Справа № 420/1642/21
Суддя: Завальнюк І.В.
Дата ухвалення: 2021-04-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/1642/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2021 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді - Завальнюка І.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду із зазначеним позовом, в якому просить суд визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, яке оформлено листом № 41-12584/Б-02/8-1500/21 від 04.01.2021 про зменшення розміру перерахованої пенсії із суми 25 228 грн. до десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити перерахунок та виплату з 13 грудня 2019 року ОСОБА_1 пенсії у зв`язку з втратою годувальника, виходячи з розрахунку 60% від суми місячної заробітної плати, зазначеної у довідці Прокуратури Одеської області від 05.03.2020 №32, що складає 25 227,99 грн. без обмеження її максимального розміру, та з урахуванням раніше проведених виплат.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що вона є отримувачем пенсії у зв`язку із втратою годувальника, як член сім`ї померлого прокурора ОСОБА_2 на підставі ч. 19 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» та отримує пенсію, яку обчислено з урахуванням заробітної плати померлого у розмірі 60% від заробітної плати начальника відділу. Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 08.10.2020 року у справі 420/5303/20 задоволено позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання здійснити перерахунок та виплату пенсії. Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 11.12.2020 апеляційну скаргу ГУ ПФУ в Одеській області залишено без задоволення та рішення першої інстанції без змін. Таким чином, рішення Одеського окружного адміністративного суду від 08.10.2020 набрало законної сили 11.12.2020. Відповідачем на виконання рішення суду від 08.10.2020 прийнято рішення, оформлене листом № 41-12584/Б-02/8-1500/21 від 04.01.2021, яке на думку позивача є протиправним та підлягає скасуванню.

Так, в оскаржуваному рішенні ГУ ПФУ в Одеській області при здійсненні перерахунку з 13 грудня 2019 року ОСОБА_1 пенсії по втраті годувальника, виходячи з розрахунку 60% від суми місячної заробітної плати, згідно довідки Прокуратури Одеської області від 05.03.2020 №32, додатково зменшено розмір перерахованої пенсії із суми 25 228 грн. до десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність, що з 01.12.2020 становить 17690 грн. Вказаний лист обґрунтовано застосуванням п 13.2 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" щодо встановлення максимального розміру пенсії, що є безпідставним.

При перерахунку пенсії позивачу має застосовуватися норма, яка діяла на момент призначення пенсії, оскільки внесені Законами України зміни до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» стосуються порядку призначення пенсії, а не перерахунку вже призначеної пенсії, так як процедура призначення та перерахунку пенсії різні за змістом і механізмом їх проведення.

Ухвалою судді від 10.02.21 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі; ухвалено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

02.03.21 до суду від ГУ ПФУ в Одеській області надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач позовні вимоги не визнав у повному обсязі, в задоволенні позову просив відмовити, зазначивши, що на законодавчому рівні, зокрема ст. 86 Закону № 1697-VІІ, встановлена максимальна пенсія, яка не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, встановлених для осіб, які втратили працездатність. Так, згідно абзацу шостого частини п`ятнадцятої статті 86 Закону України "Про прокуратуру" № 1697-УІІ (в редакції на день звернення позивача із заявою про перерахунок пенсії) максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, встановлених для осіб, які втратили працездатність.

03.03.21 до суду від позивача надійшла відповідь на відзив, згідно з якою безпідставним є застосування до правовідносин норм Закону №1697-VІІ, оскільки вказаний закон поширює свою дію на прокурорів та слідчих органів прокуратури, яким пенсія призначена та виплачується саме за нормами цього Закону з дати набрання ним чинності. Таку правову позицію сформулював Верховний Суд (справа №360/1428/17). У постанові від 12.11.2019 зазначено, що дія положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 24.12.2015 №911-VIII щодо максимального граничного розміру пенсії застосовується до пенсій, які призначаються починаючи з 1.01.2016 (згідно з п.2 "Прикінцевих положень"). Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 03.10.2018 у справі № 127/4267/17, від 12.11.2019 у справі 360/1427/17, що повинна враховуватись судом в силу приписів ч. 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про необґрунтованість адміністративного позову та відсутність підстав для його задоволення.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є пенсіонером відповідно до пенсійного посвідчення серії НОМЕР_1 від 23.06.2009.

Відповідно до розпорядження УПФУ в Приморському районі м. Одеси №689 від 23.06.2011 року ОСОБА_1 призначено пенсію по втраті годувальника в розмірі 60%.

Відповідно до розпорядження №828817 від 10.10.2012 ОСОБА_1 перераховано пенсію по втраті годувальника з 01.07.2012.

На звернення позивача до Прокуратури Одеської області щодо видачі довідки для перерахунку пенсії, супровідним листом прокуратури Одеської області від 05.03.2020 року надано Довідку №32 від 05.03.2020 року про розмір заробітної плати (грошового забезпечення), що враховується для перерахунку пенсій ОСОБА_2 , відповідно до якої розмір заробітної плати визначено на 06.09.2017 згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №657, за відповідною посадою начальника відділу становить: посадовий оклад 7750,00 грн., надбавка за класний час (старший радник юстиції) 2400,00 грн., надбавка за вислугу років (40) - 3100, 00 грн., інші щомісячні надбавки, доплати (ОВЗ) (70%) - 9275,00 грн., премія 60% - 13515,00 грн., матеріальні допомоги (на оздоровлення та для вирішення соціально-побутових питань) 3003,33 грн., в всього 42046,66 грн.

ОСОБА_1 звернулась до Головного управління ПФУ в Одеській області із заявою про перерахунок пенсії у зв`язку з підвищенням розміру заробітної плати, однак листом від 15.06.2020 №4873-5077/Б-02/В-1500/20 Головним управлінням ПФУ в Одеській області надано відповідь на звернення позивачки, якою повідомлено, що перерахунок пенсії в разі втрати годувальника Законом України «Про прокуратуру» не передбачений, пенсію ОСОБА_1 обчисленого з урахуванням заробітної плати 11449,43 грн. та з 01.10.2017 року її розмір складає 6869,66 грн. (11449,43 грн.*60%).

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 08.10.20 № 420/5303/20, залишеним без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 11.12.20, визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, яке оформлено листом від 15.06.2020 року про відмову ОСОБА_1 у проведенні перерахунку пенсії по втраті годувальника на підставі Довідки прокуратури Одеської області від 05.03.2020 № 32; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити перерахунок та виплату з 13 грудня 2019 року ОСОБА_1 пенсії по втраті годувальника, виходячи з розрахунку 60% від суми місячної заробітної плати згідно довідки прокуратури Одеської області від 05.03.2020 № 32, з урахуванням раніше проведених виплат.

На виконання вищезазначеного судового рішення від 08.10.2020 прийнято рішення, оформлене листом № 41-12584/Б-02/8-1500/21 від 04.01.2021, відповідно до якого при здійсненні перерахунку з 13 грудня 2019 року ОСОБА_1 пенсії по втраті годувальника, виходячи з розрахунку 60% від суми місячної заробітної плати, згідно довідки Прокуратури Одеської області від 05.03.2020 №32, додатково зменшено розмір перерахованої пенсії із суми 25 228 грн до десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність, що з 01.12.2020 становить 17690 грн.

Не погодившись із проведеним перерахунком пенсії, позивач звернулась за судовим захистом із даним позовом.

Оцінивши належність, допустимість, достовірність наданих сторонами доказів, а також достатність та взаємний зв`язок у їх сукупності, суд вважає зазначене рішення обґрунтованим, а позовні вимоги не підлягаючими задоволенню у зв`язку з наступним.

Зі змісту листа № 41-12584/Б-02/8-1500/21 від 04.01.2021 вбачається, що рішення територіального органу ПФУ обґрунтовано застосуванням п. 13.2 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" щодо встановлення максимального розміру пенсії.

Так, відповідно до п. 13-2 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" максимальний розмір пенсії, призначеної на умовах законів України "Про державну службу", "Про прокуратуру", "Про статус народного депутата України", "Про наукову і науково-технічну діяльність" (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), не може перевищувати десяти розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність. Тимчасово, по 31 грудня 2017 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень.

За позицією позивача, зазначена норма при перерахунку її пенсії до застосування не підлягає, так як вказаний Закон поширює свою дію на прокурорів та слідчих органів прокуратури, яким пенсія призначена та виплачується саме за нормами цього Закону з дати набрання ним чинності. Зокрема, враховуючи те, що позивач вже є пенсіонером у зв`язку із втратою годувальника і пенсія була призначена за Законом № 1789-ХІІ, до розміру пенсії позивача також не можуть застосовуватись обмеження максимального розміру пенсії, визначені Законом №1697-VІ.

Позивач наголошує, що звуження та обмеження змісту й обсягу цього права шляхом прийняття нових законів або внесення змін до чинних законів відповідно до ст.22 Конституції України не допускається.

Вирішуючи спір, суд враховує правову позицію Конституційного Суду України, висловлену у рішенні від 11 жовтня 2005 року № 8-рп/2005 у справі за конституційними поданнями Верховного Суду України та 50 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень абзаців третього, четвертого пункту 13 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та офіційного тлумачення положення частини третьої статті 11 Закону України "Про статус суддів" (справа про рівень пенсії і щомісячного довічного грошового утримання).

Так, у вказаному рішенні Конституційний Суд України вказав, що зміст та обсяг права громадян на пенсійне забезпечення полягає у їх матеріальному забезпеченні шляхом надання трудових і соціальних пенсій, тобто щомісячних пенсійних виплат відповідного розміру, в разі досягнення особою передбаченого законом віку чи визнання її інвалідом або отримання членами її сім`ї цих виплат у визначених законом випадках.

Встановивши у законі правові підстави призначення пенсій, їх розміри, порядок обчислення і виплати, законодавець може визначати як загальні умови їх призначення, так і особливості набуття права на пенсію, включаючи для окремих категорій громадян пільгові умови призначення пенсії залежно від ряду об`єктивно значущих обставин, що характеризують трудову діяльність (особливості умов праці, професія, виконувані функції, кваліфікаційні вимоги, обмеження, ступінь відповідальності тощо). Законодавець повинен робити це з дотриманням вимог Конституції України, в тому числі принципів рівності та справедливості (абзаци перший, другий, третій пункту 5 мотивувальної частини Рішення від 11 жовтня 2005 року № 8-рп/2005).

Вказаному Рішенню передує й міжнародно-правова позиція, що міститься, зокрема, у Європейській соціальній хартії 1996 року (переглянутій), яка була ратифікована Україною згідно із Законом України №137-V від 14 вересня 2006 року. У цьому міжнародно-правовому акті передбачено, що держави-сторони зобов`язані вживати заходів для забезпечення рівності між власними громадянами у сфері реалізації прав на соціальний захист, які надаються законодавством про соціальне забезпечення, докладати зусиль для поступового піднесення системи соціального забезпечення на більш високий рівень (стаття 12).

Тобто, утверджуючи та забезпечуючи права осіб на соціальний захист, держава повинна в процесі виконання своїх соціальних обов`язків вживати заходів для забезпечення рівності між пенсіонерами.

Тлумачення пункту положень закону в контексті розмежування пенсіонерів на дві категорії: 1) яким пенсія призначена до введення максимального обмеження, 2) яким пенсії призначена після введення максимального обмеження її розміру, - може призвести до порушення принципів рівності й справедливості, спотворення розуміння сутності обов`язку держави щодо гарантування права застрахованих осіб на пенсію.

Виокремлення осіб, яким було призначено пенсію за часів такого призначення без обмеження максимальним розміром та в подальшому зроблено перерахунок у зв`язку з підвищенням розміру заробітної плати, призводить до здійснення їм подальших перерахунків (підвищень, індексацій, тощо) пенсій з перевищенням встановленого обмеження максимального розміру пенсії, що ставить у нерівне становище з пенсіонерами другої групи.

Такий підхід відповідно до пункту 3 частини 1 статті 1 Закону України «Про засади запобігання та протидії дискримінації в Україні» від 06 вересня 2012 року №5207-VI вважається непрямою дискримінацією - ситуація, за якої внаслідок реалізації чи застосування формально нейтральних правових норм, критеріїв оцінки, правил, вимог чи практики для особи та/або групи осіб за їх певними ознаками виникають менш сприятливі умови або становище порівняно з іншими особами та/або групами осіб, крім випадків, коли їх реалізація чи застосування має правомірну, об`єктивно обґрунтовану мету, способи досягнення якої є належними та необхідними.

Суд не знаходить у такому різному ставленні правомірної, об`єктивно обґрунтованої мети.

Відтак, на осіб, яким пенсія перерахована відповідно до нормативно-правових актів, вказаних у п. 13-2 Розділу XV Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», та розмір якої перевищує максимальний розмір, встановлений даним Законом, поширюються приписи законодавства, чинні на час здійснення такого перерахунку.

Оскільки перевищення пенсії позивача стало результатом перерахунку в період дії загальної норми п. 13-2 Розділу XV Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», то до регулювання спірних правовідносин слід застосовувати положення вказаної норми, яка встановлює обмеження пенсії десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність.

При цьому зазначені положення неконституційними не визнавалися, є чинними, а тому обов`язкові для застосування органами ПФУ.

Відповідно до п. 4 ч. 4 ст. 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» перерахунок призначеної пенсії, крім випадків, передбачених частиною першою статті 35, частиною другою статті 38, частиною третьою статті 42 і частиною п`ятою статті 48 цього Закону, провадиться в такі строки у разі виникнення права на підвищення пенсії - з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15 числа.

Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» прожитковий мінімуму для осіб, яка втратили працездатність з 13.12.2019 становив 1638 грн, з 01.07.2020 - 1729 грн, з 01.12.20 - 1769 грн.

На підставі викладеного, пенсійну виплату позивачу з 13.12.19 встановлено у розмірі 16380 грн, з 01.07.20 - 17120 грн, з 01.12.20 - 17690 грн. Сума доплати у розмірі 124962,99 грн за період з 13.12.2019 по 31.12.20 включено до реєстру судових рішень.

Таким чином, перерахунок управлінням ПФУ пенсії із обмеженням граничного розміру пенсії є законним і обґрунтованим та не призвів до зменшення розміру пенсії, оскільки за своєю суттю не є звуженням обсягу вже набутих позивачем прав та/або позбавленням її права на соціальний захист. Інший підхід безумовно призводить до дискримінації відносно інших груп пенсіонерів, які набули відповідне право на пенсію після запроваджених обмежень граничного розміру, що ставить їх у нерівне становище.

Аналогічний підхід застосовано Верховним Судом у складі палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду при вирішенні справи № 580/234/19. Так, у постанові від 24 червня 2020 року по вказаній справі Верховний Суд відійшов від правової позиції, викладеній у постанові ВС від 12.11.2019 по справі № 360/1428/17, визнавши такий дискримінаційний підхід щодо вибіркового застосування обмеження максимального розміру пенсії за критерієм дати набуття права виходу на пенсію несправедливим та таким, що не має правомірної, об`єктивно обґрунтованої мети.

Оцінюючи правомірність дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у ст.2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, встановлюючи при цьому чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

На підставі встановлених судом фактів, суд приходить до висновку про те, що винесенні оскаржуваного рішення відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, пропорційно, своєчасно та з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення.

Отже суд приходить до висновку про те, що заявлені в даному адміністративному позові позовні вимоги до задоволення не підлягають, оскільки є безпідставними та не ґрунтуються на приписах законодавства, що регулює спірні правовідносини.

Судові витрати розподілити за правилами ст.139 КАС України.

Керуючись ст.ст. 139, 242-246, 262 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України (м. Одеса, вул. Канатна, 83; ) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст.255 КАС України.

Рішення може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Суддя І.В. Завальнюк