Справа № 420/2044/21
Суддя: Балан Я.В.
Дата ухвалення: 2021-04-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/2044/21
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 квітня 2021 року м. Одеса

Суддя Одеського окружного адміністративного суду Балан Я.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження, за наявними матеріалами, у порядку письмового провадження, адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправною бездіяльність, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:
До Одеського окружного адміністративного суду з позовною заявою звернувся ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про:

визнання протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо врахування періоду служби під час мобілізації з 17.03.2015 року по 31.03.2016 року до страхового та трудового стажу;

зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області внести зміни до Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування щодо врахування періоду служби під час мобілізації з 17.03.2015 року по 31.03.2016 року до страхового та трудового стажу.

Адміністративний позов мотивовано наступним.
ОСОБА_1 зазначив, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області протиправно не було зараховано період служби під час мобілізації з 17.03.2015 року по 31.03.2016 року до страхового та трудового стажу позивача з посиланням на той факт, що фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 у таблиці 6 звіту згідно Додатку 4 не відображені суми нарахованої заробітної плати у межах максимальної величини на яку нараховується єдиний внесок та суми нарахованого єдиного внеску, а органи Пенсійного фонду не мають повноважень щодо самостійного внесення та виправлення даних в облікових картках застрахованих осіб.

ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ ТА КЛОПОТАННЯ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 17 лютого 2021 року, вищевказану позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження по справі без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до частини 5 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Учасники справи з клопотанням про розгляд справи у судовому засіданні до суду не звертались.

Сторони про відкриття провадження у справі були повідомлені судом належним чином, що підтверджується наявними у матеріалах справи доказами.

У встановлений судом строк, відповідач надав відзив (вх.№11589/21 від 09.03.2021р.) на позовну заяву (а.с.29-30).

Відзив обґрунтований наступним.

На момент подання звітності з персоніфікованого обліку за період з 17.03.2015 року по 31.03.2016 року, були чинними: Порядок формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затверджений Наказом Міністерства доходів і зборів України №454 від 09.09.2013 року, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 20.09.2013 року за №1628/24160 та Порядок формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затверджений Наказом Міністерства доходів і зборів України №435 від 14.04.2015 року, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 23.04.2015 року за №460/26905.

Подання страхувальниками відомостей про суми грошового забезпечення у розрізі кожної застрахованої особи за осіб із числа військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу вищезазначеними Порядками не було передбачено.

Таким чином, у зв`язку з вищевикладеним, у Реєстрі застрахованих осіб відомості щодо нарахованих сум грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 17.03.2015 року по 31.03.2016 року, як військовослужбовцю - відсутні.

Зміни до п. 9 розділу IV Порядку формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затверджений Наказом Міністерства доходів і зборів України №435 від 14.04.2015 року, стосовно подання Таблиці 6 Додатка 4 страхувальниками, які нараховують та сплачують єдиний внесок за осіб із числа військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової та альтернативної служби), осіб рядового і начальницького складу, у розрізі кожної застрахованої особи яким нарахована сума грошового забезпечення у звітному місяці, внесені Наказом Міністерства фінансів України № 441 від 11.04.2016 року, який набрав чинності з 01.06.2016 року.

Таким чином, починаючи зі звіту за червень 2016 року, страхувальники, які нараховують грошове забезпечення особам із числа військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової та альтернативної служби), особам рядового і начальницького складу, разом з Таблицею 4 Додатка 4 також формують та подають Таблицю 6 у розрізі кожної застрахованої особи з сумами нарахованого грошового забезпечення.

У зв`язку з вищевикладеним, відомості щодо нарахованих сум грошового забезпечення ОСОБА_1 , як військовослужбовцю, починаючи з червня 2016 року наявні у Реєстрі застрахованих осіб.

Також, на даний час затверджено постановою Кабінету Міністрів України №770 від 21.08.2019 року Порядок подання відсутніх у Державному реєстрі загальнообов`язкового державного соціального страхування персоніфікованих відомостей про грошове забезпечення та сплату страхових внесків за період з 01.07.2000 року по 31.12.2016 року, необхідних для призначення пенсій військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), особам начальницького і рядового складу, поліцейським. Однак, відомості про проходження служби ОСОБА_1 повинні з`явитися у вищевказаному реєстрі не пізніше ніж до 11.10.2022 року.

Станом на 12 квітня 2021 року, інших заяв по суті справи від сторін на адресу суду не надходило.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ
ОСОБА_1 , з 07.02.2011 року, займає посаду технолога у фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 «Дельфін», що підтверджується копією трудової книжки серії НОМЕР_1 (а.с.17).

Наказом військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 №11 від 17.03.2015 року, згідно Указу Президента України №15/2015 від 14.01.2015 року «Про часткову мобілізацію» ОСОБА_1 був призначений до Одеського обласного військового комісаріату офіцером відділу оперативної та територіальної оборони (а.с.18).

Згідно довідки №61/116 від 05.02.2021 року, ОСОБА_1 перебуває на військовій службі у Військовій частині НОМЕР_2 (а.с.11).

З Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування вбачається, що до страхового та трудового стажу ОСОБА_1 період служби під час мобілізації з 17.03.2015 року по 31.03.2016 року не зараховано (а.с.19).

У відповідь на письмові звернення ОСОБА_1 №ВЕБ-15001-Ф-С-20-005642 від 05.02.2020 року та №1054/К-1500-21 від 25.01.2021 року, Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області повідомило, що період з березня 2015 року по квітень 2016 року не зарахований до страхового стажу у зв`язку з некоректно наданими звітами наданими фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 . Зокрема, у таблиці 6 звіту згідно Додатку 4 не відображені суми нарахованої заробітної плати у межах максимальної величини на яку нараховується єдиний внесок та суми нарахованого єдиного внеску. Про необхідність приведення даних у відповідність, ФОП ОСОБА_2 була неодноразово поінформована пенсійним органом, однак коригування даних так і не було проведено. У свою чергу, органи Пенсійного фонду не мають повноважень щодо самостійного внесення та виправлення даних в облікових картках застрахованих осіб (а.с.21-24).

Вважаючи бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо врахування періоду служби під час мобілізації з 17.03.2015 року по 31.03.2016 року до страхового та трудового стажу протиправною, позивач звернувся до суду з даною позовною заявою.

РЕЛЕВАНТНІ ДЖЕРЕЛА ПРАВА ТА ВИСНОВКИ СУДУ
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та способом, передбаченими Конституцією та законами України.

Статтею 17 Основного Закону Держави встановлено, що захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу.

Оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України.

Забезпечення державної безпеки і захист державного кордону України покладаються на відповідні військові формування та правоохоронні органи держави, організація і порядок діяльності яких визначаються законом.

Збройні Сили України та інші військові формування ніким не можуть бути використані для обмеження прав і свобод громадян або з метою повалення конституційного ладу, усунення органів влади чи перешкоджання їх діяльності.

Держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

Згідно із статтею 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» №2232-XII від 25.03.1992 року (далі Закону №2232-XII), військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, пов`язаній із захистом Вітчизни. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Частиною 4 статті 2 Закону №2232-XII передбачено види військової служби, до яких, зокрема, віднесено й військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період.

Суд зазначає, що з 17.03.2014 року, відповідно до Указу Президента України №303/2014 «Про часткову мобілізацію» у Україні діє особливий період.

Часткову мобілізацію в Україні оголошено та проведено у декілька етапів, зокрема, Указом Президента України «Про часткову мобілізацію» №303/2014 від 17.03.2014 року, починаючи з 18.02.2014 року по 02.05.2014 року; Указом Президента України «Про часткову мобілізацію» №454/2014 від 06.05.2014 року, починаючи з 07.05.2014 року по 20.06.2014 року; Указом Президента України «Про часткову мобілізацію» №607/2014 від 21.07.2014 року, починаючи з 24.07.2014 року по 06.09.2014 року, Указом Президента України «Про часткову мобілізацію» №15/2015 від 14.01.2015 року, починаючи з 20.01.2015 року у три черги протягом 210 діб по 17.08.2015 року, тощо.

Тобто, саме з моментом оголошення Президентом України часткової мобілізації (17.03.2014 року) відповідно до положень Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» №3543-XII від 21.10.1993 року (далі - Закон №3543-XII) законодавець пов`язує настання особливого періоду. При цьому, сама мобілізація не вичерпує завдань особливого періоду, а лише розпочинає його дію. Закінчення періоду мобілізації, у свою чергу, не є самостійною підставою для припинення особливого періоду та в проміжках між періодами проведення мобілізації стан особливого періоду не припинявся.

У свою чергу, основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей визначено Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» №2011-XII від 20.12.1991 року (далі Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»), який також встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

Відповідно до статті 1-2 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами.

У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Згідно зі статтею 6 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» №3551-XII від 22.10.1993 року до учасників бойових дій належать, зокрема військовослужбовці (резервісти, військовозобов`язані), які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення.

Згідно копії посвідчення серії НОМЕР_3 від 09.07.2018 року, ОСОБА_1 має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни-учасників бойових дій (а.с.10).

Відповідно до статті 8 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Час проходження військовослужбовцями військової служби в особливий період зараховується до їх вислуги років, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби на пільгових умовах у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України.

Судом встановлено, що Наказом військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 №11 від 17.03.2015 року, згідно Указу Президента України №15/2015 від 14.01.2015 року «Про часткову мобілізацію» ОСОБА_1 був призначений до Одеського обласного військового комісаріату офіцером відділу оперативної та територіальної оборони (а.с.18).

Наразі, згідно довідки №61/116 від 05.02.2021 року, ОСОБА_1 перебуває на військовій службі у Військовій частині НОМЕР_2 (а.с.11).

Враховуючи вищевикладене, з аналізу наведених норм законодавства вбачається, що в оскаржуваний період позивач був призваний на військову службу, а тому, час проходження ним військової служби в особливий період повинен зараховуватися до його страхового та трудового стажу.

Відповідно до статті 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 09.07.2003 року, страховий стаж це період, упродовж якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачено страхові внески у сумі, не меншій за мінімальний страховий внесок.

Проте, частиною 7 статті 7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» №2464-VI від 08.07.2010 року, передбачено перелік видів виплат, на які не нараховується єдиний внесок. Зокрема, не нараховується на виплати та не утримується єдиний внесок з виплат, що компенсуються з бюджету у межах середнього заробітку працівників, призваних на строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або прийнятих на військову службу за контрактом у разі виникнення кризової ситуації, що загрожує національній безпеці, оголошення рішення про проведення мобілізації та /або введення воєнного стану.

Таким чином, у даному випадку, страхові внески (єдиний внесок) на ОСОБА_1 , не нараховувалися та не сплачувались у зв`язку із звільненням від сплати такого податку у порядку статті 7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» №2464-VI від 08.07.2010 року.

Суд зазначає, що страховий стаж обраховується особам, що проходили військову службу в особливий період, на підставі спеціальних норм права, у той час як норми Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у частині обрахування страхового стажу на підставі персоніфікованого обліку і сплати внесків є нормами загальними і не регулюють спірні правовідносини.

За приписами частини 5 статті 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Аналогічна правова позиція щодо застосування зазначених норм права вже була висловлена Верховним Судом у постановах від 14 лютого 2019 року (справа №308/8839/16-а), від 23 липня 2019 року (справа №346/6411/16-а), від 30 липня 2019 року (справа №346/1454/17) від 18 вересня 2019 року (справа № 347/1233/17) та від 04 березня 2020 року (справа №415/2135/17).

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що у порушення статті 8 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області було протиправно не враховано період служби ОСОБА_1 під час мобілізації з 17.03.2015 року по 31.03.2016 року до його страхового та трудового стажу.

Суд зазначає, що відповідно до ч.2 ст.9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше, як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, у межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Отже, з урахуванням наведених судом законодавчих норм, висновків Верховного Суду та встановлених обставин, з метою ефективного захисту прав позивача, суд вважає за необхідне зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області внести зміни до Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування щодо врахування періоду служби ОСОБА_1 , під час мобілізації з 17.03.2015 року по 31.03.2016 року до його страхового та трудового стажу.

Згідно ст.17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і практику Суду як джерело права.

Так, у п.29 Рішення Європейського суду з прав людини від 09.12.1994 року (справа «РуїзТоріха проти Іспанії») Суд повторює, що згідно з його установленою практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтованості рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Таким чином, на підставі ст. 8 КАС України, згідно якої усі учасники адміністративного процесу є рівними та ст. 9 КАС України, згідно якої розгляд і вирішення справ у адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, з`ясувавши обставини у справі, перевіривши всі доводи і заперечення сторін та надавши правову оцінку наданим доказам, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню.

Розподіл судових витрат.
Відповідно до ч. 1 ст. 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

З огляду на те, що позивач звільнений від сплати судового збору та відсутні витрати на виклик свідків та призначення експертизи, жодні витрати не належать до компенсації за рахунок коштів Державного бюджету України.

Керуючись статтями 2, 6-10, 77, 90, 139, 250, 251, 255, 257-262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:
Позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (65107, м. Одеса, вул. Канатна 83, ) про визнання протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо врахування періоду служби під час мобілізації з 17.03.2015 року по 31.03.2016 року до страхового та трудового стажу; зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області внести зміни до Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування щодо врахування періоду служби під час мобілізації з 17.03.2015 року по 31.03.2016 року до страхового та трудового стажу задовольнити.

Бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо врахування періоду служби під час мобілізації з 17.03.2015 року по 31.03.2016 року ОСОБА_1 до страхового та трудового стажу визнати протиправною.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області () внести зміни до Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування щодо врахування періоду служби ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 ) під час мобілізації з 17.03.2015 року по 31.03.2016 року до страхового та трудового стажу.

Рішення набирає законної сили згідно статті 255 КАС України - після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду згідно статті 295 КАС України подається до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України, до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційні скарги подаються учасниками справи через Одеський окружний адміністративний суд.

Суддя Балан Я.В.