Справа № 520/3837/19
Суддя: Мельников Р.В.
Дата ухвалення: 2021-03-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Харків

29 березня 2021 року № 520/3837/19

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Мельникова Р.В.,

за участю секретаря судового засідання - Легостаєвої К.І.,

представника відповідача - Косенко К.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Державної архітектурно-будівельної інспекції України в особі Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Харківській області про визнання протиправними та скасування постанов і припису,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 , звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Державної архітектурно-будівельної інспекції України в особі Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Харківській області, в якому просить суд :

- визнати протиправними та скасувати постанови Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Харківській області про накладення на Фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності № 15/1020-2768, № 16/1020-2767 від 03.04.2019 року;

- визнати протиправними та скасувати припис Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Харківській області № 223-Пр від 20.03.2019 року про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил;

- стягнути з відповідача на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень понесені судові витрати.

В обґрунтування позову позивачем зазначено, що припис та постанови про накладення штрафу є протиправними та такими, що підлягають скасуванню, оскільки порушують права позивача. Так, позивачем вказано на помилковість висновків відповідача стосовно того, що на АЗС, розташованій за адресою: АДРЕСА_1 , здійснено будівельні роботи з встановлення автомобільного газозаправного пункту без відповідного документа, що надає право на виконання будівельних робіт на об`єкті будівництва, що за класом наслідків (відповідальності) належить до об`єктів із значними наслідками (СС3). При цьому, позивачем вказано, що на території діючої АЗС було встановлено (облаштовано), а не збудовано автомобільного газозаправного пункту, що підтверджується робочим проектом. Встановлення автомобільного газозаправного пункту на території діючої АЗС та його експлуатація здійснювалась згідно дозвільних документів. Водночас, позивачем наголошено на обставинах того, що відповідач під час проведення перевірки та прийняття оскаржуваних припису і постанов виходив з того, що монтаж автомобільного газозаправного пункту є створенням об`єкта будівництва, що є помилковим на думку позивача, оскільки автомобільний газозаправний пункт має всі ознаки тимчасової споруди, дає можливість підключення та функціонування автомобільного газозаправного пункту без виконання будівельних робіт, у зв`язку з чим не являється об`єктом будівництва.

Ухвалою судді Харківського окружного адміністративного суду Рубан В.В. від 14.05.2019 р. прийнято адміністративний позов до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі за адміністративним позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Державної архітектурно-будівельної інспекції України в особі Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Харківській області про визнання протиправними та скасування постанов і припису; призначено підготовче засідання по справі.

Представником відповідача через канцелярію суду було подано відзив на позов, в якому останній проти заявленого позову заперечував, посилаючись на його необґрунтованість та недоведеність. Під час проведення перевірки позивачем не було надано за відповідною адресою документів, які надають право на початок виконання будівельних робіт та введення об`єкта в експлуатацію. Отже, будівельні роботи на об`єкті виконувались без відповідного документа, що надає право на виконання будівельних робіт, а на теперішній час об`єкт експлуатується без прийняття до експлуатації, а за зовнішніми ознаками об`єкт відноситься до класу наслідків СС3. При цьому, представником відповідача наголошено на обставинах того, що розміщення заправного комплексу автомобільного газозаправного пункту було здійснено без жодних дозвільних документів. Крім того, представником відповідачем вказано на помилковість доводів позивача стосовно того, що автомобільний газозаправний пункт відноситься до тимчасової споруди, оскільки позивачем ані під час проведення перевірки, ані до позову не долучено паспорту прив`язки, з огляду на що слід дійти висновку проте, що автомобільний газозаправний пункт розміщено без дозвільних документів.

28.10.2020 на підставі розпорядження керівника апарату суду №03-05/72 та відповідно до статті 31 КАС України здійснено повторний розподіл автоматизованою системою документообігу суду адміністративної справи.

Ухвалою судді Харківського окружного адміністративного суду Мельникова Р.В. від 02.11.2020 року справу прийнято до провадження.

Позивач або представник позивача в судове засідання, призначене на 29.03.2021 року, не прибули, про дату, час та місце слухання справи повідомлені належним чином. Через канцелярію суду позивачем було подано заяву про розгляд справи за його відсутності.

Представник відповідача в судове засідання прибув, проти заявленого позову заперечував.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, встановив наступне.

В період з 06.03.2019 року по 20.03.2019 року посадовими особами Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Харківській області відповідно до ст. 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та згідно з Порядком здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №553 від 23.05.2011, на підставі наказу від 01.03.2019 року №31-П, направлення від 01.03.2019 року №223-Н та звернення фізичної особи ОСОБА_2 від 22.02.2019 року про порушення суб`єктом містобудування Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності відповідно до п.7 Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №553 від 23.05.2011, був здійснений виїзд на об`єкт «Будівництво АГЗП за адресою: АДРЕСА_1 ».

20.03.2019 року за результатами проведення позапланового заходу державного нагляду (контролю) щодо дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 посадовими особами відповідача було складено акт №223-А, в якому зафіксовано, що суб`єкт господарювання здійснює господарську діяльність з порушеннями, а саме:

- будівельні роботи на об`єкті виконувались буз відповідного документа, що дає право на виконання будівельних робіт;

- об`єкт експлуатується без прийняття до експлуатації, за зовнішніми ознаками об`єкт відноситься до класу наслідків СС3.

При цьому, зі змісту акту встановлено, що позивачем було допущено порушення вимог п.1 ч.1 ст. 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та абз. 2 п. 5 Порядку виконання підготовчих та будівельних робіт, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 13.04.2011 року №466, а також порушення вимог ч.8ст. 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та п. 12 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 13.04.2011 року №461.

Під час розгляду справи встановлено, що під час проведення перевірки перевіряючими було встановлено факт наявності та експлуатації автомобільного газозаправного пункту (далі - АГЗП) за адресою: АДРЕСА_1 ), яка складається з підземного резервуару для зберігання газу, роздавальної колонки та навісу.

Зі змісту наданого до суду представником відповідача відзиву на позов вбачається, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на підставі довіреності від 18.05.2013 року №1068 було представлено наступні документи:

- державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,1477 га, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , для автотехобслуговування (для обслуговування автозаправної станції), виданий відділом Держкомзему у Борівському районі Харківської області 09.07.2009 року Фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 , серія НОМЕР_2, кадастровий номер: :04:005:0016;

- акт Державної технічної комісії про прийняття закінченого будівництвом об`єкта до експлуатації «Автозаправна станція (АЗС) приватного підприємця ОСОБА_1 » за адресою: АДРЕСА_1 від 15.11.2003 , затверджений розпорядженням Голови Райдержадміністрації №4 від 14.01.2004 року;

- технічний паспорт на громадський будинок літ. «А» загальною площею 25,5 кв.м, навіс літ. «В», вигрібні ями №№1, 2, 3, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 19.01.2005 року, власник ОСОБА_1 .

При цьому, представником відповідача вказано, що у наданих під час проведення перевірки документах відсутні відомості щодо будівництва та прийняття в експлуатацію АГЗП.

Як встановлено під час розгляду справи, 20.03.2019 року посадовими особами відповідача на виконання п.17 Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №553 від 23.05.2011, також було складено стосовно позивача два протоколи про правопорушення у сфері містобудівної діяльності.

Також було складено припис №223-Пр про усунення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил з вимогою привести об`єкт у відповідність до вимог законодавства, будівельних норм, стандартів і правил шляхом введення його в експлуатацію або приведення в попередній стан в строк до 20.05.2019 року.

Матеріали справи свідчать, що позивачем матеріали перевірки було отримано особисто 20.03.2019 року.

Зі змісту протоколів про правопорушення у сфері містобудівної діяльності вбачається, що розгляд справи про правопорушення у сфері містобудівної діяльності відбудеться 03.04.2018 року о 12:00 у приміщенні Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Харківській області за адресою: м. Харків, вул. Космічна, 21-А, 12 пов.

Судом встановлено, що відповідачем 03.04.2019 року винесена постанова про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності №16/1020-2767, відповідно до якої визнано позивача винним у вчиненні правопорушення, передбаченого абз. 4 п. 4 ч.2 ст. 2 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності», а саме: експлуатація або використання об`єктів будівництва, не прийнятих в експлуатацію, а також наведення недостовірних даних у декларації про готовність об`єкта до експлуатації чи в акті готовності об`єкта до експлуатації, вчинені щодо об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів із значними наслідками (СС3) та накладено штраф у сумі 1728900,00 грн.

Також, матеріали справи свідчать, що 03.04.2019 року була винесена постанова про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності №15/1020-2768, якою визнано позивача винним у вчиненні правопорушення, передбаченого абз. 3 п.3 ч.2 ст. 2 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності», а саме виконання будівельних робіт без отримання дозволу на їх виконання: на об`єктах, що класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів із значними наслідками (СС3) та накладено штраф у сумі 1728900,00 грн.

Під час розгляду справи встановлено, що позивачем 14.03.2019 року до відповідача надіслано лист із зазначенням того, що станом на 14.03.2019 року АГЗП за відповідною адресою демонтовано.

Позивач, вважаючи припис та постанови відповідача про накладення штрафів протиправними, звернувся до суду з даним позовом.

Водночас, суд зазначає, що ухвалою судді Харківського окружного адміністративного суду Рубан В.В. від 27.06.2019 року, зокрема, клопотання позивача про призначення експертизи - задоволено; призначено по справі за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Державної архітектурно-будівельної інспекції України в особі Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Харківській області про визнання протиправними та скасування постанов і припису судову будівельно-технічну експертизу на вирішення якої поставити наступні питання: - чи належить автомобільний газозаправний пункт (надалі АГЗП), що належить ФОП ОСОБА_1 та розташований за адресою: АДРЕСА_1 , на території існуючої АЗС, до об`єктів будівництва? - чи відноситься влаштування АГЗП за адресою: АДРЕСА_1 , на території існуючої АЗС, до будівельних робіт? - встановити до якої категорії складності та якого класу наслідків (згідно стандартів, ДБН, та правил) відноситься АГЗП, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , на території існуючої АЗС? проведення експертизи доручено Харківському науково дослідному інституту судових експертиз ім. засл. проф. М.С. Бокаріуса Міністерства юстиції України (61177, м. Харків, вул. Золочівська, 8-А; для проведення експертизи направлено до експертної установи матеріали адміністративної справи № 520/3837/19.

Матеріали справи свідчать про те, що на виконання ухвали суду через канцелярію суду було подано висновок експерта №16518 від 04.12.2020 року за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи по справі №520/3837/19.

Відповідно до висновків експертизи експертом встановлено, що автомобільний газозаправний пункт, що належить ФОП ОСОБА_1 та розташований за адресою: АДРЕСА_1 , на території існуюючої АЗС, не належить до об`єктів будівництва, так як на існуючому об`єкті проведені роботи по переоснащенню; об`єкт АГЗС за адресою: АДРЕСА_1 , на території існуюючої АЗС, відноситься до тимчасових споруд та влаштування відноситься до будівельних робіт; встановити до якої категорії складності та якого класу наслідків відноситься АГЗП, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , на території існуючої АЗС не надається можливим в зв`язку з ненаданням проектної документації в повному обсязі.

Отже, у матеріалах справи наявний висновок експерта Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. Засл. Проф. М.С. Бокаріуса від 04.12.2020 року №16518.

Згідно з ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.102 КАС України суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи призначає експертизу у справі за сукупності таких умов для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо.

Згідно із приписами ст.101 КАС України висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені перед експертом, складений у порядку, визначеному законодавством. Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Предметом висновку експерта не можуть бути питання права. Висновок експерта може бути наданий на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи. Висновок експерта викладається у письмовій формі і приєднується до справи. У висновку експерта повинно бути зазначено: коли, де, ким (ім`я, освіта, спеціальність, а також, за наявності, свідоцтво про присвоєння кваліфікації судового експерта, стаж експертної роботи, науковий ступінь, вчене звання, посада експерта), на якій підставі була проведена експертиза, хто був присутній при проведенні експертизи, питання, що були поставлені експертові, які матеріали експерт використав. Інші вимоги до висновку експерта можуть бути встановлені законодавством. У висновку експерта має бути зазначено, що він попереджений (обізнаний) про відповідальність за завідомо неправдивий висновок, а у випадку призначення експертизи судом - також про відповідальність за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків.

З урахуванням вищевказаного висновку судової експертизи та інших доказів, наявних у матеріалах справи, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» державний архітектурно-будівельний контроль - це сукупність заходів, спрямованих на дотримання замовниками, проектувальниками, підрядниками та експертними організаціями вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт.

Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється на об`єктах будівництва у порядку проведення планових та позапланових перевірок за територіальним принципом.

Позаплановою перевіркою вважається перевірка, що не передбачена планом роботи органу державного архітектурно-будівельного контролю. Підставами для проведення позапланової перевірки, у тому числі є, звернення фізичних чи юридичних осіб про порушення суб`єктом містобудування вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності.

Посадові особи органів державного архітектурно-будівельного контролю під час перевірки мають право у разі виявлення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил, містобудівних умов та обмежень, зокрема: видавати обов`язкові для виконання приписи щодо усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил; здійснювати фіксування процесу проведення перевірки з використанням фото-, аудіо- та відеотехніки.

Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Порядок здійснення державного архітектурно-будівельного контролю затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 23.05.2011 №553 (далі - Порядок №553).

Відповідно до пункту 2 Порядку №553 державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється за дотриманням:

1) вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, проектної документації, будівельних норм, стандартів і правил, положень містобудівної документації всіх рівнів, вихідних даних для проектування об`єктів містобудування, технічних умов, інших нормативних документів під час виконання підготовчих і будівельних робіт, архітектурних, інженерно-технічних і конструктивних рішень, застосування будівельної продукції;

2) порядку здійснення авторського і технічного нагляду, ведення загального та (або) спеціальних журналів обліку виконання робіт (далі - загальні та (або) спеціальні журнали), виконавчої документації, складення актів на виконані будівельно-монтажні та пусконалагоджувальні роботи;

3) інших вимог, установлених законодавством, будівельними нормами, правилами та проектною документацією, щодо створення об`єкта будівництва.

Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється у порядку проведення планових та позапланових перевірок за територіальним принципом. Позаплановою перевіркою вважається перевірка, що не передбачена планом роботи органу державного архітектурно-будівельного контролю (п. п. 5, 7).

Пунктом 9 Порядку №553 визначено, що державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється у присутності суб`єктів містобудування або їх представників, які будують або збудували об`єкт будівництва.

Відповідно до пунктів 16, 17 Порядку №553 за результатами державного архітектурно-будівельного контролю посадовою особою органу державного архітектурно-будівельного контролю складається акт перевірки відповідно до вимог, установлених цим Порядком; у разі виявлення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, крім акта перевірки, складається протокол разом з приписом усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил або приписом про зупинення підготовчих та будівельних робіт, які виконуються без повідомлення, реєстрації декларації про початок їх виконання або дозволу на виконання будівельних робіт.

У приписі обов`язково встановлюється строк для усунення виявлених порушень згідно з додатком.

Вказані положення кореспондуються із положеннями Порядку накладення штрафів за правопорушення у сфері містобудівної діяльності, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1995 № 244, відповідно до п.п.10, 11 якого уповноважена посадова особа органу державного архітектурно-будівельного контролю складає протокол про правопорушення у сфері містобудівної діяльності у двох примірниках, один з яких надається під підпис суб`єкту містобудування, що притягається до відповідальності за правопорушення у сфері містобудівної діяльності, не пізніше трьох робочих днів з дня складення акта перевірки такого суб`єкта містобудування.

У разі вчинення одним суб`єктом містобудування двох або більше правопорушень у сфері містобудівної діяльності протокол складається стосовно кожного правопорушення окремо.

Положеннями п.13 Порядку накладення штрафів за правопорушення у сфері містобудівної діяльності передбачено, що протокол про правопорушення у сфері містобудівної діяльності підписується особою, яка його склала, суб`єктом містобудування, який притягається до відповідальності за правопорушення у сфері містобудівної діяльності, а також свідками (у разі наявності).

У разі відмови суб`єкта містобудування, який притягається до відповідальності за правопорушення у сфері містобудівної діяльності, від підписання протоколу або ознайомлення з ним уповноважена посадова особа органу державного архітектурно-будівельного контролю, що складає протокол, робить про це відповідну відмітку в ньому.

Суб`єкт містобудування, який притягається до відповідальності за правопорушення у сфері містобудівної діяльності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які є його невід`ємною частиною, а також викласти мотиви своєї відмови від його підписання.

Відповідно до п.14 Порядку накладення штрафів за правопорушення у сфері містобудівної діяльності під час складання протоколу уповноважена посадова особа органу державного архітектурно-будівельного контролю, що складає протокол, роз`яснює суб`єкту містобудування, який притягається до відповідальності, його права та обов`язки, передбачені Законом та цим Порядком.

До протоколу про правопорушення у сфері містобудівної діяльності можуть додаватися оригінали або копії документів, фотоматеріали, які підтверджують факт вчинення правопорушення у сфері містобудівної діяльності, винність суб`єкта містобудування в його вчиненні та інші обставини, які мають значення для вирішення справи.

Під час проведення позапланової перевірки посадовими особами відповідача було встановлено, що на відповідній території розміщено заправний комплекс АГЗП без жодних дозвільних документів. Документів, які надають право на початок виконання будівельних робіт та введення об`єкта в експлуатацію за відповідною адресою представниками власника надано не було. При цьому, посадовими особами відповідача із наданих правовстановлюючих документів, наданих під час проведення перевірки, не встановлено заправного комплексу АГЗП.

При цьому, під час розгляду справи встановлено, що посадові особи відповідача після проведення аналізу якісних та технічних характеристик АГЗП за адресою: Харківська область, Борівський район, смт. Борова, вул. Шкільна, 38-В дійшли висновку про те, що АГЗП належить до багатопаливних автозаправних станцій.

Натомість, позивач, обґрунтовуючи власну правову позицію послався на обставини того, що АГЗП, розташована за адресою: Харківська область, Борівський район, смт. Борова, вул. Шкільна, 38-В, не є об`єктом підвищеної небезпеки, не відноситься до будівель та споруд класу наслідків (відповідальності) будівлі або споруд СС3, і взагалі не відноситься до об`єктів будування та будівельних робіт. А оскільки розміщення АЗГН не є будівництвом, то у позивача не виникло обов`язку на отримання дозволу на виконання будівельних робіт та прийняття в експлуатацію об`єкта будівництва при облаштуванні АЗГП на території існуючої АЗС, що свідчить про неможливість притягнення останнього до відповідальності за абз.3 п.3 ч.2 ст. 2 та абз. 4 п.4 ч.2 ст. 2 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності».

Надаючи оцінку вказаним доводам учасників справи, суд вважає за необхідне вказати, що об`єктом перевірки є автозаправна станція.

Приписами ст. 1 Закону України «Про об`єкти підвищеної небезпеки» визначено, що об`єкт підвищеної небезпеки - об`єкт, на якому використовуються, виготовляються, переробляються, зберігаються або транспортуються одна або кілька небезпечних речовин чи категорій речовин у кількості, що дорівнює або перевищує нормативно встановлені порогові маси, а також інші об`єкти як такі, що відповідно до закону є реальною загрозою виникнення надзвичайної ситуації техногенного та природного характеру.

Положеннями ст. 3 Закону України «Про об`єкти підвищеної небезпеки» передбачено, що державний нагляд та контроль у сфері діяльності, пов`язаної з об`єктами підвищеної небезпеки, здійснюють уповноважені законами органи влади, в тому числі центральні органи виконавчої влади та їх територіальні органи (у разі утворення), до відання яких відповідно до закону віднесені питання: охорони праці; забезпечення екологічної безпеки та охорони навколишнього природного середовища; державного нагляду (контролю) у сферах пожежної і техногенної безпеки; санітарно-епідемічної безпеки; містобудування.

Відповідно до положень ст. 12 Закону України «Про об`єкти підвищеної небезпеки» будівництво (реконструкція) об`єктів підвищеної небезпеки здійснюється суб`єктами господарювання відповідно до Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності".

Положеннями ст. 32 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» передбачено, що клас наслідків (відповідальності) будівель і споруд (далі - клас наслідків) - це характеристика рівня можливої небезпеки для здоров`я і життя людей, які постійно або періодично перебуватимуть на об`єкті або які знаходитимуться зовні такого об`єкта, матеріальних збитків чи соціальних втрат, пов`язаних із припиненням експлуатації або з втратою цілісності об`єкта.

Клас наслідків визначається відповідно до вимог будівельних норм і правил, затверджених згідно із законодавством.

Клас наслідків визначається для кожного об`єкта - будинку, будівлі, споруди будь-якого призначення, їхніх частин, лінійних об`єктів інженерно-транспортної інфраструктури, у тому числі тих, що належать до складу комплексу (будови).

До складу комплексу (будови) можуть належати об`єкти, будівництво яких здійснюється за єдиною проектно-кошторисною документацією.

Усі об`єкти поділяються за такими класами наслідків (відповідальності): незначні наслідки - СС1; середні наслідки - СС2; значні наслідки - СС3.

До незначних наслідків (СС1) не можуть бути віднесені об`єкти: характеристики можливих наслідків від відмови (стану об`єкта, при якому неможливо використовувати його або складову частину за функціональним призначенням) яких перевищують: рівень можливої небезпеки для здоров`я і життя людей, які постійно перебуватимуть на об`єкті, - 50 осіб; рівень можливої небезпеки для здоров`я і життя людей, які періодично перебуватимуть на об`єкті, - 100 осіб; рівень матеріальних збитків чи соціальних втрат, пов`язаних із припиненням експлуатації або з втратою цілісності об`єкта, - 2500 мінімальних заробітних плат (до розрахунку збитків не включаються збитки замовників будівництва, які будують об`єкти без залучення коштів державного або місцевого бюджетів, кредитних коштів, наданих під державні гарантії, коштів державних та комунальних підприємств, бюджетних установ); відповідно до Закону України "Про охорону культурної спадщини"; нове будівництво яких здійснюється в охоронній зоні пам`яток культурної спадщини національного та місцевого значення (розміри охоронної зони не можуть бути менші за два горизонтальні або два вертикальні розміри пам`ятки); об`єкти підвищеної небезпеки, ідентифіковані відповідно до Закону України "Про об`єкти підвищеної небезпеки"; житлові будинки понад чотири поверхи; об`єкти, які підлягають оцінці впливу на довкілля відповідно до Закону України "Про оцінку впливу на довкілля" (крім об`єктів, які виробляють електричну енергію з енергії вітру, за умови позитивного висновку уповноваженого органу з оцінки впливу на довкілля).

До значних наслідків (СС3) відносяться такі об`єкти: пам`ятки культурної спадщини, визначені відповідно до Закону України "Про охорону культурної спадщини"; об`єкти підвищеної небезпеки, ідентифіковані відповідно до Закону України "Про об`єкти підвищеної небезпеки"; житлові, громадські або багатофункціональні будівлі заввишки понад 100 метрів та/або з рівнем можливої небезпеки для здоров`я і життя людей понад 400 осіб, які постійно перебувають на об`єкті.

Віднесення об`єкта до певного класу наслідків (відповідальності) здійснюється проектною організацією за погодженням із замовником будівництва.

Об`єкту присвоюється найвищий клас наслідків (відповідальності) за одним із критеріїв, встановлених частиною п`ятою цієї статті.

Правильність визначення класу наслідків (відповідальності) перевіряється під час проведення експертизи проектів, якщо здійснення такої експертизи є обов`язковим відповідно до закону.

Під час здійснення державного архітектурно-будівельного контролю на об`єктах самочинного будівництва клас наслідків таких об`єктів визначається самостійно відповідними органами державного архітектурно-будівельного контролю або із залученням експертної організації чи експерта, який має відповідний кваліфікаційний сертифікат.

Крім того, згідно із п.4.16 ДСТУ-НБВ. 1.2-16:2013 «Визначення класу наслідків (відповідальності) та категорії складності об`єктів будівництва», незалежно від класифікації за ознаками таблиці 1 встановлюється клас наслідків (відповідальності) не менше ніж: СС-3 для об`єктів підвищеної небезпеки, ідентифікованих згідно з Законом України «Про об`єкти підвищеної небезпеки».

Постановою Кабінету Міністрів України №956 від 11.07.2002 року «Про ідентифікацію та декларування безпеки об`єктів підвищеної небезпеки (НПАОП 0.00-6.21-02), (НПАОП 0.00-6.22-02)», для ідентифікації об`єктів підвищеної небезпеки до небезпечних речовин за їх властивостями відносяться такі категорії речовин: горючі рідини - рідини, які можуть самозайматися, а також займатися за наявності джерела горіння і самостійно горіти після його видалення. Горючі рідини з температурою спалаху, що дорівнює або менша 61 град. С у закритому тиглі або менша 66 град. С у відкритому тиглі, належать до легкозаймистих. Особливо небезпечними є легкозаймисті рідини, температура спалаху яких не перевищує 28 град. С (згідно з ГОСТ 12.1.044-89). Бензин - рухлива, горюча здебільшого безбарвна рідина з характерним запахом; питома вага 0,700 - 0,780 кг/л; легко випаровується, утворює з повітрям у певних концентраціях вибухові суміші, температурою спалаху нижче 0 град. Більшість бензинів замерзає нижче - 60 град. С. Має від 4 до 12 атомів вуглецю. Близько 90% добувають з нафти.

Отже, враховуючи обставини справи, суд приходить до висновку, що оскільки на АЗС позивача здійснюється продаж та зберігання бензину (палива), який належить до небезпечних речовин, а тому, як наслідок, зазначена АЗС є об`єктом підвищеної небезпеки.

Враховуючи норми діючого законодавства та приписи ст. 32 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», суд зазначає, що під час проведення перевірки визначається клас наслідків для АЗС комплексно, що свідчить про неможливість виокремлення того, що АЗС позивача є об`єктом, що за класом наслідків належить до СС3, а саме розміщене на введеній в експлуатацію АЗС, стаціонарне АГЗП є об`єктом, що за класом наслідків належить до СС1. АЗС позивача вже має визначений клас наслідків.

Водночас, суд зазначає, що приписами ст. 12 Закону України «Про об`єкти підвищеної небезпеки» будівництво (реконструкція) об`єктів підвищеної небезпеки здійснюється суб`єктами господарювання відповідно до Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».

Положеннями ст.37 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» визначено, що право на виконання підготовчих робіт (якщо вони не були виконані раніше згідно з повідомленням про початок виконання підготовчих робіт) і будівельних робіт на об`єктах будівництва, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з середніми (СС2) та значними (СС3) наслідками або підлягають оцінці впливу на довкілля згідно із Законом України "Про оцінку впливу на довкілля", підключення об`єкта будівництва до інженерних мереж та споруд надається замовнику та генеральному підряднику чи підряднику (якщо будівельні роботи виконуються без залучення субпідрядників) після отримання дозволу на виконання будівельних робіт.

Дозвіл на виконання будівельних робіт видається органами державного архітектурно-будівельного контролю на безоплатній основі протягом десяти робочих днів з дня реєстрації заяви. За наявності дозволу на виконання будівельних робіт отримання замовником та генеральним підрядником чи підрядником (у разі якщо будівельні роботи виконуються без залучення субпідрядників) інших документів дозвільного характеру для виконання будівельних робіт та видалення зелених насаджень у межах будівельного майданчика не вимагається.

Суд зазначає, що приписами п. 2 Порядку виконання підготовчих та будівельних робіт, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України «Деякі питання виконання підготовчих і будівельних робіт» від 13.04.2011 року №466 (далі - Порядок №466), визначено, що будівельні роботи - роботи з нового будівництва, реконструкції, реставрації, капітального ремонту.

Крім того, Міністерством регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства на виконання вимог статті 31 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» затверджено Порядок розроблення проектної документації на будівництво об`єктів (наказ №45 від 16.05.2011 р.)

Відповідно до пункту 1 Порядку розроблення проектної документації на будівництво об`єктів реконструкція об`єктів будівництва також охоплюється поняттям будівництва.

Відтак, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про те, що в разі здійснення реконструкції раніше введеної в експлуатацію АЗС необхідно отримати дозвіл на виконання будівельних робіт органу державного архітектурно-будівельного контролю.

Водночас, суд зазначає, що відповідно до пункту 3.21 ДБН А.2.2-3-2014 «Склад та зміст проектної документації на будівництво» під реконструкцією розуміється перебудова введеного в експлуатацію в установленому порядку об`єкту будівництва, що передбачає зміну його геометричних розмірів та/або функціонального призначення, в наслідок чого відбувається зміна основних техніко-економічних показників (кількість продукції, потужність тощо), забезпечується удосконалення виробництва, підвищення його технікоекономічного рівня та якості продукції, що виготовляється, поліпшення умов експлуатації та якості послуг.

Таким чином, оскільки встановлення (розміщення) на території діючої АЗС газозаправного пункту призвело до зміни функціонального призначення АЗС, з відповідною зміною основних техніко-економічних показників, а саме встановлення позивачем АГЗП (обладнання для технологічних операцій з приймання, зберігання та заправлення зрідженим газом (транспортних засобів) на території існуючої АЗС, то суд приходить до висновку про обґрунтованість доводів відповідача стосовно того, що встановлення позивачем на території діючої АЗС автомобільного газозаправного пункту без отримання дозволу на виконання будівельних робіт державного архітектурно-будівельного контролю та за початок експлуатації вказаного АГЗП без введення його в експлуатацію є таким, що не відповідає вимогам чинного законодавства.

Зазначений висновок суду відповідає висновкам Верховного Суду, викладеним у постанові від 21.08.2019 року по справі №823/1850/16.

Водночас, суд зазначає, що направлений на адресу суду висновок експерта не може вважатися судом належним та достатнім доказом з огляду на обставини того, що зі змісту висновку експерта вбачається, що дослідження останнім було проведено методом візуально-інструментального обстеження об`єкта дослідження, зіставлення результатів обстеження з наданою документацією і вимогами нормативних документів.

Крім того, суд зазначає, що приписами ст. 28 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», оскільки зазначеною нормою визначено, що тимчасова споруда торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення для здійснення підприємницької діяльності - одноповерхова споруда, що виготовляється з полегшених конструкцій з урахуванням основних вимог до споруд, визначених технічним регламентом будівельних виробів, будівель і споруд, і встановлюється тимчасово, без улаштування фундаменту.

Тимчасова споруда для здійснення підприємницької діяльності може мати закрите приміщення для тимчасового перебування людей (павільйон площею не більше 30 квадратних метрів по зовнішньому контуру) або не мати такого приміщення.

Положеннями Порядку розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 22.10.2011 року, передбачено, що підставою для розміщення ТС є паспорт прив`язки ТС.

Замовник, який має намір встановити ТС, звертається до відповідного виконавчого органу сільської, селищної, міської ради або районної державної адміністрації із відповідною заявою у довільній формі про можливість розміщення ТС.

Паспорт прив`язки ТС надається органом з питань містобудування та архітектури протягом десяти робочих днів з дня подання зазначеної заяви.

Паспорт прив`язки ТС оформлюється органом з питань містобудування та архітектури за формою, наведеною у додатку 1 до цього Порядку.

Паспорт прив`язки ТС підписується керівником (заступником керівника) відповідного органу з питань містобудування та архітектури сільської, селищної, міської ради, районної державної адміністрації.

Враховуючи вищевикладене, суд зазначає, що матеріали справи не містять в собі доказів того, що позивач має паспорт прив`язки тимчасової споруди для ведення підприємницької діяльності.

При цьому, наданий до суду позивачем будівельний паспорт для навісу під розміщення АГЗП не може вважатися судом належним та достатнім доказом наявності у позивача такого паспорту прив`язки, оскільки останній за формою не є будівельним паспортом або паспортом прив`язки тимчасової споруди в розумінні вищенаведених норм діючого законодавства.

Суд зазначає, що під час розгляду справи встановлено, що притягнення позивача до відповідальності за вчинення правопорушення у сфері містобудівної діяльності було здійснено у зв`язку з вчиненням останнім правопорушення стосовно виконання будівельних робіт без отримання дозволу на їх виконання та експлуатацію або використання об`єктів будівництва, не прийнятих в експлуатацію, а також наведення недостовірних даних у декларації про готовність об`єкта до експлуатації чи в акті готовності об`єкта до експлуатації, вчинені щодо та на об`єктах, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів із значними наслідками (СС3).

При цьому, суд зазначає, що відповідно до ст. 1 Закону України "Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності" правопорушеннями у сфері містобудівної діяльності є протиправні діяння (дії чи бездіяльність) суб`єктів містобудування - юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, що призвели до невиконання або неналежного виконання вимог, установлених законодавством, будівельними нормами, державними стандартами і правилами.

Відповідно до абз. 3 п.3 та абз. 4 п. 4 ч. 2 ст. 2 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності» суб`єкти містобудування, які є замовниками будівництва об`єктів (у разі провадження містобудівної діяльності), або ті, що виконують функції замовника і підрядника одночасно, несуть відповідальність у вигляді штрафу за такі правопорушення:

- виконання будівельних робіт без отримання дозволу на їх виконання: на об`єктах, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів із значними наслідками (СС3), - у розмірі дев`ятисот прожиткових мінімумів для працездатних осіб;

- експлуатація або використання об`єктів будівництва, не прийнятих в експлуатацію, а також наведення недостовірних даних у декларації про готовність об`єкта до експлуатації чи в акті готовності об`єкта до експлуатації, вчинені щодо: об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів із значними наслідками (СС3), - у розмірі дев`ятисот прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Згідно із ст. 3 Закону України "Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності" справи про правопорушення, передбачені цим Законом, розглядаються, зокрема, виконавчими органами з питань державного архітектурно-будівельного контролю сільських, селищних, міських рад.

Накладати штраф в межах та відповідно до вимог, визначених Законом України "Про регулювання містобудівної діяльності", мають право від імені органів державного архітектурно-будівельного контролю керівники виконавчих органів з питань державного архітектурно-будівельного контролю міських рад.

Постановою Кабінету Міністрів України № 244 від 06.04.1995 р. затверджено Порядок накладення штрафів за правопорушення у сфері містобудівної діяльності № 244 від 06.04.1995 р. (далі - Порядок № 244).

Пунктом 16 Порядку № 244 встановлено, що справа про правопорушення у сфері містобудівної діяльності (далі - справа) розглядається посадовою особою органу державного архітектурно-будівельного контролю, до повноважень якої належить розгляд таких справ, протягом 15 днів з дня одержання зазначеною особою протоколу про правопорушення у сфері містобудівної діяльності та інших матеріалів справи.

Згідно із п. 20 Порядку № 244, за результатами розгляду справи посадова особа органу державного архітектурно-будівельного контролю, до повноважень якої належить розгляд справ, приймає одну з таких постанов: постанову про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності; постанову про закриття справи щодо накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності.

У приписі міститься застереження про необхідність усунення виявлених порушень у встановлений строк.

Відтак, враховуючи обставини того, що під час розгляду справи не спростовано висновків відповідача стосовно допущених позивачем порушень норм діючого законодавства, а також, позивачем до суду не було надано доказів виконання оскаржуваного ним у даній справі припису, що послугувало підставою для притягнення останнього до відповідальності, то суд приходить до висновку про відсутність підстав для визнання протиправними та скасування постанови Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Харківській області про накладення на Фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності № 15/1020-2768, № 16/1020-2767 від 03.04.2019 року та припису Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Харківській області № 223-Пр від 20.03.2019 року про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно положень статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, з врахуванням вищевикладеного, повно і всебічно з`ясувавши обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 .

Розподіл судових витрат здійснити в порядку ст.139 КАС України.

Керуючись ст.ст. 243-246, 250, 255, 295, 297 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Державної архітектурно-будівельної інспекції України в особі Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Харківській області (61145, м.Харків, вул. Космічна, 21-а, ) про визнання протиправними та скасування постанов і припису - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, або спрощеного позовного провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст рішення виготовлено 12 квітня 2021 року.

Суддя Мельников Р.В.