Справа № 808/8558/13-а
Суддя: Сіпака Андрій Васильович
Дата ухвалення: 2021-04-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

01 квітня 2021 року Справа № 808/8558/13-а провадження № СН/280/58/20 м.Запоріжжя

Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Сіпаки А.В., при секретарі судового засідання Гопки Л.І.

за участю:

позивача - ОСОБА_1

представника відповідача 1 - Борисенко Н.В.

представника відповідача 2 - не прибув

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 )

до Державного підприємства "Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (№55)" (вул. Металістів, буд.1, м. Вільнянськ, Запорізька область,70002, ),

до Управління Державної пенітенціарної служби України в Запорізькій області (вул. Матросова, буд. 26, м. Запоріжжя, 69057, )

про зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2013 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Державного підприємства (далі - ДП) «Підприємство Софіївської виправної колонії управління Державної пенітенціарної служби України в Запорізькій області № 55», управління Державної пенітенціарної служби України в Запорізькій області, в якому, з урахуванням уточнень, просив:

- зобов`язати ДП «Підприємство Софіївської виправної колонії управління Державної пенітенціарної служби України в Запорізькій області № 55» провести перерахунок грошового забезпечення з урахуванням наказів начальника управління Державної пенітенціарної служби України в Запорізькій області про преміювання:

- № 78 від 05 липня 2011 року про преміювання за травень 2011 року - 50%;

- № 89 від 29 липня 2011 року про преміювання за червень 2011 року - 20%;

- №119 від 05 жовтня 2011 року преміювання за серпень 2011 року - 50%;

- №131 від 14 листопада 2011 року преміювання за вересень 2011 року - 30%;

- №146 від 02 грудня 2011 року преміювання за жовтень 2011 року - 40%;

- №170 від 27 грудня 2011 року преміювання за листопад 2011 року - 60%;

- №9 від 31 січня 2012 року преміювання за грудень 2011 року - 80%;

- № 52 від 13 квітня 2012 року преміювання за березень 2012 року - 1500 грн.;

- № 76 від 18 червня 2012 року преміювання за травень 2012 року - 50%;

- №90 від 19 липня 2012 року преміювання за червень 2012 року - 80%;

- № 100 від 17 серпня 2012 року преміювання за липень 2012 року - 100%;

- № 112 від 18 вересня 2012 року преміювання за серпень 2012 року - 100%;

- №122 від 17 жовтня 2012 року преміювання за вересень 2012 року - 50%;

а також з урахуванням оплати за роботу у вихідні та святкові дні, доплати за роботу в нічний час та доплати згідно з пунктом 8 постанови Кабінету Міністрів України № 1294 від 07 листопада 2007 року;

- зобов`язати ДП «Підприємство Софіївської виправної колонії управління Державної пенітенціарної служби України в Запорізькій області № 55» здійснити перерахунок розміру грошової допомоги при звільненні і компенсації за невикористані відпустки з урахуванням зміни розміру грошового забезпечення за період з 01 квітня 2011 року по 01 квітня 2013 року;

- зобов`язати ДП «Підприємство Софіївської виправної колонії управління Державної пенітенціарної служби України в Запорізькій області № 55» провести коригування довідки по додаткових видах грошового забезпечення за період з 01 квітня 2011 року по 01 квітня 2013 року і подати до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області всі необхідні документи для перепризначення пенсійного забезпечення та розрахунку недоплаченої суми пенсійного забезпечення за період з 25 квітня 2013 року до теперішнього часу;

- стягнути з ДП «Підприємство Софіївської виправної колонії управління Державної пенітенціарної служби України в Запорізькій області № 55» на користь позивача грошові кошти на загальну суму 197284,10 грн., із яких:

- 66597,75 грн сума грошової допомоги при звільненні;

- 80094,90 грн сума компенсації за невикористанні 451 доби відпустки;

- 42446,78 грн сума донарахування грошового забезпечення;

- 8166,79 грн. - сума заборгованості по авансовим звітам підприємства.

Ухвалою суду від 19.12.2013 позовну заяву ОСОБА_1 було залишено без розгляду.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 22.10.2014 ухвалу Запорізького окружного адміністративного суду від 19.12.2013 було ск4асовано, справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 03 березня 2015 року позивачу відмовлено в задоволенні позову.

Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 12 листопада 2015 року скасовано постанову суду першої інстанції і прийнято нову постанову, якою позов задоволено частково. Стягнуто з ДП «Підприємство Софіївської виправної колонії управління Державної пенітенціарної служби України в Запорізькій області № 55» на користь ОСОБА_1 грошові кошти на загальну суму 71385,19 грн, у т.ч., 23171,58 грн - сума грошової допомоги при звільненні, 47387,02 грн - сума компенсації за невикористанні 451 доби відпустки, 8166,79 грн - сума заборгованості по авансовим звітам підприємства. Позовні вимоги щодо проведення перерахунку грошового забезпечення ОСОБА_1 з урахуванням наказів начальника управління Державної пенітенціарної служби України в Запорізькій області про преміювання: № 78 від 05 липня 2011 року про преміювання за травень 2011 року - 50%; № 89 від 29 липня 2011 року про преміювання за червень 2011 року - 20%; №119 від 05 жовтня 2011 року преміювання за серпень 2011 року - 50%; №131 від 14 листопада 2011 року преміювання за вересень 2011 року - 30%; №146 від 02 грудня 2011 року преміювання за жовтень 2011 року - 40%; №170 від 27 грудня 2011 року преміювання за листопад 2011 року - 60%; №9 від 31 січня 2012 року преміювання за грудень 2011 року - 80%; № 52 від 13 квітня 2012 року преміювання за березень 2012 року - 1500 грн.; № 76 від 18 червня 2012 року преміювання за травень 2012 року - 50%; №90 від 19 липня 2012 року преміювання за червень 2012 року - 80%; № 100 від 17 серпня 2012 року преміювання за липень 2012 року - 100%; № 112 від 18 вересня 2012 року преміювання за серпень 2012 року - 100%; №122 від 17 жовтня 2012 року преміювання за вересень 2012 року - 50%, а також з урахуванням оплати за роботу в вихідні та святкові дні, доплати за роботу в нічний час та доплати згідно з пунктом 8 постанови Кабінету Міністрів України № 1294 від 07 листопада 2007 року залишено без розгляду. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Ухвалою Вищого адміністративного суду від 20 червня 2017 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 12 листопада 2015 року в частині вирішення позовних вимог про зобов`язання Державного підприємства "Підприємство Софіївської виправної колонії управління Державної пенітенціарної служби України в Запорізькій області № 55" провести перерахунок грошового забезпечення з урахуванням оплати за роботу у вихідні і святкові дні, доплати за роботу в нічний час скасовано, та справу в цій частині направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. В решті постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 12 листопада 2015 року залишено без змін.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 15 серпня 2017 року, суд апеляційної інстанції погодившись з висновками суду першої інстанції, постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 03 березня 2015 року в частині, яка підлягала перегляду, залишив без змін.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 11.11.2020 постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 03.03.2015 та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 15.08.2017 скасовано, справу направлено на новий судовий розгляд до Запорізького окружного адміністративного суду.

Ухвалою від 02.12.2020 справу в частині позовних вимог щодо зобов`язання Державного підприємства "Підприємство Софіївської виправної колонії управління Державної пенітенціарної служби України в Запорізькій області № 55" провести перерахунок грошового забезпечення з урахуванням оплати за роботу у вихідні і святкові дні, доплати за роботу в нічний час прийнято до провадження, постановлено здійснювати справу за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 30.12.2020.

Ухвалою суду від 30.12.2020 відкладено підготовче засідання на 27.01.2021.

30.12.2020 відповідачем 1 подано до суду письмові пояснення, в яких зазначено, що накази на залучення до роботи в дні щотижневого відпочинку та святкові дні, а також у нічний час директора підприємства ОСОБА_1 не видавалися. Крім того, позивач у період з 01.04.2011 по 01.04.2013 не здійснював контроль та організацію нарахування та виплати за роботу у вихідні дні.

14.01.2021 від позивача до суду надійшли заперечення, в яких позивач зазначає, що його на підставі наказів начальника Софіївської виправної установи № 55 долучали до роботи у вихідні та святкові дні. В табелях в графі, в якій зазначена дата, дні відпочинку та святкові дні виділені штриховими позначками. Відомості занесені до табеля обліку робочого часу відповідають фактично відпрацьованому часу і затверджені трьома посадовими особами, в тому числі працівником кадрової служби.

Ухвалою суду від 27.01.2021 у прийнятті до розгляду заяви ОСОБА_1 від 21.12.2020 про доповнення позовних вимог новими позовними вимогами відмовлено.

В підготовчому судовому засіданні 27.01.2021 протокольною ухвалою суду замінено відповідача Державне підприємство «Підприємство Софіївської виправної колонії управління Державної пенітенціарної служби України в Запорізькій області № 55» на належного Державне підприємство "Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (№55)", відкладено підготовче засідання на 01.03.2021.

23.02.2021 позивач надав до суду обгрунтування та наведення доказів стосовно позовних вимог та зазначив, що відповідачами не було надано доказів, які б свідчили про відсутність права на перерахунок грошового забезпечення за роботу у вихідні і святкові дні та доплати за роботу в нічний час за період 01.04.2011 по 01.04.2013. крім того, у запереченнях від 11.02.2015 відповідач 1 зазначає, що ним проведено нарахування грошового забезпечення за роботу в нічний час за 416 годин, які обліковані в табелях робочого часу, на суму 719,26 грн. та за роботу в святкові дні за 32 години на суму 348,16 грн. та надано копії графіків чергувань, в яких, зокрема, робота в нічний час співпадає з роботою в вихідні та святкові дні.

В листі відповідача 1 від 26.02.2015 надано розрахунок грошового забезпечення за роботу в нічний час за 416 годин на суму 1069,29 грн. та зазначено, що вказані виплати нараховані. В цьому ж листі надано розрахунок оплати за роботу в святкові дні за 32 години на суму 532,17 грн. та зазначено, що вказані виплати нараховані. Також зазначено, що проведено розрахунок грошового забезпечення за роботу в вихідні дні за 248 годин на суму 3872,64 та вказано, що всього нараховано нічних, святкових та вихідних на суму 5474 грн. Доказів про відсутність права на таке грошове забезпечення відповідачами не надано.

В запереченнях проти уточненої позовної заяви від 27.02.2015 відповідач 1 зазначає, що самостійно здійснив донарахування за роботу в святкові дні в сумі 532,18 грн. та навів розрахунок проведеного розрахунку, а також навів розрахунок грошового забезпечення за роботу в нічний час 416 годин на суму 1069,29 грн. та підтвердив виплату вказаної суми. Крім того, відповідачем 1 наведено помісячний розрахунок виходячи з відпрацьованих 967 годин за роботу у вихідні дні та зазначив, що сума, яка підлягає донарахуванню складає 15123,38 грн. Доказів про відсутність права на таке грошове забезпечення відповідачами не надано.

Позивач стверджує, що фактично відповідач 1 провів нарахування та виплату грошового забезпечення лише за роботу в нічний час в сумі 1069,29 грн., а нарахування за роботу в вихідні та святкові дні не проводив, однак наголошує, що такі виплати проведені. Просить дані пояснення врахувати.

25.02.2021 відповідачем 1 подано до суду додаткові пояснення, в яких зазначає, що накази ні ДПтС України, ні управлінням ДПтС України в Запорізькій області про залучення до роботи в дні щотижневого відпочинку та святкові дні, а також у нічний час не видавалися, а тому підприємство не має можливості надати до суду вказані документи. Крім того, зазначив, що накази відповідача 1 «Про забезпечення нагляду на добу» за період з 01.04.2011 по 01.04.2013 знищені на підставі актів від 08.12.2015 № 55 та від 10.01.2021 № 1. Просить в задоволенні позову відмовити.

Протокольною ухвалою суду в підготовчому судовому засіданні 01.03.2021 підготовче провадження було закрито та призначено розгляд справи по суті на 01.04.2021.

Позивач в судовому засіданні просив позовні вимоги задовольнити.

Представник відповідача 1 в судовому засіданні проти задоволенні позовних вимог заперечував.

Представник відповідача 2 в судове засідання не зявився, про дату, час та місце слухання справи був належним чином повідомлений.

Суд, заслухавши думку позивача, представника відповідача 1, дослідивши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку про наступне.

ОСОБА_1 з 03 серпня 1987 року працював у ДП "Підприємство Софіївської виправної колонії управління Державної пенітенціарної служби України в Запорізькій області № 55" та займав посаду заступника начальника установи з виробництва - директора ДП "Підприємство Софіївської виправної колонії управління Державної пенітенціарної служби України в Запорізькій області № 55".

Наказом Державної пенітенціарної служби України № 18/ОС-13 від 21 березня 2013 року позивача звільнено з посади заступника начальника установи з виробництва - директора ДП "Підприємство Софіївської виправної колонії управління Державної пенітенціарної служби України в Запорізькій області № 55" за підпунктом "а" пункту 65 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29 липня 1991 року №114 (за віком).

На час звільнення календарна вислуга позивача на підприємстві склала 25 років 9 місяців 10 днів.

Відповідно до розрахунку грошової допомоги при звільненні зі служби за березень 2013 року підполковника в/с ОСОБА_1 , грошова допомога складала 39401,62 грн., а компенсація за невикористані доби відпустки - 47387,02 грн.

Не погоджуючись з перерахунком грошового забезпечення з урахуванням оплати за роботу у вихідні і святкові дні, доплати за роботу в нічний час позивач звернувся до суду.

Відповідно до статті 3 Закону України «Про державну кримінально-виконавчу службу» правовою основою діяльності Державної кримінально-виконавчої служби України є Конституція України (254к/96-ВР), цей та інші закони України, акти Президента України і Кабінету Міністрів України, чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також видані відповідно до них нормативно-правові акти Міністерства юстиції України.

Згідно частини 5 статті 23 Закону України «Про Державну кримінально-виконавчу службу України» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) на осіб рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби поширюються дія статей 22 і 23 Закону України «Про міліцію», а також порядок і умови проходження служби та грошового забезпечення, передбачені для працівників органів внутрішніх справ. На працівників кримінально-виконавчої служби поширюються умови оплати праці, передбачені для працівників органів внутрішніх справ, які не мають спеціальних звань.

Згідно пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2007 року № 1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу» (далі - постанова КМУ № 1294) грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Пунктом 7 постанови КМУ № 1294 визначено, що до упорядкування додаткових видів грошового забезпечення, визначених згідно з додатками 25-28, їх виплата провадиться в межах затвердженого фонду грошового забезпечення в обсязі до 50 відсотків установленого згідно із зазначеними додатками розміру, крім щомісячних виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу льотного та наземного складу авіації, плаваючого складу, військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, які виконують водолазні роботи, проходять службу у високомобільних десантних військах та частинах спеціального призначення, та виплати одноразової винагороди військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, які знешкоджують вибухові предмети.

У разі зменшення у зв`язку з прийняттям цієї постанови розміру грошового забезпечення (без премії) в окремих військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу на період їх служби на займаній посаді та у військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, яким передбачено збереження умов грошового забезпечення за попередньою посадою, установлюється щомісячна доплата, розмір якої визначається як різниця між розміром грошового забезпечення (без премії), встановленим до набрання чинності цією постановою, і грошовим забезпеченням, установленим за новими умовами (пункт 8 постанови КМУ № 1294).

Тобто, щомісячна доплата установлюється у разі зменшення у зв`язку з прийняттям цієї постанови розміру грошового забезпечення (без премії), яке в свою чергу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Частиною 1 статті 1 Закону України від 24 березня 1995 року № 108/95-ВР «Про оплату праці» встановлено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Статтею 2 цього Закону визначено структуру заробітної плати, до якої входять: основна та додаткова заробітна плата, а також заохочувальні та компенсаційні виплати.

Порядок та умови виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України визначається Інструкцією про порядок виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України, затвердженої наказом Державного департаменту України з питань виконання покарань, затвердженої наказом Державного департаменту України з питань виконання покарань від 07 жовтня 2009 року № 222 (далі - Інструкція № 222).

Згідно пункту 1.4. Інструкції № 222 грошове забезпечення складається з посадового окладу, окладу за спеціальним званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Аналіз наведених положень дає підстави для висновку, що оплата за роботу у вихідні та святкові дні, а також доплата за роботу в нічний час входять до грошового забезпечення військовослужбовця.

Відповідно до пункту 1.9. Інструкції №222 при залученні осіб рядового та начальницького складу до несення служби понад установлений законодавством робочий час виплата грошового забезпечення проводиться з розрахунку посадового окладу й окладу за спеціальним званням.

Пункт 1.9.1. Інструкції №222 передбачає, що годинна ставка обчислюється шляхом поділу місячного посадового окладу й окладу за спеціальним званням на кількість годин робочого часу в поточному місяці виходячи із 41-годинного робочого тижня. При цьому понаднормова служба не повинна перевищувати для кожної особи чотирьох годин протягом двох днів поспіль і 120 годин на рік. Компенсація понаднормової служби шляхом відгулів не допускається.

Пунктом 1.9.2. Інструкції №222 встановлено, що служба осіб рядового та начальницького складу в дні щотижневого відпочинку (за винятком тих осіб, які несуть службу за затвердженими в установленому порядку графіками змінності служби) та святкові дні може компенсуватися за їх згодою наданням іншого дня відпочинку або в грошовій формі в подвійному розмірі виходячи з посадового окладу й окладу за спеціальним званням.

Тобто, компенсація за роботу в дні щотижневого відпочинку та святкові дні може компенсуватися таким чином: 1. наданням іншого дня відпочинку 2. компенсація у грошовій формі в подвійному розмірі виходячи з посадового окладу й окладу за спеціальним званням.

Згідно з пунктом 1.9.3. Інструкції №222 підставою для залучення осіб рядового і начальницького складу до понаднормової служби чи служби в дні щотижневого відпочинку та святкові дні є:

письмові накази керівників органів і установ;

графіки нарядів чергувань, затверджені керівниками органів і установ.

Судом неодноразово в судових засіданнях наголошувалось відповідачу 1 на необхідності надання до суду розрахунку відпрацьованого часу у вихідні та святкові дні, наказів та затверджених графіків чергувань, нарядів про залучення позивача до роботи у вихідні дні, відомості про забезпечення нагляду на добу.

Відповідачем 1 на вимоги суду було надано пояснення, де вказувалось на те, що накази на залучення начальника установи з виробництва - директора підприємства Софіївської виправної колонії (№55) а ні ДПтС України, а ні управлінням ДПтС України в Запорізькій області до роботи в дні щотижневого відпочинку та святкові дні, а також у нічний час за період з 01.04.2011 по 01.04.2013 не видавалися.

В той же час відповідачем надано до суду Акт № 55 від 08.12.2015 на знищення журналів справ по Софіївській виправній колонії УДПтС України в Запорізькій області (№55) та Акт № 1 від 10.01.2021 на знищення журналів та справ по державній установі «Софіївська виправна колонія (№55)», відповідно до яких Накази про забезпечення охорони та нагляду на добу та Накази СВК-55 про забезпечення нагляду на добу за період з 01.04.2011 по 01.04.2013 знищені. Відтак у суду відсутні можливість дослідити документи, передбачені приписами Інструкції № 222 щодо підтвердження роботи позивача у вихідні та святкові дні, а також кількість відпрацьованих позивачем годин у нічний час з відповідним підтвердженням.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, до місячного посадового окладу й окладу за спеціальним званням позивача входить посадовий оклад, який у квітні, травні 2011 року становив 1100 грн., а в подальшому по березень 2013 року 1150 грн., оклад за спеціальне звання 130 грн. та ВТК який у квітні, травні 2011 року становив 55 грн., а в подальшому по березень 2013 року 57,50 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, у відповідності до табелів обліку робочого часу встановлено, що ОСОБА_1 у період з 01.04.2011 року по 21.03.2013 року (день звільнення) відпрацьована кількість робочого часу в дні щотижневого відпочинку становить 967 годин, в святкові дні становить 32 години та 416 годин роботи у нічний час. Зазначені дані ні позивачем, ні відповідачем один не заперечувались.

Як вбачається з матеріалів справи відповідачем 1 у своїх запереченнях проти уточненої позовної заяви від 27.02.2015 за № 7/8-16 зроблено самостійно розрахунок оплати за роботу у святкові дні у кількості 32 годин та становить 532,18 грн. та аналогічний розрахунок зроблено оплати за роботу у вихідні дні, що разом за період 2011-2013 роки становить 967 годин.

Крім того, у цих же поясненнях відповідач 1 зазначає, що в табелях обліку робочого часу не була проставлена кількість годин відпрацьованих у вихідні дні, а тому доплата за роботу у вихідні дні не нараховувалась та погоджується із недонарахуванням у розмірі 15 123,38 грн.

У матеріалах справи відсутні докази того, що позивач давав згоду на компенсацію відпрацьованих днів щотижневого відпочинку та святкових днів шляхом наданням іншого дня відпочинку, а тому суд вважає, що відповідач-1 зобов`язаний був при звільненні позивача здійснити компенсацію відпрацьованої кількість робочого часу в дні щотижневого відпочинку, яка становить 967 годин та в святкові дні, яка становить 32 години. Згідно матеріалів справи відповідачем 1 самостійно було здійснено донарахування грошового забезпечення за роботу у святкові дні в сумі 532,18 гривень та включено у суму заборгованості перед позивачем, однак не виплачено. Представник відповідача 1 в судовому засіданні не надав будь яких пояснень з приводу заборгованості як у розмірі 15123,38 грн. так і у розмірі 532,18 грн. заперечуючи виключно і підстав відсутності права на таке грошове забезпечення позивача, проте доказів протилежного до суду не надав.

Що стосується грошового забезпечення за роботу в нічний час за період з 01.04.2011 по 01.04.2013, то в цій частині суд зазначає наступне.

Як свідчать матеріали справи, а саме розрахунок оплати за роботу в нічний час за вищевказаний період відповідачем-1 самостійно було здійснено нарахування грошового забезпечення за роботу в нічний час в сумі 1069,29 грн.

Згідно з касовим ордером ВКО№110 від 28.03.2014 року позивачу виплачено заборгованість за роботу в нічний час у сумі 681,79 грн. та ВКО№176 від 16.05.2014 року на суму 357,88 грн. в загальній сумі 1039,67 грн. з урахуванням утримання єдиного соціального внеску у сумі 27,75 грн.

В судовому засіданні позивач не заперечував щодо отримання вказаної суми, а тому з урахуванням підтвердження отримання позивачем вказаної суми та наявних документів на підтвердження такої оплати суд вважає, що в цій частині позовних вимог слід відмовити.

Посилання відповідача 1 на відсутність письмових наказів керівника установи про виплату компенсації не приймаються судом до уваги з огляду на наступне.

Відповідно до ст.. 47 та 116 Кодексу законів про працю України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.

Таким чином, у день звільнення позивача з посади начальника установи з виробництва - директора підприємства Софіївська виправна колонія (№55) повинна була провести остаточний розрахунок з позивачем та виплатити належні суму у тому числі за роботу у понаднормовий час видавши відповідний наказ.

Пунктом 1.17 цього Положення визначено, що особам рядового і начальницького складу, які проходять службу на підприємствах установ виконання покарань, грошове забезпечення, передбачене законодавством для особового складу органів і установ, виплачується за рахунок і в межах коштів підприємств цих установ виконання покарань, на яких проходять службу зазначені особи рядового і начальницького складу, або за рахунок інших джерел, визначених у встановленому порядку штатним розписом органів і установ.

З аналізу вищенаведених норм вбачається, що Державне підприємство "Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (№55)", у якій позивач проходив службу та на посаді начальника якої він працював у спірний період, повинна здійснити остаточний розрахунок з позивачем при його звільненні з урахуванням годин за понаднормову працю.

З урахуванням викладеного, Державне підприємство "Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (№55)" зобов`язане нарахувати та сплатити позивачу грошове забезпечення з урахуванням оплати за роботу у вихідні та святкові дні.

Стаття 19 Конституції України визначає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За таких обставин, позовні вимоги в частині зобов`язання Державне підприємство "Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (№55)" провести нарахування позивачу грошового забезпечення з урахуванням оплати за роботу у вихідні та святкові дні підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 139, 241, 243-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ) до Державного підприємства "Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (№55)" (вул. Металістів, буд.1, м. Вільнянськ,Запорізька область,70002, ), до Управління Державної пенітенціарної служби України в Запорізькій області (вул. Матросова, буд. 26, м. Запоріжжя, 69057, ) про зобов`язання вчинити певні дії, задовольнити частково.

Зобов`язати Державне підприємство "Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (№55)" провести перерахунок грошового забезпечення з урахуванням оплати за роботу у вихідні та святкові дні.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Відповідно до статті 255 КАС України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини 1 статті 295 КАС України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 частини 1 Перехідних положень КАС України рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги, з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Рішення складено у повному обсязі та підписано 12.04.2021

Суддя А.В. Сіпака