Справа № 200/6587/20-а
Суддя: Сіваченко Ігор Вікторович
Дата ухвалення: 2021-04-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2021 року справа №200/6587/20-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Сіваченка І.В., суддів: Блохіна А.А., Гаврищук Т.Г., секретар судового засідання Антонюк А.С., за участі позивача ОСОБА_1 , представника позивача Д`яконової К.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника позивача Д`яконової Кристини Ігорівни на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 17 грудня 2020 року (повне судове рішення складено 28 грудня 2020 року у м. Слов`янську) у справі № 200/6587/20-а (суддя в І інстанції Чекменьов Г.А.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції України в Донецькій області про визнання протиправними та скасування наказів про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Донецькій області (далі - ГУНП в Донецькій області) про визнання протиправними та скасування наказів про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Позивачем в обґрунтування вимог зазначено, що з 13.09.2010 він перебував на службі у органах внутрішніх справ - обіймав посаду заступника командира батальйону конвойної служби ГУНП в Донецькій області - відповідав за роту № 2 БКС ГУНП в Донецькій області. Згідно з функціональними обов`язками заступника командира батальйону конвойної служби, відповідно до внутрішнього розподілу функцій та завдань підрозділу є забезпечення конвоювання затриманих і взятих під варту осіб до судових установ. Позивач не був матеріально-відповідальною особою, договорів про матеріальну відповідальність не укладав.

Наказом ГУНП в Донецькій області від 01.06.2020 № 1085 «Про порушення службової дисципліни окремими працівниками батальйону конвойної служби ГУНП в Донецькій області та їх покарання», зокрема, дільничного офіцера поліції сектору превенції Мангушського відділення поліції Центрального ВП ГУНП в Донецькій області капітана поліції ОСОБА_1 (0123980), який на момент здійснення дисциплінарного проступку займав посаду заступника командира батальйону конвойної служби ГУНП в Донецькій області, рекомендовано звільнити зі служби в поліції за порушення службової дисципліни, що виразилось у недотриманні вимог п. 1, 2 ч. 1 ст. 18, ч. 1 ст. 64 Закону України від 02 липня 2015 року № 580-VIII «Про Національну поліцію» (далі - Закон № 580-VIII), ч. 1 ст. 22 Закону України від 14 жовтня 2014 року № 1700-VII «Про запобігання корупції» (далі - Закон № 1700-VII), п. 1, 2, 6, 13 ч. 3 ст. 1, п. 7 ч. 1 ст. 3, ч. 4 ст. 4 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, абзаців 1,4 п. 5 розділу І, абзаців 1, 2, 3 п. 1, абзацу 4 п. 2 розділу 11, абзацу 2 п. 3 розділу V Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 № 1179 (далі - Дисциплінарний статут), п.п. 9, 12 розділу III Порядку використання і зберігання транспортних засобів Національної поліції України, неналежному виконанні службових обов`язків, відданні незаконних наказів, використанні службових повноважень та державного майна в приватних інтересах, відсутності контролю за дотриманням підлеглими особами службової дисципліни.

Постановленню зазначеного наказу передувало службове розслідування, яке було проведено на підставі наказу ГУНП в Донецькій області від 23.03.2020 № 569. За фабулою наказу № 1085 від 01.06.2020, капітан поліції ОСОБА_1 , перебуваючи на посаді заступника командира БКС ГУНП в Донецькій області, усвідомлено, нехтуючи вимогами чинного законодавства України, Присягою поліцейського та службовими обов`язками, використовуючи службові повноваження, сприяв підлеглим у вчиненні неправомірних дій та їх приховуванні шляхом віддання незаконних наказів їх безпосереднім керівникам щодо невтручання у транспортну діяльність підпорядкованих взводів.

Відповідно до витягу з кадрового наказу ГУНП в Донецькій області від 10.06.2020 № 238 о/с по особовому складу, капітана поліції ОСОБА_1 , дільничного офіцера поліції сектору превенції Мангушського відділення поліції Центрального відділу поліції звільнено зі служби в поліції за п. 6 ч. 1 ст. 77 (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби). Підставу звільнення зазначено: наказ ГУНП в Донецькій області від 01.06.2020 № 1085.

Позивач не згоден з наказом про звільнення від 10.06.2020 № 238 о/с, оскільки ним не здійснювалось дисциплінарного проступку, вчинення якого встановлено відповідно до наказу № 1085 від 01.06.2020 «Про порушення трудової дисципліни».

Позивач зазначав, що Наказ № 1085 від 01.06.2020 не містить посилань на будь-які конкретні нормативно-правові акти або положення чинного законодавства, яким керується у своїй роботі позивач, як заступник командиру БКС ГУНП в Донецькій області ОСОБА_1 , які ним було порушено або недодержано. У наказі не конкретизується, на якому етапі та при здійсненні/нездійсненні яких саме повноважень допущено дисциплінарне порушення та в чому саме воно полягало, який свій службовий обов`язок позивач виконав неналежним чином або які саме незаконні накази були видані підлеглим йому працівникам.

Крім того, застосування до позивача такого дисциплінарного стягнення як звільнення з ОВС в контексті спірних правовідносин здійснено без урахування співмірності тяжкості вчиненого проступку та обраного виду дисциплінарного стягнення.

Обраний у даному випадку вид дисциплінарного стягнення є найсуворішим. У даному випадку діючі дисциплінарні стягнення у позивача на час звільнення зі служби були відсутніми, дисциплінарний проступок був виявлений співробітниками відповідача, обставини цього не набули широкого громадського резонансу, завдання шкоди, в т.ч. репутації чи авторитету правоохоронного органу; зайняття позивачем керівної посади не свідчить про обов`язковість застосування до нього одразу стягнення у вигляді звільнення зі служби, навпаки, Дисциплінарним статутом передбачена лише можливість звільнення з посади.

З наведених підстав позивач просив суд:

- визнати протиправним та скасувати наказ ГУНП в Донецькій області від 01.06.2020 № 1085 «Про порушення службової дисципліни окремими працівниками батальйону конвойної служби ГУНП в Донецький» в частині притягнення капітана поліції ОСОБА_1 (0123980), який на момент постановлення наказу займав посаду дільничного офіцера поліції сектору превенції Мангушського відділення поліції Центрального ВП ГУНП в Донецькій області, до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби в поліції;

- визнати протиправним та скасувати наказ відповідача від 10.06.2020 № 238 о/с про звільнення зі служби в поліції капітана поліції ОСОБА_1 (0123980), який займав посаду дільничного офіцера поліції сектору превенції Мангушського відділення поліції Центрального відділу за п.6 ч. 1 ст. 77 Закону № 580-VIII (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби);

- поновити позивача на посаді дільничного офіцера поліції сектору превенції Мангушського відділення поліції Центрального відділу з 11.06.2020.

- стягнути з відповідача на користь позивача грошове забезпечення за час вимушеного прогулу за період з 11.06.2020 по день ухвалення судом рішення у даній справі та судові витрати у справі.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 17 грудня 2020 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням, представник позивача подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати рішення місцевого суду, прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

В апеляційній скарзі наведені аналогічні доводи, якими було мотивовано позов. Апелянт наголошує, що місцевим судом прийнято рішення без здійснення будь-якого правового аналізу конкретних обставин здійснення ОСОБА_1 дисциплінарного проступку, який йому ставиться відповідно до висновку службового розслідування.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідачем висловлено згоду з висновками місцевого суду та прохання залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

В судовому засіданні позивач та його представник підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити. Представник відповідача до апеляційного суду не прибув.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі, залишити без задоволення, з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено таке.

ОСОБА_1 проходив службу в органах Національної поліції України, на час виникнення спірних відносин обіймав посаду заступника командира батальйону конвойної служби ГУНП в Донецькій області - відповідав за роту № 2 БКС ГУНП в Донецькій області.

30.03.2020 наказом ГУНП в Донецькій області № 123 о/с від 30.03.2020 ОСОБА_1 призначено дільничним офіцером поліції сектору превенції Мангушського відділення поліції Центрального відділу поліції ГУНП в Донецькій області та увільнено від посади заступника начальника батальйону конвойної служби ГУНП в Донецькій області.

Зібраними та дослідженими матеріалами справи підтверджується, що доповідною запискою від 20.03.2020 на ім`я начальника ГУНП в Донецькій області старший інспектор автотранспортного відділення ЦЗ ГУНП в Донецькій області капітан поліції ОСОБА_2 повідомив про порушення автотранспортної діяльності працівниками взводу № 2 роти № 2 БКС ГУНП в Донецькій області (т.1 а.с.174-176). Зазначив, що за даними дорожнього листа, журналу виїздів та повернення автотранспортного взводу № 2 роти № 2 батальйону конвойної служби ГУНП в Донецькій області автомобіль ГАЗ 3307 н/з 051018 здійснив виїзд 27.02.2020 (загальний пробіг за день склав 198 км). Працівниками автотранспортного відділення було переглянуто відео з камер спостереження Слов`янського ВП ГУНП в Донецькій області за 27.02.2020 та встановлено, що зазначений транспортний засіб не здійснював виїзд.

Також за даними дорожньої документації в період з 03.03.2020 по 05.03.2020 з загальним пробігом 199 км здійснював виїзд автомобіль ПАЗ-4234 н/з НОМЕР_1 , однак під час перегляду відео з камер спостереження ВП ГУНП в Донецькій області за 05.03.2020 встановлено, що зазначений транспортний засіб також не здійснював виїзд.

Під час огляду автомобілю ГАЗ 3307 н/з НОМЕР_2 встановлено, авто обладнано ГБО та залишки газу в баку ГБО відсутні, однак на датчику рівня палива (газу) залишок палива складає 1/4 баку.

Під час звірки дорожніх листів та показників спідометру розбіжностей не виявлено. На службовий автомобіль ГАЗ 3302 н/з НОМЕР_3 згідно дорожнього листа паливо не видавалось, враховуючи загальний пробіг на момент перевірки за березень 2020 року 2373 км, із залишком палива з минулого місяця 14 л, що призвело до порушення вимог п. 10, 12 розділу ІІІ Порядку використання і зберігання службового транспорту Національної поліції, затвердженого наказом МВС України від 07.09.2017 № 757. Відомості про видачу палива за березень 2020 року майор ОСОБА_3 , відповідальний за автотранспортну діяльність взводу № 2 роти № 2 батальйону конвойної служби ГУНП в Донецькій області не вів взагалі, контрольно-наглядова справа для перевірки останнім не надавалась, що призвело до порушення вимог п. 6 розділу І Порядку використання і зберігання службового транспорту Національної поліції.

Крім того, під час перевірки боксу, в якому зберігалися службові автомобілі ПАЗ-4234 н/з НОМЕР_1 та ГАЗ 3307 н/з НОМЕР_2 виявлено нову автогуму в кількості 12 шт., однак актами встановлення від 18.12.2019, засвідченого підписами матеріально-відповідальних осіб, на вказані службові автомобілі було встановлено нову автогуму. При огляді зазначених авто на них було виявлено стару автогуму.

Наказом ГУНП в Донецькій області № 569 від 23.03.2020 призначено службове розслідування, яке було продовжено до 20.05.2020 наказом ГУНП в Донецькій області від 21.04.2020 № 785 (т.1 а.с.130-135).

Доповідною запискою від 31.03.2020 капітан поліції ОСОБА_2 та старший інженер автотранспортного відділення ЦЗ ГУНП в Донецькій області капітан поліції ОСОБА_4 повідомили керівництво про порушення автотранспортної діяльності працівниками взводу № 4 роти № 2 БКС ГУНП в Донецькій області (т.1 а.с.183-184).

У вказаній доповідній повідомлено те, що під час огляду службового автотранспорту на ньому за документами мали бути нові автомобільні шини, проте на авто виявлено старі шини, а нові знайдено в приватних гаражах заступника командира взводу № 4 роти № 2 та командира взводу № 4 роти № 2.

Крім того, на службовому спеціальному автомобілі ГАЗ-3302-206 н/з 051849 було виявлено не зареєстроване газобалонне обладнання.

Перевіркою дорожньої документації виявлені порушення у веденні дорожніх листів.

На адресу начальника ГУНП в Донецькій області спрямовано доповідну записку від 01.04.2020 старшого інженера автотранспортного відділення ЦЗ ГУНП в Донецькій області про встановлені ним порушення автотранспортної діяльності працівниками взводу № 2 роти № 1 БКС ГУНП в Донецькій області (т.1.с.185). У доповідній записці повідомлено, що спеціальний службовий автомобіль ГАЗ 3302 д.н. НОМЕР_4 потребує акумуляторної батареї, цей автомобіль знаходився без неї, у зв`язку з чим його експлуатація була неможлива, однак згідно дорожнього листа № 204 за січень 2020 та дорожнього листа № 12 за лютий 2020 вказаний автомобіль використовувався та його пробіг склав 3248 км.

В ході службового розслідування позивач ОСОБА_1 відмовився надати пояснення, користуючись правом, закріпленим у статті 63 Конституції України (т.1 а.с.171-172).

Водночас, матеріали службового розслідування містять пояснення інших осіб.

Зокрема, командир взводу № 1 роти № 1 БКС ГУНП в Донецькій області ОСОБА_5 пояснив, що з моменту створення батальйону до лютого 2020 року у взводі № 1 роти № 1 БКС ГУНП в Донецькій області обліковувалося 11 автомобілів, на які отримувалося пальне в середньому близько 4500 л., у зв`язку з тим, що даний об`єм палива автомобілями взводу фактично не використовувався, він звернувся до заступника командира БКС ГУНП в Донецькій області ОСОБА_1 та запитав, що робити із залишками пального, які у середньому складали 2000 л. Останній запропонував списувати залишок, як використаний, а в реальності розподіляти його навпіл між ними. ОСОБА_5 погодився на цю пропозицію.

З вересня 2019 року по лютий 2020 року ОСОБА_5 , отримуючи пальне як у талонах, так і на старт-карти, залишки пального розділяв з ОСОБА_1 навпіл. Позивач заносив йому талони на паливо чи старт-карти із залишком палива, після чого, через деякий час ОСОБА_1 віддавав йому заправні чеки, які він долучав до дорожніх листів та передавав їх до ЦЗ ГУНП в Донецькій області.

Як розпоряджався ОСОБА_1 своєю частиною залишків, ОСОБА_5 не знає, а із своєї половини частину він використовував на ремонт службового автотранспорту, частину переводив у готівку, яку залишав собі. Таким чином, після продажу палива, готівкою він отримував в середньому від 5000 гривень до 15000 гривень щомісяця (т.1 а.с.161-162).

Також, командир взводу №2 роти №1 БКС ГУНП в Донецькій області ОСОБА_6 в ході службового розслідування пояснив, що його запросив ОСОБА_1 та сказав, що з 370 л. А-92, які він отримує на службовий автомобіль ГАЗ-3302, він повинен віддавати йому 200 л та 170 л залишати в себе для заправки та вирішення проблем з ремонтом, а що залишиться - забирати собі.

За твердженням ОСОБА_6 , кожного місяця після отримання палива в АВ ЦЗ ГУНП він віддавав ОСОБА_1 смарт-карти на паливо об`ємом 370 л, з якої ОСОБА_1 знімав 200 л А-92 та через деякий час віддавав смарт-картку із залишком палива та заправні чеки, які долучалися до дорожніх листів та передавалися до АВ ЦЗ ГУНП області.

Як розпоряджався ОСОБА_1 своєю частиною залишків, ОСОБА_6 не відомо, а свою частку він переводив у готівку, якою отримував в середньому 1000-1200 грн. (т.1 а.с.163-164).

19.05.2020 начальником ГУНП в Донецькій області затверджено висновок службового розслідування за фактом можливих неправомірних дій з боку окремих працівників БКС ГУНП в Донецькій області (т.1 а.с.89-129).

Наказом ГУНП в Донецькій області від 01.06.2020 № 1085 за результатами службового розслідування прийнято рішення звільнити ОСОБА_1 за порушення службової дисципліни, що виразилось у недотриманні вимог п.п.1,2 ч. 1 ст. 18, ч. 1 ст. 64 Закону № 580-VIII, п.п.1, 2, 6, 13 ч. 3 ст. 1, п. 7 ч. 1 ст. 3, ч. 5 ст. 4 Дисциплінарного статуту, абзаців 1, 4 п. 5 розділу І, абзаців 1, 2, 3 п. 1, абзацу 4 п. 2 розділу II, абзацу 2 п. 3 розділу V Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 № 1179 далі - Правила етичної поведінки), п.п.9, 12 розділу III Порядку використання і зберігання транспортних засобів Національної поліції України, затвердженого наказом МВС України від 09.11.2016 № 757 (далі - Порядок № 757), неналежному виконанні службових обов`язків, відданні незаконних наказів, використанні службових повноважень та державного майна в приватних інтересах, відсутності контролю за дотриманням підлеглими службової дисципліни.

Цим же наказом ще 22 працівників Національної поліції притягнуто до дисциплінарної відповідальності (т.1 а.с.33-35, 84-88).

Наказом ГУНП в Донецькій області від 10.06.2020 № 238о/с дільничного офіцера поліції сектору превенції Мангушського відділення поліції Центрального відділу поліції ГУНП в Донецькій області ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції за п. 6 ч. 1 ст. 77 (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України) (т.1. а.с.36,83).

З висновками службового розслідування та винесеними відповідачем наказами щодо притягнення до дисциплінарної відповідальності позивач не погодився з підстав, викладених у позовній заяві.

Вирішуючи адміністративну справу по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам (фактам), якими обґрунтовано вимоги позивача, апеляційний суд виходить з такого.

Загальні засади діяльності, а також статус поліцейських, підстави дисциплінарної відповідальності встановлено Законом № 580-VIII, Дисциплінарним статутом.

Статтею 19 Закону № 580-VIII встановлено, що у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.

Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Законом України від 15 березня 2018 року № 2337-VIII затверджено Дисциплінарний статут Національної поліції України.

За приписами статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.

Обов`язки керівника визначені статтею 3 Дисциплінарного статуту, відповідно до якої керівник несе відповідальність за дотримання підлеглими службової дисципліни. З метою забезпечення дотримання службової дисципліни керівник зобов`язаний:

1) створити умови, необхідні для виконання підлеглими обов`язків поліцейського;

2) поважати честь і гідність підлеглих, не допускати порушень їхніх прав та соціальних гарантій;

3) розвивати у підлеглих розумну ініціативу та самостійність під час виконання ними обов`язків поліцейського;

4) сприяти підвищенню підлеглими рівня кваліфікації, достатнього для виконання службових повноважень;

5) вивчати індивідуальні та професійні якості підлеглих, забезпечуючи прозорість і об`єктивність в оцінюванні їхньої службової діяльності;

6) забезпечити сприятливий стан морально-психологічного клімату в колективі, своєчасно вчиняти дії із запобігання порушенню службової дисципліни підлеглими та виникненню конфліктів між ними;

7) контролювати дотримання підлеглими службової дисципліни, аналізувати її стан та об`єктивно доповідати про це безпосередньому керівникові, проводити профілактичну роботу із зміцнення службової дисципліни та запобігання вчиненню підлеглими правопорушень;

8) у разі виявлення порушення підлеглим службової дисципліни вжити заходів для припинення такого порушення та застосувати дисциплінарне стягнення до порушника або порушити клопотання про застосування стягнення уповноваженим керівником.

Згідно зі статтею 12 Дисциплінарного статуту дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.

Відповідно до пункту 6 частини 3 статті 13 Дисциплінарного статуту до поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень, зокрема, звільнення з посади.

При цьому, Дисциплінарним статутом не передбачено застосування дисциплінарних стягнень в порядку послідовності, визначення виду стягнення вирішується начальником згідно його повноважень, з урахуванням висновків службового розслідування та при наявності підстав для його накладення.

Звільнення зі служби, як вид стягнення може провадитися як за систематичне порушення дисципліни, так і за вчинення проступку, несумісного з перебуванням на службі в органах поліції.

Звільнення осіб рядового і начальницького складу з Національної поліції як вид стягнення є крайнім заходом дисциплінарного впливу.

Відповідно до пункту 1 розділу ІІ Правил етичної поведінки, зокрема, під час виконання службових обов`язків поліцейський повинен:

- неухильно дотримуватися положень Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського;

- професійно виконувати свої службові обов`язки, діяти лише на підставі, у межах повноважень та в спосіб, що визначені Конституцією, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, міжнародними договорами України, а також цими Правилами;

- поважати і не порушувати права та свободи людини, до яких, зокрема, відносяться права: на життя; на повагу до гідності; на свободу та особисту недоторканність; недоторканність житла; на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань; на свободу світогляду і віросповідання; володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності; на мирні зібрання; на свободу пересування, вільний вибір місця проживання; інші права, які передбачені Конституцією та законами України, міжнародними договорами України;

- у кожному окремому випадку обирати той захід з-поміж заходів, передбачених законодавством України, застосування якого призведе до настання найменш негативних наслідків;

- неухильно дотримуватись антикорупційного законодавства України, обмежень, пов`язаних зі службою в Національній поліції України, визначених Законами України «Про Національну поліцію», «Про запобігання корупції» та іншими актами законодавства України;

- виявляти повагу до гідності кожної людини, справедливо та неупереджено ставитися до кожного, незважаючи на расову чи національну приналежність, мову, стать, вік, віросповідання, політичні чи інші переконання, майновий стан, соціальне походження чи статус, освіту, місце проживання, сексуальну орієнтацію або іншу ознаку;

- поводитися стримано, доброзичливо, відкрито, уважно і ввічливо, викликаючи в населення повагу до поліції і готовність співпрацювати;

- контролювати свою поведінку, почуття та емоції, не дозволяючи особистим симпатіям або антипатіям, неприязні, недоброму настрою або дружнім почуттям впливати на прийняття рішень та службову поведінку.

При цьому, вимоги морального змісту віднесені до службово-трудових обов`язків працівників органів внутрішніх справ.

Згідно зі статтею 64 Закону № 580-VIII особа, яка вступає на службу в поліції, складає Присягу на вірність Українському народові.

Отже, приймаючи присягу працівника Національної поліції України, позивач склав присягу «дотримуватися Конституції та законів України, втілювати їх у життя, з гідністю нести високе звання поліцейського та сумлінно виконувати свої службові обов`язки», тоді як вищезазначені обставини, встановлені відповідачем під час службового розслідування у відношенні позивача, суперечать морально-етичним принципам, встановленим співробітникам Національної поліції.

Крім того, вчинення подібних дій призводить до встановлення негативної суспільної думки населення щодо органів Національної поліції, які у відповідності до своїх службових обов`язків повинні неупереджено дотримуватись законодавства України.

Недодержання працівником поліції наведених вище норм є безумовною підставою вважати його таким, що вчинив дисциплінарний проступок.

Незважаючи на те, що представником відповідача під час розгляду справи в суді першої інстанції усно повідомлено про відкриття кримінального провадження за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 191 КК України з посиланням на відповідний витяг з ЄРДР від 10.06.2020, слід зауважити, що позивача звільнено не за вчинення кримінального правопорушення (пункт 10 частини першої статті 77 Закону № 580-VIII), а у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України (пункт 6 частини першої статті 77 Закону № 580-VIII).

Щодо строків застосування дисциплінарного стягнення слід вказати, що відповідно до статті 16 Дисциплінарного статуту дисциплінарне стягнення накладається у строк до одного місяця з дня, коли про проступок стало відомо начальнику.

У разі проведення за фактом учинення проступку службового розслідування, кримінального провадження або провадження у справі про адміністративне правопорушення на осіб рядового і начальницького складу дисциплінарне стягнення може бути накладено не пізніше одного місяця з дня закінчення службового розслідування, кримінального провадження або провадження у справі про адміністративне правопорушення, не враховуючи періоду тимчасової непрацездатності або перебування у відпустці.

Дисциплінарне стягнення не може бути накладено, якщо з дня вчинення проступку минуло більше півроку. У цей період не включається строк проведення службового розслідування або кримінального провадження або провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до вказаних норм за доповідною запискою від 20.03.2020 службове розслідування призначено наказом № 569 від 23.03.2020.

Стороною позивача вказано на матеріали службового розслідування (пояснення про надання позивачем незаконних вказівок щодо списання палива), з яких випливає, що ці події могли відбуватися наприкінці жовтня 2019 року (пояснення ОСОБА_6 ), вересня-жовтня 2019 року (пояснення ОСОБА_5 ).

В цьому випадку, колегія суддів вважає, що місцевим судом правильно встановлено, що з жовтня 2019 року на дату призначення службового розслідування - 23 березня 2020 року не сплив 6-ти місячний строк для притягнення до відповідальності, до якого не включається строк проведення самого службового розслідування.

Крім того, доводи позивача про відсутність факту його притягнення до матеріальної відповідальності, відсутність укладення договору про повну матеріальну відповідальність є також неприйнятними.

З обставин справи випливає, що дисциплінарна відповідальність застосована до позивача саме з підстав систематичних порушень службової дисципліни та етики поліцейського, які є несумісними з подальшим проходженням служби незалежно від спричинення майнової шкоди.

Доводи позивача про відсутність порушень ним функціональних обов`язків колегія суддів, як і суд першої інстанції, вважає необґрунтованими, оскільки вчинені позивачем та встановлені службовим розслідуванням вчинки позивача здійснені за межами його функціональних обов`язків і не могли бути передбачені останніми.

Зокрема, службовим розслідуванням встановлено, що, враховуючи викладені функціональні обов`язки заступника командира БКС, та командира БКС, комісія приходить до висновку, що ОСОБА_7 та ОСОБА_1 , перебуваючи на керівних посадах, були наділені не лише певними правами керівників, а і відповідними обов`язками щодо контролю за дотриманням підлеглими службової дисципліни та законності, і якщо ОСОБА_7 лише самоусунувся від виконання цих обов`язків, ОСОБА_1 усвідомлено, нехтуючи вимогами чинного законодавства України, Присягою поліцейського та службовими обов`язками, сприяв підлеглим у вчиненні неправомірних дій та їх приховуванні шляхом віддання незаконних наказів їх безпосереднім керівникам щодо невтручання у транспортну діяльність підпорядкованих взводів, що дискредитує його не лише як керівника, а і як поліцейського.

Відповідачем у якості доказів неправомірних дій працівників батальйону конвойної служби ГУНП в Донецькій області, в тому числі позивача, до матеріалів справи надано низку доповідних записок та рапортів, складених посадовими особами батальйону конвойної служби ГУНП в Донецькій області стосовно порушень, встановлених службовим розслідуванням.

Водночас, зі свого боку позивач висновки службового розслідування не спростував, під час його проведення не скористався правом надати відповідні пояснення щодо суті поставлених питань.

Частиною першою статті 22 Закону № 1700-VII передбачено, що особам, зазначеним у частині першій статті 3 цього Закону, забороняється використовувати свої службові повноваження або своє становище та пов`язані з цим можливості з метою одержання неправомірної вигоди для себе чи інших осіб, у тому числі використовувати будь-яке державне чи комунальне майно або кошти в приватних інтересах.

За приписами підпункту «з» пункту 1 частини першої статті 3 цього Закону суб`єктами, на яких поширюється дія цього Закону, зокрема є поліцейські.

Крім того, підстави звільнення зі служби в поліції визначені частиною першою статті 77 Закону № 580-VIII, відповідно до якої, поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється, зокрема: у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту (пункт 6).

Службовим розслідуванням було встановлено грубе порушення дисципліни з боку позивача. Тому, враховуючи характер проступку, обставини, за яких його скоєно, керівником відповідача було прийнято рішення про звільнення позивача.

З огляду на викладене, місцевий суд дійшов правильного висновку що відповідачем правомірно винесено накази від 01.06.2020 № 1085 та від 10.06.2020 № 238 о/с про звільнення позивача зі служби в поліції за вчинки, несумісні з подальшим проходженням служби, а тому підстави для поновлення позивача на роботі відсутні.

Відповідно до статті 11, частини 1 статті 71 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Згідно частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідач, який є суб`єктом владних повноважень, свою позицію довів та обґрунтував її належним чином, надав належні та допустимі докази правомірності своїх дій та рішень.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції в повній мірі досліджено обставини справи, на підставі яких місцевий суд дійшов правильного висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Проаналізувавши доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає, що вони не спростовують висновків суду першої інстанції, яким повно встановлено обставини справи та правильно застосовано норми матеріального і процесуального права.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника позивача Д`яконової Кристини Ігорівни - залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 17 грудня 2020 року у справі № 200/6587/20-а - залишити без змін.

Повне судове рішення - 13 квітня 2021 року.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому статтею 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І. В. Сіваченко

Суддя А. А. Блохін

Т. Г. Гаврищук