Справа № 826/11434/18
Суддя: Земляна Галина Володимирівна
Дата ухвалення: 2021-04-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

09 квітня 2021 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі: головуючої - судді: Земляної Г.В., суддів - Мєзєнцева Є. І., Файдюка В. В., розглянувши клопотання та матеріали апеляційної скарги Державної митної служби України на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 листопада 2020 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної митної служби України, Галицької митниці Держмитслужби про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку,-

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва (далі - суд) від 26 лютого 2019 року в адміністративній справі №826/11434/18 позов ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) до Державної митної служби України (також далі - відповідач-1), Галицької митниці Держмитслужби (також далі - відповідач-2) про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку задоволено повністю.

05 березня 2019 року позивачу у адміністративній справі №826/11434/18 видано виконавчі листи в частині негайного виконання рішення суду щодо оновлення ОСОБА_1 на посаді першого заступника начальника Львівської митниці ДФС.

Позивачем до суду першої інстанції заявлено письмове клопотання про виправлення помилки у виконавчому листі №826/11434/18 від 05 березня 2019 року шляхом заміни боржника Львівську митницю ДФС на Державну митну службу України.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 листопада 2020 року задоволено клопотання позивача про виправлення помилки у виконавчому листі.

Не погодившись з Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 листопада 2020 року відповідачем (надалі - апелянт) подано апеляційну скаргу, в якій останній просить скасувати ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 листопада 2020 року та прийняти нове рішення, яким відмовити позивачу в задоволенні заяви про виправлення описки у виконавчому листя.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 01 березня 2021 року апеляційну скаргу залишено без руху в зв`язку відсутністю вмотивованого клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження із зазначенням підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження рішення та надати документ про сплату судового збору у розмірі 1762,00 грн, та надано строк для усунення недоліків 10 днів з моменту отримання копії ухвали, яку апелянтом отримано, яку отримано апелянтом 13 березня 2021 року.

Від Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Центрального управління Міністерства юстиції (м. Київ) до Шостого апеляційного адміністративного суду надійшло клопотання, в якому апелянт вказує, що вирішення питання щодо виділення коштів на сплату судового збору є складним і потребує певного часу, а тому апелянт просить відстрочити сплату судового збору. Апелянтом зазначено, що ним вживаються всі можливі заходи для виконання вимог ухвали суду та сплати судового збору.

Розглянувши заявлене клопотання, колегія суддів доходить висновку про необхідність відмовити у продовженні строку на усунення недоліків, з огляду на наступне.

Згідно ч. 2 ст. 298 КАС України до апеляційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог встановлених ст.296 цього кодексу, застосовуються положення ст.169 КАС України.

Відповідно ч. 2 ст. 169 КАС України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. А тому максимальний строк для усунення недоліків - протягом 10 днів з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги, вже було використано апелянтом.

Колегія суддів, також зауважує, що апелянт у встановлений судом для усунення недоліків апеляційної скарги строк і до тепер, вимоги, викладені в ухвалі не виконав, а саме не надав документ про сплату судового збору в розмірі 1762,00 гривень та вмотивованого клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що, сама по собі сплата судового збору суб`єктом владних повноважень не може бути безумовною підставою для поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції за відсутності належного підтвердження вчинення таким суб`єктом дій, спрямованих на забезпечення апеляційного оскарження судового рішення.

Верховним Судом неодноразово висловлена позиція, зокрема у постановах, від 14 вересня 2020 року по справі № 405/7262/17(2-а/405/292/17), від 21 листопада 2019 року по справі №804/3200/18, 01 вересня 2020 року по справі №160/8398/18, що довготривала процедура сплати судового збору, не може бути визнана поважною причиною пропуску строку апеляційного оскарження та, як наслідок, не є підставою для порушення принципу правової визначеності щодо остаточного рішення.

Європейський суд з прав людини у пунктах 46, 47 рішення від 29.01.2016 року у справі "Устименко проти України" зазначив, що одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який передбачає дотримання принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатись перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами. Якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності.

При цьому, судом також враховуються висновки Європейського Суду з прав людини, викладені в рішенні по справі "Лелас проти Хорватії", відповідно до яких держава, чиї органи влади не дотримувалися своїх власних внутрішніх правил та процедур, не повинна отримувати вигоду від своїх правопорушень та уникати виконання своїх обов`язків. Ризик будь-якої помилки, зробленої органами державної влади, повинна нести держава, а помилки не повинні виправлятися за рахунок зацікавленої особи, особливо якщо при цьому немає жодного іншого приватного інтересу.

У справі "Рисовський проти України" Європейський Суд з прав людини підкреслив особливу важливість принципу "належного урядування", який передбачає, що в разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб.

Таким чином, виходячи з принципу "належного урядування", державні органи загалом, і орган доходів і зборів зокрема, зобов`язані діяти в належний спосіб, а держава не повинна отримувати вигоду у вигляді поновлення судами строку на оскарження судових рішень та виправляти допущені органами державної влади помилки за рахунок приватної особи, яка діяла добросовісно.

Важливість існування та дотримання строків звернення з апеляційною скаргою також зумовлено і такими обставинами.

Одним із основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким кожна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий, лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами.

Водночас, суд звертає увагу, що поважними визнаються обставини, які є об`єктивно непереборними та не залежать від волевиявлення сторони і пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій. Такими обставинами є ті, що унеможливлюють вчасне звернення до суду з апеляційною скаргою.

З огляду на зазначене, клопотання відповідача є безпідставним та необґрунтованим, а тому не підлягає задоволенню.

Відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів " 2, 4, 7 та 11 до Конвенції", визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

В рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Фрідлендер проти Франції" зазначено, що розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі.

Однією з основоположних аспектів та складовою частиною верховенства права є правова визначеність, яка передбачає дотримання принципу res judicata (вирішена справа), тобто остаточності судового рішення.

Принцип res judicata визнано на міжнародному рівні та зафіксовано, в тому числі, у пункті 1 статті 44 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Обов`язковість остаточності судового рішення як основи принципу верховенства права Європейський суд з прав людини розглядав неодноразово.

23 жовтня 1996 p., заява № 17748/91, п. 38, принцип рівності сторін у процесі було застосовано у розумінні "справедливого балансу" між сторонами, який вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представити справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду яке тривалий час не набирає законної сили є ніщо іншим, як порушенням принципу верховенства права, а саме принципу res judicata (вирішена справа) та принципу правової визначеності. Таким чином, відсутність цієї умови призводить до постійного збереження стану невизначеності у публічно-правових відносинах.

Таким чином, зважаючи на викладене та з огляду не подання апелянта вмотивованого клопотання щодо поважності причин пропуску процесуального строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку про необхідність відмови у відкритті апеляційного провадження.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 299 КАС України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

Приписи ч. 3 ст. 299 КАС України визначають, що питання про відмову у відкритті апеляційного провадження суд апеляційної інстанції вирішує протягом п`яти днів після надходження апеляційної скарги або з дня закінчення строку на усунення недоліків.

Враховуючи вищевикладене та керуючись приписами Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів вважає за необхідне у відкритті апеляційного провадження відмовити та повернути апеляційну скаргу апелянту.

Керуючись ст. ст. 248, 299, 321, 325 КАС України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

У задоволенні клопотання Державної митної служби України про продовження строку на усунення недоліків апеляційної скарги - відмовити.

У відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Державної митної служби України на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 листопада 2020 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної митної служби України, Галицької митниці Держмитслужби про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку - відмовити.

Повернути апеляційну скаргу Державної митної служби України на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 листопада 2020 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної митної служби України, Галицької митниці Держмитслужби про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку та додані до неї матеріали.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до касаційної інстанції у порядку та строки, визначені ст. ст. 328-331 КАС України.

Головуючий суддя Г.В. Земляна

Судді: Є. І. Мєзєнцев

В. В. Файдюк