Справа № 280/9575/20
Суддя: Семененко Я.В.
Дата ухвалення: 2021-04-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

13 квітня 2021 року м. Дніпросправа № 280/9575/20

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Семененка Я.В. (доповідач),

суддів: Бишевської Н.А., Добродняк І.Ю.,

розглянувши у письмовому провадженні в місті Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Запорізькій області

на ухвалу Запорізького окружного адміністративного суду від 25 січня 2021 року (суддя Сіпака А.В.) у справі №280/9575/20 за позовом Головного управління Національної поліції в Запорізькій області до ОСОБА_1 про стягнення сум, -

в с т а н о в и В:

Головне управління Національної поліції в Запорізькій області звернулося до суду з адміністративним позовом, в якому просило стягнути з відповідача вартість предметів однострою особистого користування у сумі 2186,0грн.

Разом з позовною заявою позивачем подано клопотання про поновлення строків звернення до суду. Обґрунтовуючи поважність причин пропуску звернення до суду з позовом, позивач посилався на обмежувальні заходи, що були впровадженні у зв`язку з карантином, у тому числі переведення на віддалену форму роботи, перебування працівників управління на самоізоляції та лікування від коронавірусної інфекції COVID-19, що вплинуло на строки підготовки процесуальних документів. Також однією з причин пропуску строку звернення до суду з позовом зазначено відсутність фінансування та виділенням видатків на сплату судового збору за подання позовних заяв позивачу лише 14.12.2020.

Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 31.12.2020 визнано неповажними причини пропуску строку звернення Головного управління Національної поліції в Запорізькій області до адміністративного суду з цим позовом, позовну заяву залишено без руху. Позивачу встановлено 10-денний термін з моменту отримання копії цієї ухвали для надання: заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду з посиланням на поважні підстави пропуску такого строку; доказів сплати судового збору.

20.01.2021 до суду позивачем надано платіжне доручення приплату судового збору, а також клопотання про поновлення строків.

У клопотанні про поновлення пропущеного строку звернення до суду позивач зазначав, що до позовної заяви додається документ про сплату судового збору та вказує, що у ГУНП в Запорізькій області відсутні підстави, які звільняють ГУНП від сплати судового збору. Зазначав, що підставою поважності пропуску строку звернення до суду та його поновлення є неможливість звернення з позовом у строки визначені процесуальним законодавством у зв`язку з неможливістю сплатити судовий збір. Вказував, що позивач, маючи намір добросовісної реалізації належного йому права на звернення до суду діяв сумлінно, тобто проявляти добросовісне ставлення до наявних у нього прав і здійснював їх реалізацію таким чином, щоб забезпечити неухильне виконання своїх обов`язків, встановлених законом або судом для чого, як особа, зацікавлена у поданні позовної заяви вчиняв усі можливі та залежні від нього дії, використовувати усі наявні засоби та

можливості, передбачені законодавством. Кошти в сумі 210,2 тис. грн. для проведення оплати судового збору при поданні адміністративних позовів про відшкодування вартості предметів однострою особистого користування, строк експлуатації яких не закінчився, отримано 23.12.2020. З цих підстав просив визнати наявність об`єктивних перешкод для своєчасної реалізації прав щодо звернення до суду у строк, встановлений процесуальним законом, як поважну причину.

Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 25 січня 2021 року підстави пропуску строку, наведені позивачем, визнано неповажними та позовну заяву повернуто позивачу

Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив ухвалу суду першої інстанції скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду. Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги позивач вказує на те, що судом першої інстанції не надано належної оцінки тим аргументам, які за позицією позивача, свідчать про поважність причин пропуску строку звернення із позовом до суду. Позивач зазначає, що на своєчасність звернення до суду вплинули обставини, які мали об`єктивний характер та не залежали від волі позивача. Такими обставинами, як зазначає позивач, є запровадження в державі карантину та відсутність належного державного фінансування установи, що не дозволило своєчасно сплатити судовий збір за подання позову.

Справу розглянуто в порядку письмового провадження з підстав, передбачених п.2 ч.1 ст.311 КАС України.

Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Так, вирішуючи питання щодо дотримання позивачем строків звернення із позовом до суду, суд першої інстанції правильно виходив з того, що оскільки спір стосується проходження публічної служби, то відповідно застосовуються строки звернення, які визначені ч.5 ст.122 КАС України, а саме місячний строк.

У спірному випадку суд першої інстанції встановив, що відповідача звільнено зі служби 03 липня 2020 року, у зв`язку з чим суд першої інстанції обґрунтовано зазначив, що строк звернення із позовом до суду, враховуючи положення ч.5 ст.122 КАС України, сплинув 04.08.2020р.

Оскільки позивач звернувся до суду із позовом 28 грудня 2020 року, суд першої інстанції правильно зазначив про те, що позивачем пропущено строк звернення до суду, який встановлено ч.5 ст.122 КАС України.

Надаючи оцінку аргументам позивача, з якими останній пов`язував поважність причин пропуску строку звернення до суду, суд першої інстанції правильного виходив з такого.

Так, суд першої інстанції, з урахуванням положень п.3 Прикінцевих положень КАС України, які набрали чинності з 17 липня 2020 року, обґрунтовано зазначив те, що поважними причинами пропуску строку можуть бути не сам факт запровадження карантину, а причини, які обумовлені запровадженим карантином та які об`єктивно перешкоджали своєчасно звернутися до суду.

Оскільки позивачем не було наведено причин, які обумовлені запровадженим карантином та які об`єктивно перешкоджали своєчасно звернутися до суду, то суд першої інстанції обґрунтовано вказав на безпідставність таких аргументів позивача

Щодо аргументів позивача про неможливість сплати судового збору, суд першої інстанції правильно виходив з того, що Законом України Про судовий збір від 08.07.2011 №3674-VІ органам внутрішніх справ не надано пільг щодо сплати судового збору.

Фінансування витрат на оплату судового збору для державних органів із державного бюджету передбачено за кодом економічної класифікації 2800 Інші поточні платежі, розмір яких щорічно затверджується відповідним кошторисом.

Таким чином, як правильно зазначив суд першої інстанції, особа, яка має намір подати позовну заяву, повинна вчиняти усі можливі та залежні від неї дії для виконання процесуального обов`язку дотримання вимог процесуального закону стосовно форми і змісту позовної заяви, в тому числі щодо оплати судового збору.

З цього приводу суд першої інстанції також обґрунтовано послався на рішення Європейського суду з прав людини, які, відповідно до ст..17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», є джерелом права.

Так, у пункті 74 рішення Європейського Суду з прав людини Лелас проти Хорватії суд звернув увагу на те, що держава, чиї органи влади не дотримувалися своїх власних внутрішніх правил та процедур, не повинна отримувати вигоду від своїх правопорушень та уникати виконання своїх обов`язків. Ризик будь-якої помилки, зробленої органами державної влади, повинна нести держава, а помилки не повинні виправлятися за рахунок зацікавленої особи, особливо якщо при цьому немає жодного іншого приватного інтересу.

У справі Рисовський проти України Європейський Суд з прав людини підкреслює особливу важливість принципу належного урядування. Він передбачає, що …у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб….

Тобто, виходячи з принципу належного урядування, державні органи загалом зобов`язані діяти в належний спосіб, а держава не повинна отримувати вигоду у вигляді відкриття провадження у справах, строк звернення до суду в яких не дотримано.

Отже, довготривала процедура погодження та сплати судового збору, як правильно зазначив суд першої інстанції, не може бути визнана поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

Застосовуючи положення національного законодавства, суд першої інстанції обґрунтовано зазначив те, що позивач, діючи як суб`єкт владних повноважень, має однаковий обсяг процесуальних прав та обов`язків поряд з іншими учасниками справи й, до того ж, є бюджетною установою, що фінансується з Державного бюджету України, а тому відсутність видатків передбачених на сплату судового збору, не повинно впливати на можливість неухильного виконання останнім покладених на нього нормами КАС України процесуальних обов`язків щодо оформлення позовної заяви.

Таким чином, оскільки право на звернення до суду не є абсолютним, що, зокрема, зазначено у рішення Європейського Суду з прав людини від 19.06.2001 у справі Креуз проти Польщі, і у спірному випадку таке право обмежено строками, що визначені ч.5 ст.122 КАС України та враховуючи те, що наведені позивачем причини пропуску строку звернення до суду неможливо визнати поважними, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність підстав для повернення позову позивачу з підстав, передбачених ст..123 КАС України.

На підставі викладеного, керуючись п.1 ч.1 ст.315, ст.ст. 321, 322, 325 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Запорізькій області залишити без задоволення, а ухвалу Запорізького окружного адміністративного суду від 25 січня 2021 року у справі №280/9575/20 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку у строки, визначені ст..329 КАС України.

Повне судове рішення складено 13.04.2021р.

Головуючий - суддя Я.В. Семененко

суддя Н.А. Бишевська

суддя І.Ю. Добродняк