Справа № 200/5100/20-а
Суддя: Грищенко Є.І.
Дата ухвалення: 2021-03-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 березня 2021 р. Справа№200/5100/20-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Грищенка Є.І., при секретарі судового засідання Воліковій О.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військово-медичного клінічного центру Північного регіону (Військова частина НОМЕР_1 ), Військової частини НОМЕР_2 про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Військово-медичного клінічного центру Північного регіону (Військова частина НОМЕР_1 ) (далі відповідач-1) про:

- визнання протиправним та скасування наказу начальника 65 військового мобільного госпіталю (по особовому складу) від 07 травня 2020 року №7-РС в частині звільнення старшого сержанта ОСОБА_1 , водія автомобільного відділення взводу матеріально-технічного забезпечення;

- визнання протиправним та скасування наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 08 травня 2020 року № 115 в частині вирішення вважати старшого сержанта ОСОБА_1 водія автомобільного відділення взводу матеріально-технічного забезпечення таким, що справи та посаду здав і направити для зарахування на військовий облік до Бахмутського об`єднаного міського військового комісаріату Донецької області та виключити його зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення;

- поновлення ОСОБА_1 на військові служби на посаді водія автомобільного відділення взводу матеріально-технічного забезпечення 65 військового мобільного госпіталю (Військова частина НОМЕР_2 ) Військово-медичного клінічного центру Північного регіону або рівнозначній посаді з 08 травня 2020 року;

- стягнення з Військово-медичного клінічного центру Північного регіону (Військова частина НОМЕР_1 ) матеріального та грошового забезпечення за весь час вимушеного прогулу, починаючи з 09 травня 2020 року по день поновлення на військовій службі.

Також позивач просив суд допустити негайне виконання рішення суду в частині поновлення на посаді та стягнення грошового забезпечення в межах суми платежу за період з 09 травня 2020 року по 26 травня 2020 року в розмірі 9492,29 грн.

В обґрунтування позову зазначено, що позивач проходив військову службу на посаді водія автомобільного відділення взводу матеріально-технічного забезпечення 65 військового мобільного госпіталю Військово-медичного клінічного центру Північного регіону. Наказом від 07 травня 2020 року № 7-РС позивача звільнено у запас. Наказом від 08 травня 2020 року №115 позивача вирішено вважати таким, що справи та посаду здав та направлено на військовий облік до Бахмутського об`єднаного міського військового комісаріату.

Позивач вважає вказані накази протиправними та такими, що підлягають скасуванню, оскільки в оскаржуваних наказах не зазначені конкретні обставини, які стали підставою для звільнення позивача. Крім того, виданню спірних наказів передувало складання відносно позивача протоколу про адміністративне правопорушення за ч.3 ст. 172-20 КУпАП, згідно з яким йому ставилось за провину вжиття спиртних напоїв в умовах особливого період і виконання обов`язків військової служби в нетверезому стані. Однак, постановою суду провадження у справі про притягнення позивача до адміністративної відповідальності було закрито у зв`язку з відсутністю складу правопорушення. У зв`язку з тим, що вина не доведена, складання протоколу про адміністративне правопорушення не може бути підставою для висновку про його службу невідповідність та видачі спірних наказів.

Ухвалою суду від 01 червня 2020 рок відкрито провадження у справі та призначено її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження, без проведення судових засідань та повідомлення (виклику) учасників справи.

26 червня 2020 року на адресу суду від ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача заперечував проти задоволення позовних вимог та зазначив, по-перше, про помилковість тверджень позивача щодо сумлінного виконання ним службових обов`язків, оскільки останній притягувався до дисциплінарної відповідальності. По-друге, відповідач вважає постанову суду про закриття провадження у справі про притягнення до адміністративного правопорушення неправомірною та зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення складався органами Військової служби правопорядку, а не командиром Військової частини НОМЕР_2 . Факт протиправної поведінки позивача підтверджується матеріалами службового розслідування, поясненнями свідків. На підставі наказу від 18 квітня 2020 року № 73 «Про призначення службового розслідування» було проведено службове розслідування відносно позивача за фактами вживання спиртних напоїв, нетактовної та протизаконної поведінки. За результатом службового розслідування командиром військової частини було видано наказ «Про результати службового розслідування», відповідно до якого встановлено факт протиправної поведінки позивача. Представник відповідача також зазначив, що Військово-медичний клінічний центр Північного регіону (військова частина НОМЕР_1 ) є неналежним відповідачем по даній справі та вважає, що дана справа підсудна Харківському окружному адміністративному суду.

Ухвалою суду від 01 липня 2020 року до участі у справі залучено співвідповідача Військову частину НОМЕР_2 (далі відповідач-2), розгляд справи розпочато спочатку.

20 липня 2020 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву від Військової частини НОМЕР_2 . Представник відповідача заперечував проти задоволення позовних вимог та зазначив, що факт протиправної поведінки позивача підтверджується матеріалами службового розслідування та свідками, пояснення яких зафіксовані в матеріалах службового розслідування. Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 07 травня 2020 року № 34 за порушення позивачем ст. ст. 11, 16, 49, 50 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, його було притягнуто до дисциплінарної відповідальності та накладено стягнення «звільнення з військової служби через службову невідповідність». Дане дисциплінарне стягнення було реалізовано шляхом видання спірного наказу № 7-РС від 07 травня 2020 року та в подальшому наказом № 115 від 08 травня 2020 року. Виданню вказаних наказів передувало неодноразові порушення позивачем військової дисципліни. Крім того, відповідно до аркушу бесіди від 19 квітня 2020 року позивач вину у порушенні військової дисципліни визнав у повному обсязі, виявив небажання продовжувати військову службу.

Ухвалою суду від 04 серпня 2020 року продовжено позивачу строк для надання відповіді на відзив.

05 серпня 2020 року на адресу суду надійшла відповідь на відзив. Представник позивача зазначив, по-перше, що притягнення позивача до відповідальності відповідно до наказу №68 від 10 жовтня 2019 року не пов`язано з умисним невиконанням службових обов`язків. Крім того 12 листопада 2019 року до позивача було застосовано заохочення. Зазначене спростовує твердження відповідача-1 про систематичне порушення позивачем дисципліни. По-друге, висновки службового розслідування щодо перебування позивача в стані алкогольного сп`яніння спростовані постановою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 07 травня 2020 року. Акт медичного огляду від 18 квітня 2020 року № 1/20 не відповідає дійсності, складений шляхом службового підроблення, оскільки у вказаний день позивача не оглядав лікар та не відбирав аналізи, у зв`язку з чим, позивач звернувся до територіального підрозділу ДБР із заявою про порушення кримінального провадження. Також представник позивача зазначив, що відзив відповідача-2 поданий не уповноваженою особою та не може бути прийнятий судом до уваги та зауважив, що посилання відповідача-2 на те, що позивачем було визнано вину у вчиненні правопорушення є безпідставними, оскільки до матеріалів справи відповідачем було надано аркуш бесіди від 21 квітня 2020 року, а не від 19 квітня 2020 року. Аркуш бесіди від 21 квітня 2020 року заповнювався не позивачем, а представником відповідача, підпис позивача міститься лише в графі щодо ознайомлення з аркушем бесіди, водночас, в графі «бесіда з приводу порушення військової дисципліни» зазначено, що бесіда проводилась з приводу нерозголошення відомостей охорони і оборони військової частини, що не стосується предмету оскаржуваних наказів.

Ухвалою суду від 07 серпня 2020 року заяву про збільшення розміру позовних вимог повернуто представнику позивача.

27 серпня 2020 року на адресу суду від відповідача-2 надійшло заперечення на відповідь на відзив. Представник відповідача заперечував проти тверджень представника позивача, викладених у відповіді на відзив та зазначив, що в наказі командира військової частини НОМЕР_2 № 68 позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності за порушення вимог статтею 12, 13 Статуту внутрішньої служби Збройних сил України, а не у зв`язку з отриманням ним травми внаслідок особистої необережності. Підставою для звільнення позивача було повторне протягом останніх дванадцяти місяців служби притягнення до дисциплінарної відповідальності за порушення військової дисципліни. Представник відповідача також наголошував на тому, що факт перебування позивача у стані алкогольного сп`яніння 18 квітня 2020 року підтверджується, в тому числі, чисельними поясненнями посадових осіб військової частини НОМЕР_2 .

Ухвалою суду від 02 вересня 2020 року призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання у справі, продовжено строк підготовчого провадження на тридцять днів.

Ухвалою суду від 18 вересня 2020 року зупинено провадження у справі до перегляду судом апеляційної інстанції ухвали Донецького окружного адміністративного суду від 07 серпня 2020 року.

Ухвалами суду від 04 грудня 2020 року провадження у справі поновлено, прийнято до провадження заяву позивача про уточнення позовних вимог, в якій позивач виклав позовні вимоги у наступній редакції

- визнати протиправним та скасувати наказ командира Військової частини НОМЕР_1 від 07 травня 2020 року № 34 в частині оголошення дисциплінарного стягнення та звільнення старшого сержанта ОСОБА_1 , водія автомобільного відділення взводу матеріально-технічного забезпечення;

- визнати протиправним та скасувати наказ начальника 65 військового мобільного госпіталю (по особовому складу) від 07 травня 2020 року №7-РС в частині звільнення старшого сержанта ОСОБА_1 , водія автомобільного відділення взводу матеріально-технічного забезпечення;

- визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 08 травня 2020 року № 115 в частині вирішення вважати старшого сержанта ОСОБА_1 водія автомобільного відділення взводу матеріально-технічного забезпечення таким, що справи та посаду здав і направити для зарахування на військовий облік до Бахмутського об`єднаного міського військового комісаріату Донецької області та виключення його із списків особового складу частини та всіх видів забезпечення;

- поновити ОСОБА_1 на військовій службі на посаді водія автомобільного відділення взводу матеріально-технічного забезпечення 65 військового мобільного госпіталю (військова частина НОМЕР_2 ) Військово-медичного клінічного центру Північного регіону або рівнозначній посаді з 08 травня 2020 року;

- стягнути з Військово-медичного клінічного центру Північного регіону (військова частина НОМЕР_1 ) матеріальне та грошове забезпечення за час вимушеного прогулу, починаючи з 09 травня 2020 року по день поновлення на військовій службі.

Також позивач просив суд допустити негайне виконання рішення в частині поновлення на попередній або рівнозначній посаді та стягнення матеріального та грошового забезпечення в межах суми платежу за період з 09 травня 2020 року по 26 травня 2020 року в розмірі 9492,29 грн.

На адресу суду надійшов відзив на уточнену позовну заяву від відповідача-1. Відповідач надав пояснення аналогічні тим, що викладені у первинному відзиві на позовну заяву.

Ухвалою суду від 16 лютого 2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті.

Сторони про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлені належним чином, до суду не з`явились, надали до суду клопотання про розгляд справи без їх участі, в порядку письмового провадження.

Згідно з частиною четвертою статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Перевіривши матеріали справи, вирішивши питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, судом встановлено наступне.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 , має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни учасників бойових дій.

Судом встановлено, що позивач проходив військову службу на посаді старшого сержанта водія автомобільного відділення (автомобільне відділення №2) взводу матеріально-технічного забезпечення 65 військового мобільного госпіталю.

18 квітня 2020 року на ім`я командира Військової частини НОМЕР_2 надійшов рапорт чергового частини ОСОБА_2 , в якому повідомлено про встановлення факту перебування особового складу частини в стані алкогольного сп`яніння, а саме: ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6

18 квітня 2020 року посадовою особою Служби правопорядку за участю свідків, було складено акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціального технічного засобу № 241/241. Відповідно до акту огляд ОСОБА_1 був проведений у зв`язку з виявленими ознаками: запах алкоголю з ротової порожнини, почервоніння очей, нечітка лексика, хитка хода.

Провести огляд за допомогою аналізатору вмісту парів алкоголю «Алконт-М» ОСОБА_1 відмовився.

В той же день 18 квітня 2020 року був складений акт медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, відповідно до висновків якого ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння. Лікар який проводив огляд ОСОБА_7 . На підставі вказаного акту лікарем ОСОБА_7 було сформовано відповідний висновок.

18 квітня 2020 року начальником відділення ВСП Донецького зонального відділу ВСП військовим комендантом військової комендатури м. Бахмут підполковником ОСОБА_8 було складено протокол ДНК 2/1035 про військове адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст. 172-20 КУпАП.

18 квітня 2020 року на адресу Військової частини НОМЕР_2 було направлено повідомлення, копії матеріалів адміністративного правопорушення для прийняття рішення по справі ОСОБА_1 та роз`яснено про необхідність у десятиденний строк надіслати витяг з наказу про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності.

Постановою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 07 травня 2020 року у справі №219/3653/20 провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення ним правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 172-20 КпАП України закрито у зв`язку з відсутністю в діях складу адміністративного правопорушення.

Наказом командира Військової частини НОМЕР_2 від 18 квітня 2020 рок № 73 призначено службове розслідування, за результатом якого 24 квітня 2020 року складено акт.

Відповідно до вказаного акту у кімнаті гуртожитку № 1 під час перевірки був виявлений факт перебування, зокрема ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння. ОСОБА_1 відмовився від огляду за допомогою аналізатору вмісту парів алкоголю «Алконт-М». Також в вказаному акті зазначено, що ОСОБА_1 притягувався до дисциплінарної відповідальності за порушення вимог статей 12, 13 статуту Внутрішньої служби Збройних Сил України згідно наказу від 10.10.2019 р. № 68 у вигляді оголошення суворої догани, яка знята наказом командира військової частини НОМЕР_2 від 02.12.2019 р. № 145 та запропоновано притягнути старшого сержанта ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності.

Наказом командира Військової частини НОМЕР_2 від 24 квітня 2020 року № 36 за порушення вимог статей 11, 16, 49, 50 статуту Внутрішньої служби Збройних Сил України, статті 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, особисту недисциплінованість, низькі морально-ділові якості, незадовільне ставлення до військової служби та виконання службових обов`язків притягнуто ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення з військової служби через службову невідповідність.

Наказом командира Військової частини НОМЕР_1 від 07 травня 2020 року № 34 за порушення вимог статей 11, 16, 49, 50 статуту Внутрішньої служби Збройних Сил України, статті 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, особисту недисциплінованість, низькі морально-ділові якості, незадовільне ставлення до військової служби та виконання службових обов`язків, вживання спритних напоїв та перебування в стані алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 оголошено дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення з військової служби через службову невідповідність.

Наказом начальника 65 військового мобільного госпіталю по особовому складу від 07 травня 2020 року №7-РС ОСОБА_1 звільнено на підставі накладеного наказом від 07.05.2020 р. №34 дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з військової служби.

Згідно з витягу з наказу командира Військової частини від 08 травня 2020 року № 115 ОСОБА_1 визнано вважати таким, що справи та посаді здав та направлено для зарахування на військовий облік до Бахмутського об`єднаного міського військового комісаріату Донецької області.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» здійснює правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби (далі - Закон №2232-ХІІ).

Відповідно до ч. 2 ст 2 Закону № 2232-ХІІ проходження військової служби здійснюється:громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом;іноземцями та особами без громадянства - у добровільному порядку (за контрактом) на посадах, що підлягають заміщенню військовослужбовцями рядового, сержантського і старшинського складу Збройних Сил України.

Судом встановлено, що позивач проходив військову службу за контрактом.

Відповідно до підпункту «д» пункту 2 частини п`ятої статті 26 Закону № 2232-XII контракт припиняється (розривається), а військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом, звільняються з військової служби під час дії особливого періоду (крім періодів з моменту оголошення мобілізації - протягом строку її проведення, який визначається рішенням Президента України, та з моменту введення воєнного стану - до оголошення демобілізації) через службову невідповідність.

Указом Президента України від 10 грудня 2008 року №1153/2008 затверджено Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України (далі - Положення № 1153).

Пунктом 228 Положення № 1153 встановлено, що звільнення військовослужбовців з військової служби через службову невідповідність здійснюється в разі застосування відповідного дисциплінарного стягнення, передбаченого Дисциплінарним статутом Збройних Сил України.

Підстави застосування дисциплінарного стягнення визначено частиною першою статті 45 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року № 551-XIV (далі - Дисциплінарний статут).

За приписами цієї норми у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків, порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення.

На військовослужбовців можуть бути накладені такі дисциплінарні стягнення як звільнення з військової служби через службову невідповідність (крім осіб, які проходять строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, а також військовозобов`язаних під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів та резервістів під час проходження підготовки та зборів) (пункт «ж» статті 48 Дисциплінарного статуту).

Таким чином, положеннями чинного законодавства передбачена можливість накладення такого дисциплінарного стягнення як звільнення з військової служби через службову невідповідність у разі, зокрема, порушення військовослужбовцем військової дисципліни.

Абзацом 7 статті 4 Дисциплінарного статуту встановлено, що військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця не вживати під час проходження військової служби (крім медичного призначення) наркотичні засоби, психотропні речовини чи їх аналоги, а також не вживати спиртні напої під час виконання обов`язків військової служби.

Як вже зазначалось раніше, судом встановлено, що наказом командира Військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 07 травня 2020 року № 34 за порушення позивачем статей 11, 16, 49, 50 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, статті 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, особисту недисциплінованість, низькі морально ділові якості, незадовільне ставлення до військової служби та виконання службових обов`язків, вживання спиртних напоїв та перебування в стані алкогольного сп`яніння позивачу оголошено дисциплінарне стягнення звільнення з військової служби через службову невідповідність.

При визначенні часу виконання обов`язків військової служби судом враховано, що з моменту оголошення рішення про мобілізацію Указом Президента України «Про часткову мобілізацію» від 17 березня 2014 року № 303/2014 в Україні відповідно до статті 1 Закону України «Про оборону України» від 06 грудня 1991 року

№ 1932-XII (далі Закон № 1932-XII) діє особливий період.

За приписами статті 19 Закону № 1932-XII цивільний захист України у мирний час здійснюється відповідно до Кодексу цивільного захисту України, а в особливий період та з метою підготовки до нього - з урахуванням особливостей, визначених законодавством про оборону, мобілізацію та правовий режим воєнного стану.

Отже, особливий період передбачає стан бойової та мобілізаційної готовності, у тому числі військових частин.

Відповідно до частини четвертої статті 201 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року № 548-XIV, заходи, пов`язані із забезпеченням бойової та мобілізаційної готовності військової частини, виконуються за наказом її командира в будь-який час доби з наданням військовослужбовцям не менше ніж 4 годин відпочинку на добу.

З огляду на ці приписи суд дійшов висновку, що позивач під час особливого періоду в Україні повинен виконувати обов`язків військової служби протягом доби з метою забезпеченням бойової та мобілізаційної готовності військової частини, а тому і вживання спиртних напоїв на території військової частини в цей період заборонено.

Обґрунтовуючи правомірність спірних наказів відповідачі посилались на те, що позивач перебував у стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується, наступними документами:

- акт медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість;

- висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість від 18 квітня 2020 року;

- акт службового розслідування та пояснення свідків;

- пояснення ОСОБА_1 від 21.04.2020 р.;

- протокол ДНК2/1035 про військове адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст. 172-20 КУпАП від 18.04.2020 р.;

- акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціального технічного засобу № 241/241 від 18.04.2020 р.;

- аркуш бесіди з ОСОБА_1 від 21.04.2020 р.

Дослідивши акт медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість та висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість від 18 квітня 2020 року, судом встановлено, що позивач не направлявся оперативним черговим органу управління Служби правопорядку на огляд та ця посадова особа не забезпечувала доставлення позивача до закладу охорони здоров`я Міністерства оборони України Військового мобільного госпіталю (Військова частина НОМЕР_2 ). Вказаним актом в якості особи, яка направила та доставила на огляд, визначено ОСОБА_9 . За матеріалами службового розслідування ОСОБА_9 був черговим Військової частини НОМЕР_2 під час несення служби в добовому наряді і не має відношення до Служби правопорядку.

Суд зауважує, що відповідно до абзаців 2 4 пункту 7 підрозділу 3 розділу VIII Інструкції про організацію патрульно-постової служби Військовою службою правопорядку у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 10 жовтня 2016 року № 515 (в редакції, чинній до 31 липня 2020 року), (далі Інструкція № 515), огляду на стан сп`яніння підлягають затримані особи, які вчинили адміністративне правопорушення, щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння; направлення на огляд затриманого з метою виявлення стану алкогольного чи наркотичного сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (додаток 14), здійснюється оперативним черговим органу управління Служби правопорядку (посадовою особою підрозділу Служби правопорядку в гарнізоні) на підставі письмового звернення начальника органу управління Служби правопорядку (підрозділу Служби правопорядку в гарнізоні). З метою забезпечення достовірності результатів огляду затриманих посадова особа Служби правопорядку забезпечує доставлення таких осіб до закладів охорони здоров`я Міністерства оборони України або закладів охорони здоров`я, які підпорядковані Раді Міністрів Автономної Республіки Крим, обласним державним (військово-цивільним) адміністраціям, Київській та Севастопольській міським державним адміністраціям (далі заклади охорони здоров`я), протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.

Таким чином, було порушено порядок направлення та доставляння позивача на огляд з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння, встановлений законодавством з метою забезпечення достовірності результатів огляду.

Суд також зазначає, що відповідно до абзацу 5 пункту 7 підрозділу 3 розділу VIII Інструкції № 515 за результатами огляду на стан сп`яніння та за лабораторними дослідженнями встановлюється ступінь сп`яніння, який вноситься до акта медичного огляду.

Вказане положення кореспондується з приписами пункту 15 розділу ІІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Наказ Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 № 1452/735 (далі Інструкція № 1452/735), яка застосовується до спірних правовідносин за аналогію закону і сторони не оспорюють цей факт. Поширення цієї Інструкції на спірні правовідносини підтверджуються також приписами абзацу 2 пункту 7 підрозділу 3 розділу VIII Інструкції № 515 у новій редакції, яка є чинною після 31 липня 2020 року.

Так, згідно з пунктом 15 розділу ІІІ Інструкції № 1452/735 за результатами огляду на стан сп`яніння та лабораторними дослідженнями встановлюється діагноз, який вноситься до акта медичного огляду.

Відмінністю між двома наведеними нормами є те, що абзац 5 пункту 7 підрозділу 3 розділу VIII Інструкції № 515 передбачає відображення в акті медичного огляду ступеню сп`яніння, пункт 15 розділу ІІІ Інструкції № 1452/735 діагнозу.

Суд, враховуючи, що при огляді на стан сп`яніння відповідачем використовується акт медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, який є додатком № 3 до Інструкції № 1452/735, дійшов висновку, що такий акт повинен, перш за все, відповідати Інструкції № 1452/735 та містити діагноз, а також додатково ступень сп`яніння.

Разом з тим акт медичного огляду від 18 квітня 2020 року не встановлює ступеню сп`яніння, а в графі «заключний діагноз (за результатом огляду та тестів)» зазначено «стан алкогольного сп`яніння», що не відповідає ні приписам абзацу 5 пункту 7 підрозділу 3 розділу VIII Інструкції № 515, ні пункту 15 розділу ІІІ Інструкції № 1452/735.

Крім того, і абзац 5 пункту 7 підрозділу 3 розділу VIII Інструкції № 515, і пункт 15 розділу ІІІ Інструкції № 1452/735 встановлюють, що ступень сп`яніння або діагноз встановлюються за результатами огляду на стан сп`яніння та лабораторними дослідженнями.

При цьому, застосування сполучнику та свідчить про те, що огляд є цілісною процедурою та у разі відмови обстежуваної особи від проходження певних методів огляду та обстеження діагноз та/або ступень сп`яніння неможливо визначити.

Суд зазначає, що відповідачем до суду було надано пояснення лікаря ОСОБА_7 , з яких вбачається, що ОСОБА_1 відмовився від проходження більш поглибленого обстеження на вияв алкоголю в організмі.

Зазначене унеможливлює встановити ступінь сп`яніння чи діагноз.

Отже, підсумовуючи наведене, суд приходить до висновку, що огляд проводиться за свідомою згодою особи, є цілісною процедурою і при частковій відмові обстежуваного від проходження певних методів огляду та обстеження, вірним висновком, що зазначається лікарем, є відмова від огляду, а тому акт медичного огляду від 18 квітня 2020 року не відповідає вимогам законодавства, встановлених до його змісту та процедури заповнення.

Згідно з пунктом 17 розділу ІІІ Інструкції № 1452/735 зміст висновку щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння повідомляється оглянутій особі в присутності поліцейського, який її доставив, про що робиться запис у вищезазначеному висновку.

Відповідно до абзацу 7 пункту 7 підрозділу 3 розділу VIII Інструкції № 515 (в редакції, чинної до 31 липня 2020 року) висновок щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння складається в усіх випадках безпосередньо після огляду особи в трьох примірниках (перший примірник видається під підпис посадовій особі Служби правопорядку, яка доставила особу на огляд, другий оглянутій особі, а третій залишається в закладі охорони здоров`я).

Аналогічне положення міститься у пункті 20 розділу ІІІ Інструкції № 1452/735.

В порушення вказаних норм, відсутній підпис оглянутої особи на висновку в якості доказу про повідомлення її з результатами медичного огляду.

Підсумовуючи наведене, суд приходить до висновку, що акт медичного огляду від 18 квітня 2020 року, висновок щодо результатів медичного огляду від 18 квітня 2020 року складені з істотними порушеннями Інструкції № 1452/735, що є підставою згідно з пунктом 22 цієї Інструкції вважати висновки щодо результатів медичного огляду позивача на стан сп`яніння недійсними.

Оцінюючи акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціального технічного засобу від 18 квітня 2020 року, складений посадовою особою служби правопорядку, суд виходив з наступного.

Згідно з абзацом 2 пункту 7 підрозділу 3 розділу VIII Інструкції № 515 (в редакції, чинної до 31 липня 2020 року) огляду на стан сп`яніння підлягають затримані особи, які вчинили адміністративне правопорушення, щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння.

Це положення кореспондується з приписами пункту 2 розділу І Інструкції № 1452/735.

Пункт 3 розділу І Інструкції № 1452/735 передбачає, що ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціального технічного засобу від 18 квітня 2020 року визначено виявлення наступних ознак алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з ротової порожнини, почервоніння очей, нечітка лексика, хитка хода.

На підставі пункту 6 Інструкції № 1452/735 огляд на стан сп`яніння проводиться посадовою особою служби правопорядку з використанням спеціальних технічних засобів.

Актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціального технічного засобу від 18 квітня 2020 року зафіксована відмова ОСОБА_1 від проведення огляду за допомогою аналізатору вмісту парів алкоголю «Алконт-М».

Вимоги пункту 7 розділу І Інструкції № 1452/735, пункту 7 підрозділу 3 розділу VIII Інструкції № 515 щодо направлення та доставлення затриманого до закладів охорони здоров`я щодо виявлення стану сп`яніння у разі відмови особи від проходження огляду на стан сп`яніння посадовою особою служби правопорядку не забезпечено.

За цих обставин суд дійшов висновку про недотримання посадовою особою служби правопорядку повної процедури огляду на стан алкогольного сп`яніння, а тому зафіксовані в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціального технічного засобу від 18 квітня 2020 року ознаки алкогольного сп`яніння є недостатнім доказом такого стану.

Оцінюючи акт службового розслідування та додані до нього письмові пояснення учасників подій, суд виходив з наступного.

В основу висновків акта службового розслідування покладено матеріали військової служби правопорядку: акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціального технічного засобу від 18 квітня 2020 року, повідомлення та протокол про адміністративне правопорушення від 18 квітня 2020 року, а також письмові пояснення учасників подій.

Оцінку акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціального технічного засобу від 18 квітня 2020 року надано судом вище, оцінку протоколу про адміністративне правопорушення від 18 квітня 2020 року надано Артемівським міськрайонним судом Донецької області у постанові від 07 травня 2020 року.

Враховуючи відсутність належного документального підтвердження стану алкогольного сп`яніння позивача, суд дійшов висновків щодо неможливості підтвердження цього стану лише письмовими поясненнями таких осіб як ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 .

Оцінюючи аркуш бесіди від 21 квітня 2020 року, суд виходив з наступного.

Відповідно до пункту 6 Переліку документів, що подаються з Поданням до звільнення військовослужбовця з військової служби, який наведений у додатку 19 до Інструкції про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністра оборони України від 10 квітня 2009 року № 170 (далі Інструкція № 170), при поданні до звільнення з військової служби через службову невідповідність подається у тому числі копія аркуша бесіди.

Форма цього аркуша бесіди затверджена додатком 12 до Інструкції № 170.

Наданий відповідачем аркуш бесіди від 21 квітня 2020 року відповідає затвердженій формі і передбачає, що «бесіда з приводу порушення військової дисципліни» проведена з позивачем ставлення якого «до ситуації, що склалась», виражається в тому, що він «вину визнає» та «готовий до звільнення за вчинений проступок». Зі змістом аркуша бесіди позивач ознайомлений, про що свідчить підпис останнього.

Разом з тим, як вбачається зі змісту аркушу бесіди, така бесіда проводилась з приводу нерозголошення відомостей охорони та оборони військової частини НОМЕР_2 , а не з приводу обставин, що відбулись 18 квітня 2020 року.

З огляду на викладене суд вважає, що аркуш бесіди від 21 квітня 2020 року не підтверджує визнання позивачем своєї вини щодо вчиненого правопорушення, що, у свою чергу, відображено в акті службового розслідування.

Підсумовуючи викладене суд дійшов висновку, що відповідачами не надано допустимих, достовірних та достатніх у своїй сукупності доказів на підтвердження стану алкогольного сп`яніння позивача, а тому висновок службового розслідування є неналежною підставою для видання оскаржуваних наказів, що, у свою чергу, є підставою для задоволення позовних вимог про визнання протиправними на скасування цих наказів.

Відповідно до пункту 231 Положення № 1153 військовослужбовець, стосовно якого прийнято рішення про дострокове розірвання контракту про проходження військової служби, має право оскаржити наказ про дострокове розірвання контракту і звільнення з військової служби у порядку, встановленому законодавством. Оскарження наказу не зупиняє його виконання. У разі незаконного звільнення з військової служби військовослужбовець, який проходить військову службу за контрактом, підлягає поновленню на військовій службі на попередній або за його згодою на іншій, не нижчій, ніж попередня, посаді. У разі поновлення на військовій службі орган, який прийняв рішення про таке поновлення, одночасно вирішує питання щодо виплати військовослужбовцю матеріального і грошового забезпечення за час вимушеного прогулу, які він недоотримав внаслідок незаконного звільнення. Цей період зараховується військовослужбовцю до вислуги років (як у календарному, так і пільговому обчисленні) та до строку, встановленого для присвоєння чергового військового звання. У такому разі контракт, строк дії якого закінчився під час вимушеного прогулу, продовжується на строк вимушеного прогулу і строк, необхідний для визначення придатності до проходження військової служби за станом здоров`я та прийняття рішення щодо укладення нового контракту. Новий контракт з таким військовослужбовцем укладається у порядку, визначеному цим Положенням.

Суд вважає, що належним і достатнім способом захисту є поновлення позивача на військовій службі на посаді водія автомобільного відділення взводу матеріально-технічного забезпечення 65 військового мобільного госпіталю (Військова частина НОМЕР_2 ) Військово-медичного клінічного центру Північного регіону.

Судом встановлено, що звільнення позивача з військової служби реалізовано шляхом виключення його зі списків особового складу частини з 08 травня 2020 року, а тому цей день є останнім днем служби, а тому позовні вимоги про поновлення підлягають частковому задоволенню з 09 травня 2020 року.

Крім того, позивач просить стягнути з Військово-медичного клінічного центру Північного регіону (Військова частина НОМЕР_1 ) на свою користь матеріальне та грошове забезпечення за весь час вимушеного прогулу, починаючи з 09 травня 2020 року по день поновлення позивача на військовій службі.

Зі змісту позовної заяви суд вбачає, що фактично позивач просить стягнути грошове забезпечення за весь час вимушеного прогулу.

Частиною 1 статті 27 Закону України «Про оплату праці» від 24 березня 1995 року № 108/95-ВР регламентовано, що порядок обчислення середньої заробітної плати працівника у випадках, передбачених законодавством, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Обчислення середнього заробітку працівників здійснюється відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100 (далі Порядок № 100).

Відповідно до абз. 1-4 Порядку № 100 обчислення середньої заробітної плати для оплати часу відпусток або для виплати компенсації за невикористані відпустки проводиться виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю надання відпустки або виплати компенсації за невикористані відпустки.

Працівникові, який пропрацював на підприємстві, в установі, організації чи у фізичної особи - підприємця або фізичної особи, які в межах трудових відносин використовують працю найманих працівників, менше року, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактичний час роботи, тобто з першого числа місяця після оформлення на роботу до першого числа місяця, в якому надається відпустка або виплачується компенсація за невикористану відпустку. Якщо працівника прийнято (оформлено) на роботу не з першого числа місяця, проте дата прийняття на роботу є першим робочим днем місяця, то цей місяць враховується до розрахункового періоду як повний місяць.

У всіх інших випадках середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують місяцю, в якому відбувається подія, з якою пов`язана відповідна виплата.

Якщо протягом останніх двох календарних місяців, що передують місяцю, в якому відбувається подія, з якою пов`язана відповідна виплата, працівник не працював, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за попередні два місяці роботи.

Згідно з довідки Військової частини НОМЕР_2 від 16 березня 2020 року розмір грошового забезпечення позивача у березні 2020 року становив 11 434,35 грн., у квітні - 11 434,35 грн.

За правилом пункту 5 розділу ІV Порядку № 100 нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати.

Відповідно до п. 8 Порядку № 100 нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком.

Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

При обчисленні середньої заробітної плати за два місяці, виходячи з посадового окладу чи мінімальної заробітної плати, середньоденна заробітна плата визначається шляхом ділення суми, розрахованої відповідно до абзацу п`ятого пункту 4 цього Порядку, на число робочих днів за останні два календарні місяці, що передують місяцю, в якому відбувається подія, з якою пов`язана відповідна виплата, згідно з графіком підприємства, установи, організації.

У разі коли середня місячна заробітна плата визначена законодавством як розрахункова величина для нарахування виплат і допомоги, вона обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати, розрахованої згідно з абзацом першим цього пункту, на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді.

Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства.

При цьому, реченням 2 абзацу 2 пункту 7 розділу І Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого Наказ Міністерства оборони України 07 червня 2018 року № 260 (далі - Порядок № 260), визначено, що середньоденний розмір грошового забезпечення визначається шляхом ділення суми грошового забезпечення, належного військовослужбовцю за повний календарний місяць, на кількість календарних днів місяця, за який здійснюється виплата.

Враховуючи, що спеціальним законодавством передбачено визначення середньоденного розміру грошового забезпечення шляхом ділення суми грошового забезпечення на кількість календарних днів, то судом середньоденний розмір грошового забезпечення позивача провадиться виходячи із кількості саме таких днів, а не робочих.

Таким чином, середньоденний розмір грошового забезпечення позивача становить 374, 90 грн. ( 11434,35 + 11434,35 / 61).

Абзацом 1 пункту 7 розділу І Порядку № 260 визначено, що за службу понад установлений службовий час, у дні відпочинку, святкові, вихідні та неробочі дні грошове забезпечення військовослужбовцям додатково не виплачується.

З огляду на наведені положення спеціального законодавства визначення розміру середнього грошового забезпечення позивача за час вимушеного прогулу здійснюється судом виходячи з числа робочих днів, кількість яких за період з 09 травня 2020 року по 24 березня 2021 року включно становить 219 (травень 2020 року 14 робочих днів, червень 2020 року 20 робочих днів, липень 2020 року 23 робочі дні, серпень 2020 року 20 робочих днів, вересень 2020 року 22 робочі дні, жовтень 2020 року 21 робочий день, листопад 2020 року 21 робочий день, грудень 2020 року - 22 робочі дні, січень 2021 року 19 робочих днів, лютий 2021 року 20 робочих днів, березень 2021 року 17 робочих днів).

Отже, розмір середнього грошового забезпечення позивача за час вимушеного прогулу становить 82 103, 10 грн. (374,90 * 219).

Зазначена сума грошового забезпечення підлягає стягненню з Військового мобільного госпіталю (Військова частина НОМЕР_2 ), оскільки в цій військовій частині позивач безпосередньо проходив військову службу на посаді водія автомобільного відділення (автомобільне відділення № 2) взводу матеріально-технічного забезпечення. Ці вимоги до Військово-медичного клінічного центру Північного регіону (Військова частина НОМЕР_1 ) задоволенню не підлягають.

Пунктами 2, 3 частини першої статті 371 КАС України визначено, що негайно виконуються рішення суду про присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць та про поновлення на посаді у відносинах публічної служби.

На виконання приписів цієї норми рішення суду в частині поновлення на посаді та стягнення грошового забезпечення за весь час вимушеного прогулу підлягає зверненню до негайного виконання.

Доводи відповідача про те, що Військово-медичний клінічний центр Північного регіону (військова частина НОМЕР_1 ) є неналежним відповідачем у справі спростовуються тими обставинами справи, що позивач проходив військову службу на посаді водія автомобільного відділення взводу матеріально-технічного забезпечення 65 військового мобільного госпіталю (Військова частина НОМЕР_2 ), який є структурним підрозділом Військово-медичного клінічного центру Північного регіону (військова частина НОМЕР_1 ).

Відповідно до положень Закону України «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору , а тому судові витрати не відшкодовуються.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 32, 139, 243 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Військово-медичного клінічного центру Північного регіону (Військова частина НОМЕР_1 ), Військової частини НОМЕР_2 про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати наказ командира Військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 07 травня 2020 року № 34 в частині оголошення дисциплінарного стягнення щодо звільнення ОСОБА_1 з військової служби через службову невідповідність.

Визнати протиправним та скасувати наказ начальника 65 Військового мобільного госпіталю (по особовому складу) (Військова частина НОМЕР_2 ) від 07 травня 2020 року № 7-РС в частині звільнення старшого сержанта ОСОБА_1 , водія автомобільного відділення взводу матеріально-технічного забезпечення 65 військового мобільного госпіталю.

Визнати протиправним та скасувати наказ командира Військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 08 травня 2020 року № 115 в частині вирішення вважати старшого сержанта ОСОБА_1 , водія автомобільного відділення (автомобільне відділення №2) взводу матеріально-технічного забезпечення таким, що справи та посаду здав, направлення для зарахування на військовий облік до Бахмутського об`єднаного міського військового комісаріату Донецької області та виключення його із списків особового складу частини та всіх видів забезпечення.

Поновити ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 ) на військовій службі на посаді водія автомобільного відділення взводу матеріально-технічного забезпечення 65 військового мобільного госпіталю (Військова частина НОМЕР_2 ) Військово-медичного клінічного центру Північного регіону (Військова частина НОМЕР_1 ) з 09 травня 2020 року.

Стягнути з Військової частини НОМЕР_2 (місцезнаходження: АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ: НОМЕР_4 ) на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 ) грошове забезпечення за весь час вимушеного прогулу з 09 травня 2020 року по 24 березня 2021 року у розмірі 82 103,10 грн., утримавши при виплаті передбачені законом податки та інші обов`язкові платежі до бюджету.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Звернути до негайного виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 ) на військовій службі на посаді водія автомобільного відділення взводу матеріально-технічного забезпечення 65 військового мобільного госпіталю (Військова частина №0209) Військово-медичного клінічного центру Північного регіону (Військова частина НОМЕР_1 ) з 09 травня 2020 року.

Звернути до негайного виконання рішення суду в частині стягнення з Військової частини НОМЕР_2 (місцезнаходження: АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ: НОМЕР_4 ) на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 ) грошового забезпечення за весь час вимушеного з 09 травня 2020 року по 24 березня 2021 року у розмірі 82103,10 грн., у межах суми стягнення за один місяць.

Вступну та резолютивну частини рішення прийнято, складено та підписано в нарадчій кімнаті 24 березня 2021 року.

Повний текст рішення складено 02 квітня 2021 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Апеляційна скарга згідно положень статті 297 КАС України подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII Перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Донецький окружний адміністративний суд.

Суддя Є.І. Грищенко