію, «письмово повідомляє заявника» про те, які документи «необхідно подати» додатково, про що в заяві про призначення пенсії робиться відповідний запис. Якщо вони будуть подані не пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність подання додаткових документів, то днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття заяви про призначення пенсії або дата, зазначена на поштовому штемпелі місця відправлення заяви (абзац третій пункту 1.7 розділу І Порядку).

Пунктом 3.3. розділу ІІІ Порядку № 22-1 визначено, що саме «орган, що призначає пенсію», надає роз`яснення особам з питань призначення та виплати пенсій.

Пункт 4.7. розділу ІV Порядку № 22-1 також визначає, що право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Натомість, відповідач проігнорував вище зазначені нормативно визначені вимоги для належного прийняття та розгляду документів щодо призначення пенсії позивачу.

З урахуванням положень пункту 4.7. розділу ІV Порядку № 22-1 саме відповідач як орган, що призначає пенсію, повинен спочатку всебічно, повно і об`єктивно розглянути усі подані документи, на підставі пункту 3.3. розділу ІІІ вказаного Порядку надати необхідні роз`яснення, і лише після цього вирішувати питання про наявність чи відсутність права особи на одержання пенсії.

Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що основним документом, який підтверджує стаж роботи є трудова книжка.

Підпунктом 2 пункту 2.1 розділу ІІ Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за № 1566/11846, визначено, що до заяви про призначення пенсії за віком додаються документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 (далі - Порядок № 637).

Пунктом 1 Порядку № 637 визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 3 Порядку № 637 визначено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

За відсутності зазначених у цьому пункті документів для підтвердження трудового стажу приймаються членські квитки профспілок. При цьому підтверджуються періоди роботи лише за той час, за який є відмітки про сплату членських внесків.

Згідно з пунктом 23 Порядку № 637 документи, що подаються для підтвердження трудової діяльності, повинні бути підписані посадовими особами і засвідчені печаткою (у разі наявності).

Для підтвердження трудового стажу приймаються лише ті відомості про період роботи, які внесені в довідки на підставі документів (пункт 24 Порядку № 637).

Як вбачається з оскаржуваного рішення, відповідачем не зараховано до загального стажу період навчання позивача з 01.09.1976 по 01.07.1980 в Кіровському гірничотранспортному технікумі.

Як зазначено вище, відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, тому недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для робітника; отже, й не може впливати на його особисті права.

Відповідно до копії диплому з особової картки серії НОМЕР_4 , виданого 21.06.1980, реєстраційний номер 235, та дубліката диплому серії № НОМЕР_1 , виданого 22.10.1999, реєстраційний номер 63, виписок з наказів Кіровського гірничотранспортного технікуму №191 від 20.08.1976 «Про зарахування», № 198 від 01.07.1980 «Про відрахування», позивач навчалася у Кіровському гірничотранспортному технікумі з 01.09.1976 по 01.07.1980 на денному відділенні, закінчила повний курс технікуму за спеціалізацією експлуатація промислового залізничного транспорту, присвоєно кваліфікацію техніка-експлуатаційника.

Відповідно до статті 38 Закону України «Про професійно-технічну освіту» час навчання у професійно-технічному навчальному закладі зараховується до трудового стажу учня, слухача, у тому числі в безперервний і в стаж роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців.

Аналогічна, за змістом, вимога міститься і у абзаці 1 пункту 26 Положення про професійно-технічний навчальний заклад, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 05.08.1998 № 1240, час навчання у професійно-технічному навчальному закладі зараховується до трудового стажу учня, слухача, у тому числі до безперервного і до стажу роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за одержаною професією не перевищує трьох місяців.

Аналізом зазначених правових норм встановлено, що необхідними умовами для зарахування до пільгового стажу часу навчання в професійно-технічному навчальному закладі є те, що перерва між днем закінчення навчання та днем зарахування на роботу не повинна перевищувати трьох місяців та те, що після закінчення навчання особа повинна бути зарахована на роботу за здобутою спеціальністю.

Як вже зазначалось, позивач закінчила в 01.07.1980 повний курс навчання в Кіровському гірничотранспортному технікумі за спеціалізацією «експлуатація промислового залізничного транспорту», з присвоєнням кваліфікації «техніка-експлуатаційника».

Посилання відповідача на те, що диплом (дублікат) серії Ю НОМЕР_2 , наданий ОСОБА_1 , не містить необхідної для його врахування інформації, а саме: відсутня дата вступу до навчального закладу та відсутня дата його закінчення, спростовується вищезазначеними доказами.

Позивачем на підтвердження навчання у Кіровському гірничотранспортному технікумі з 01.09.1976 по 01.07.1980 надано: довідки Кіровського транспортного технікуму від 11.08.2020 № 241, від 02.04.2021 № 34, копію диплому з особової справи серії НОМЕР_4 , виданого 21.06.1980, виписки з наказів Кіровського гірничотранспортного технікуму № 191 від 20.08.1976 «Про зарахування», № 198 від 01.07.1980 «Про відрахування» (арк. спр. 12, 82-88).

Разом з тим, такі документи відповідачем, на думку суду, безпідставно не враховані.

Стосовно наданої позивачем довідки від 11.08.2020 № 241 щодо періоду навчання, виданою Кіровським транспортним технікумом, який знаходиться на непідконтрольній українській владі території, які були надана відповідачу для призначення пенсії, але не були прийняті, (арк. спр. 12), суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Пунктом 4.2 розділу ІV Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого Постановою Правління ПФУ від 25.11.2005 № 22-1, визначено, що при прийманні документів орган, що призначає пенсію: 1) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж; 2) перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів; 3) перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності). Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Указом Президента України № 405/2014 від 14.04.2014 введено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13.04.2014 «Про невідкладні заходи щодо боротьби з терористичною загрозою і збереження територіальної цілісності України».

Статтею 1 Закону України від 02.09.2014 № 1669-VII «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» встановлено, що період проведення антитерористичної операції - час між датою набрання чинності Указом Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14.04.2014 № 05/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України; територія проведення антитерористичної операції - територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13.04.2014 "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14.04.2014 № 405/2014.

Розпорядженням КМУ від 02.12.2015 №1275-р затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, у який у розділі Луганська область зазначено м. Голубівка (м. Кіровськ).

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 № 1085 (в редакції розпорядження Кабінету Міністрів України від 07.02.2018 № 79-р) затверджено Перелік населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, до якого включено м. Голубівка (м. Кіровськ).

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

У Консультативному висновку Міжнародного суду ООН від 21.06.1971 «Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії» зазначено, що держави члени ООН зобов`язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але «у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконним і недійсним, ця недійсність не може бути застосована до таких дій як, наприклад реєстрації народжень, смертей і шлюбів». Так, у справі «Лоізіду проти Туреччини» (Loizidou v. Turkey 18.12.1986 &45) ЄСПЛ обмежився коротким пунктом посилання на відповідний пункт названого висновку Міжнародного суду, то, у правах Кіпр проти Туреччини» ( Cyprus v. Nurkey 10.05/2001) та Мозер проти Республіки Молдови та Росії» (Mozer v. The Republic of Moldova and Russia 23.02.2016) він приділив значну увагу аналізу цього висновку та в подальшої міжнародної практики. При цьому, ЄСПЛ констатував, що Консультативний висновок Міжнародного Суду, що розуміється в сукупності з виступами і поясненнями деяких членів суду, чітко показує, що в ситуаціях, подібних до тих, що наводяться в цій справі, зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих de fackto та інститутів (окупаційної влади) далеко від абсолютного. Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами, в тому числі й цим (ЄСПЛ). Вирішити інакше, означало б зовсім позбавити людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать» ( Cyprus v. Turkey 10.05.2001&92).

Спираючись на сформульований у вищезазначеній справі підхід, Європейський суд з прав людини у справі «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» (Mozer v. The Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016) зауважив, що «першочерговим завданням для прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони [тобто є окупованою]».

Україною, відповідно до Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014 № 1207-VII та постанови Верховної Ради України «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» від 17.03.2015 № 254-VIII, територію Автономної Республіки Крим та окремі райони, міста, селища і села Донецької та Луганської області, визнано тимчасово окупованими територіям.

Згідно з частиною другою та частиною третьою статті 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом.

Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Таким чином, суд вважає за можливе застосувати названі загальні принципи («Намібійські винятки»), сформульовані в рішеннях Міжнародного суду ООН та Європейського суду з прав людини, в контексті оцінки від 11.08.2020 № 241 щодо періоду навчання, виданої закладом, територіальне місце розташування якого знаходиться на території, на якій органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження, як доказів, оскільки суд розуміє, що можливості збору доказів на окупованій території можуть бути істотно обмеженими, у той час як встановлення цього факту має істотне значення для реалізації цілої низки прав людини, включаючи право на пенсійне забезпечення.

Враховуючи викладене, суд вважає, що у даному випадку і при обставинах, що склались у зв`язку з тимчасовою окупацією м. Голубівка (м. Кіровськ), відмова відповідачем - органом державної влади позивачу - фізичній особі у реалізації його права на отримання пенсії з підстави знаходження підтверджуючих первинних документів на окупованій території, не є пропорційною меті, якої намагався досягти відповідач цією відмовою, та така відмова порушує баланс між конституційним правом позивача на соціальне забезпечення та завданням відповідача щодо перевірки правильності нарахування пенсії.

Таким чином, суд вважає, що відповідач неповно дослідив наявні документи та не дослідив показання свідків для визначення та зарахування до страхового стажу ОСОБА_1 періоду її навчання з 01.09.1976 по 01.07.1980 в Кіровському гірничотранспортному технікумі.

З практики Європейського суду з прав людини слідує таке: в національному праві має бути передбачено засіб правового захисту від довільних втручань органів державної влади в права, гарантовані Конвенцією. Будь-яка законна підстава для здійснення дискреційних повноважень може створити юридичну невизначеність, що є несумісною з принципом верховенства права без чіткого визначення обставин, за яких компетентні органи здійснюють такі повноваження, або, навіть, спотворити саму суть права. Отже, законом повинно з достатньою чіткістю бути визначено межі дискреції та порядок її здійснення, з урахуванням легітимної мети певного заходу, аби убезпечити особі адекватний захист від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Конкретна норма закону повинна містити досить чіткі положення про рамки і характер здійснення відповідних дискреційних повноважень, наданих органам державної влади. У разі, якщо ж закон не має достатньої чіткості, повинен спрацьовувати принцип верховенства права.

Статтею 58 Закону № 1058-IV визначено, що Пенсійний фонд є органом, який призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати. Згідно з частинами третьою, п`ятою статті 45 вказаного Закону переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду. Документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії. Тобто, територіальний орган Пенсійного фонду має виключну компетенцію у питаннях призначення (переведення з одного виду пенсії на інший) та перерахунку пенсії. Повноваження територіального органу Пенсійного фонду у питаннях зарахування періодів роботи до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії, є дискреційними.

Як наслідок, в наявності підстави для скасування судом рішення відповідача від 20.05.2020 № 29 в частині відмови у зарахуванні до страхового стажу ОСОБА_1 періоду її навчання з 01.09.1976 по 01.07.1980 в Кіровському гірничотранспортному технікумі.

Таким чином, суд вважає, що є всі підстави для зарахування ОСОБА_1 до страхового стажу періоду її навчання з 01.09.1976 по 01.07.1980 в Кіровському гірничотранспортному технікумі.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з такого.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З матеріалів справи судом встановлено, що Позивач сплатив судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 908,00 грн (арк. спр. 39).

Оскільки у даній справі позовні вимоги фактично підлягають задоволенню, лише з коригуванням обраного позивачем способу захисту порушеного права, на користь Позивача підлягають стягненню витрати зі сплати судового збору в розмірі 908,00 грн. за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 2, 7, 8, 9, 19, 20, 32, 77, 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_6 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 ) до Старобільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області (ідентифікаційний код 41246506, місцезнаходження: 92704, Луганська обл., Старобільський район, м. Старобільськ, кв. Дружби, буд. 1 А) про визнання дій протиправними, визнання протиправним та скасування рішення задовольнити.

Визнати протиправними дії Старобільського об`єднаного Управління Пенсійного фонду України Луганської області щодо неврахування ОСОБА_1 до страхового стажу періоду її навчання з 01.09.1976 по 01.07.1980 в Кіровському гірничотранспортному технікумі.

Визнати протиправним та скасувати рішення Старобільського об`єднаного Управління Пенсійного фонду України Луганської області від 10.09.2020 № 29 в частині відмови у зарахуванні до загального стажу ОСОБА_1 період навчання з 01.09.1976 по 01.07.1980 в Кіровському гірничотранспортному технікумі.

Зобов`язати Старобільське об`єднане Управління Пенсійного фонду України Луганської області врахувати ОСОБА_1 до страхового стажу період навчання з 01.09.1976 по 01.07.1980 в Кіровському гірничотранспортному технікумі.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Старобільського об`єднаного Управління Пенсійного фонду України Луганської області на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору у розмірі 908,00 грн (дев`ятсот вісім гривень 00 коп.).

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або справа розглянута в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.В. Борзаниця