Справа № 520/9753/19
Суддя: Чалий І.С.
Дата ухвалення: 2021-04-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2021 р.Справа № 520/9753/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Чалого І.С.,

суддів: Ральченка І.М. , Подобайло З.Г. ,

за участю секретаря судового засідання Сузанського О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 18.12.2019, головуючий суддя І інстанції: Горшкова О.О., м. Харків, повний текст складено 18.12.19 по справі № 520/9753/19 за позовом Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області до Інституту рослинництва ім.В.Я.Юр`єва Національної академії аграрних наук України про застосування заходів реагування у сфері державного нагляду,

ВСТАНОВИВ:

Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області звернулось до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд до повного усунення порушень вимог законодавства у сфері техногенної га пожежної безпеки, що створюють загрозу житію та здоров`ю людей, експлуатацію будівель Інституту рослинництва ім. В.Я Юр`єва Національної академії аграрних наук України за адресою: Харківська область, Харківський район, с. Елітне, вул. Насіннєва, буд. 22-1, зупинити повністю шляхом їх знеструмлення з опечатуванням пристроїв відключення джерел електропостачання, у зв`язку з чим зобов`язати керівництво Інституту рослинництва ім. В.Я Юр`єва Національної академії аграрних наук України негайно припинити використання цих будівель з метою проведення будь-якої діяльності, не пов`язаної з усуненням порушень вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 18.12.2019 у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказав, що жодної інформації про усунення в повному обсязі зазначених в акті перевірки порушень вимог законодавства у сфері пожежної та техногенної безпеки, що створюють загрозу життю та здоров`ю людей відповідачем до суду надано не було. Однак, в самому судовому рішенні зазначено, що відповідач надав підтверджуючи документи майже по всім виявленим порушенням. Зазначає, що укладення договорів на проведення певних видів робіт - це лише намір на усунення вказаних в адміністративному позові порушень і жодним чином не може бути підтвердженням на їх усунення. Оскільки в адміністративному позові, в задоволенні якого судом було відмовлено, йдеться не лише про права та свободи людини, а й про необхідність збереження життя і здоров`я громадян (найвищої соціальної цінності в Україні), скаржник вважає, що суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення не керувався вимогами законодавства, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями. У зв`язку з тим, що порушення вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, що створюють загрозу життю та здоров`ю людей, відповідачем не усунуті у повному обсязі, Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області в апеляційній скарзі просить невідкладно застосувати заходи реагування до об`єкту відповідача.

Скориставшись правом подання відзиву на апеляційну скаргу, відповідач просив рішення суду першої інстанції залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

У судове засідання суду апеляційної інстанції учасники справи не прибули, були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, відповідно до ст. 313 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) , не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними у ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що у період з 19.06.2019 по 20.06.2019 Харківським районним управлінням Головного управління Державної служби з надзвичайних ситуацій у Харківській області на підставі наказу № 92 від 31.05.2019 року, посвідчення про проведення перевірки від 31.05.2019 року № 457, проведено позапланову перевірку виконання вимог припису про усунення порушень вимог законодавства у сфері цивільного захисту, техногенної та пожежної безпеки від 06.06.2016 року № 180 на території та будівлях Інституту рослинництва ім. В.Я Юр`єва Національної академії аграрних наук України за адресою: Харківська область, Харківський район, с. Елітне, вул. Насіннєва, буд. 22-1, результати чого оформлені актом від 20.06.2019 року № 323.

Учасниками справи визнається та обставина, що на момент звернення позивача до суду із даним позовом, відповідачем не усунено 6 порушень із тих, які були зафіксовані в акті перевірки від 20.06.2019 року № 323.

Харківським районним управлінням Головного управління Державної служби з надзвичайних ситуацій у Харківській області на підставі наказу № 143 від 25.11.2019 року та направлення на проведення перевірки від 25.11.2019 року № 742, проведено позапланову перевірку території та будівлі Інституту рослинництва ім. В.Я Юр"єва Національної академії аграрних наук України за адресою: Харківська область, Харківський район, с. Елітне, вул. Насіннєва, буд. 22-1, результати чого оформлені актом від 26.11.2019 року № 511.

В ході проведеної перевірки виявлено наступні порушення, допущені Інститутом рослинництва ім. В.Я Юр`єва Національної академії аграрних наук України, а саме:

- не всі будівлі та приміщення обладнані системами протипожежного захисту відповідно до ДБН В. 2.5-56:2014 Системи протипожежного захисту;

- дерев`яні елементи покриттів будівель не оброблено засобами вогнезахисту, які забезпечують І групу вогнезахисної ефективності;

- допущено заниження класу вогнестійкості елементів заповнення прорізів к протипожежних перешкодах, що відокремлюють приміщення котелень та електрощитових у лабораторних корпусах № 1 та № 2;

- не проведено ідентифікацію потенційної небезпеки (відсутня ідентифікація).

З огляду на те, що Інститут рослинництва ім. В.Я Юр`єва Національної академії аграрних наук України в самостійному порядку не усунено вищезазначених порушень, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем у значній мірі усунено порушення вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, які створюють загрозу життю та здоров`ю людей зазначених в описі виявлених порушень зазначеного у позові, та приймаючи до уваги відсутність підтвердженої матеріалами справи реальної загрози життю та здоров`ю людей від умов діяльності відповідача, не знайшов підстав для застосування у спірних правовідносинах заходів державного реагування.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов`язки та відповідальність суб`єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) визначено Законом України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" від 05.04.2007 № 877-V (далі - Закон № 877-V).

Відповідно до статті 1 Закону № 877-V державний нагляд (контроль) - діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування (далі - органи державного нагляду (контролю)) в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб`єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, допустимого рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища.

Згідно з пунктом 1 Положення про Державну службу України з надзвичайних ситуацій, Державна служба України з надзвичайних ситуацій (ДСНС) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ і який реалізує державну політику у сфері цивільного захисту, захисту населення і територій від надзвичайних ситуацій та запобігання їх виникненню, ліквідації наслідків надзвичайних ситуацій, рятувальної справи, гасіння пожеж, пожежної та техногенної безпеки, діяльності аварійно-рятувальних служб, а також гідрометеорологічної діяльності.

Пунктом 4 Розділу І Правил пожежної безпеки в Україні пожежна безпека повинна забезпечуватися шляхом проведення організаційних заходів та технічних засобів, спрямованих на запобігання пожежам, забезпечення безпеки людей, зниження можливих майнових втрат і зменшення негативних екологічних наслідків у разі їх виникнення, створення умов для успішного гасіння пожеж.

У відповідності до статті 2 Закону України "Про пожежну безпеку" забезпечення пожежної безпеки підприємств, установ та організацій покладається на їх керівників і уповноважених ними осіб, якщо інше не передбачено відповідним договором.

Частиною 4 статті 4 Закону № 877-V визначено, що виключно законами встановлюються вичерпний перелік підстав для зупинення господарської діяльності.

Згідно з частиною п`ятою статті 4 Закону № 877-V виробництво (виготовлення) або реалізація продукції, виконання робіт, надання послуг суб`єктами господарювання можуть бути зупинені повністю або частково виключно за рішенням суду. Відновлення виробництва (виготовлення) або реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг суб`єктами господарювання після призупинення можливе з моменту отримання органом державного нагляду (контролю), який ініціював призупинення, повідомлення суб`єкта господарювання про усунення ним усіх встановлених судом порушень

Частиною сьомою статті 7 вказаного Закону встановлено, що на підставі акта, складеного за результатами здійснення заходу, в ході якого виявлено порушення вимог законодавства, орган державного нагляду (контролю) за наявності підстав для повного або часткового зупинення виробництва (виготовлення), реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг звертається у порядку та строки, встановлені законом, з відповідним позовом до адміністративного суду. У разі необхідності вжиття інших заходів реагування орган державного нагляду (контролю) протягом п`яти робочих днів з дня завершення здійснення заходу державного нагляду (контролю) складає припис, розпорядження, інший розпорядчий документ щодо усунення порушень, виявлених під час здійснення заходу.

Приписами статті 20 Кодексу цивільного захисту України на суб`єкта господарювання покладаються обов`язки щодо забезпечення виконання заходів у сфері цивільного захисту на об`єктах суб`єкта господарювання; організація та здійснення під час виникнення надзвичайних ситуацій евакуаційних заходів щодо працівників та майна суб`єкта господарювання; здійснення за власні кошти заходів цивільного захисту, що зменшують рівень ризику виникнення надзвичайних ситуацій; розроблення заходів щодо забезпечення пожежної безпеки, впровадження досягнень науки і техніки, позитивного досвіду із зазначеного питання; забезпечення виконання вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, а також виконання вимог приписів, постанов та розпоряджень центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сферах техногенної та пожежної безпеки; утримання у справному стані засобів цивільного та протипожежного захисту, недопущення їх використання не за призначенням; здійснення заходів щодо впровадження автоматичних засобів виявлення та гасіння пожеж і використання для цієї мети виробничої автоматики.

Частинами другою і третьою статті 55 Кодексу цивільного захисту України передбачено, що діяльність із забезпечення пожежної безпеки є складовою виробничої та іншої діяльності посадових осіб і працівників підприємств, установ та організацій. Забезпечення пожежної безпеки суб`єкта господарювання покладається на власників та керівників таких суб`єктів господарювання.

За змістом статей 64 і 66 Кодексу цивільного захисту України центральний орган виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, уповноважений організовувати та здійснювати державний нагляд (контроль) щодо виконання вимог законів та інших нормативно-правових актів з питань техногенної та пожежної безпеки, цивільного захисту і діяльності аварійно-рятувальних служб. Центральний орган виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, здійснює державний нагляд (контроль) шляхом проведення планових та позапланових перевірок відповідно до закону.

До повноважень центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, зокрема, належить звернення до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення до повного усунення порушень вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки роботи підприємств, окремих виробництв, виробничих дільниць, експлуатації будівель, об`єктів, споруд, цехів, дільниць, а також машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів, зупинення проведення робіт, у тому числі будівельно-монтажних, випуску і реалізації пожежонебезпечної продукції, систем та засобів протипожежного захисту, надання послуг, якщо ці порушення створюють загрозу життю та/або здоров`ю людей (пункт 12 частини першої статті 67 Кодексу цивільного захисту України).

У пункті 12 частини 1 статті 67 Кодексу цивільного захисту України зазначено, що до повноважень центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, належить звернення до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення до повного усунення порушень вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки роботи підприємств, окремих виробництв, виробничих дільниць, експлуатації будівель, об`єктів, споруд, цехів, дільниць, а також машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів, зупинення проведення робіт, у тому числі будівельно-монтажних, випуску і реалізації пожежонебезпечної продукції, систем та засобів протипожежного захисту, надання послуг, якщо ці порушення створюють загрозу життю та/або здоров`ю людей.

Відповідно до статті 68 Кодексу цивільного захисту України посадові особи центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, у разі порушення вимог законодавства з питань техногенної та пожежної безпеки, у тому числі невиконання їх законних вимог, зобов`язані застосовувати санкції, визначені законом. У разі встановлення порушення вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, що створює загрозу життю та здоров`ю людей, посадові особи центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сферах техногенної та пожежної безпеки, звертаються до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення роботи підприємств, окремих виробництв, виробничих дільниць, агрегатів, експлуатації будівель, споруд, окремих приміщень, випуску та реалізації пожежонебезпечної продукції, систем та засобів протипожежного захисту у порядку, встановленому законом. Приписи, постанови, розпорядження центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, щодо усунення порушень встановлених законодавством вимог з питань техногенної та пожежної безпеки можуть бути оскаржені до суду в установлений законом строк.

Згідно з вимогами статті 70 Кодексу цивільного захисту України, підставою для звернення центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення роботи підприємств, об`єктів, окремих виробництв, цехів, дільниць, експлуатації машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів є: 1) недотримання вимог пожежної безпеки, визначених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами, стандартами, нормами і правилами; 2) порушення вимог пожежної безпеки, передбачених стандартами, нормами і правилами, під час будівництва приміщень, будівель та споруд виробничого призначення; 3) випуск і реалізація вибухопожежонебезпечної продукції та продукції протипожежного призначення з відхиленням від стандартів чи технічних умов або без даних щодо відповідності такої продукції вимогам пожежної безпеки; 4) нездійснення заходів щодо захисту персоналу від шкідливого впливу ймовірних надзвичайних ситуацій; 5) відсутність на виробництвах, на яких застосовуються небезпечні речовини, паспортів (формулярів) на обладнання та апаратуру або систем із забезпечення їх безперебійної (безаварійної) роботи; 6) невідповідність кількості засобів індивідуального захисту органів дихання від небезпечних хімічних речовин нормам забезпечення ними працівників суб`єкта господарювання, їх непридатність або відсутність; 7) порушення правил поводження з небезпечними речовинами; 8) відсутність або непридатність до використання засобів індивідуального захисту в осіб, які здійснюють обслуговування потенційно небезпечних об`єктів або об`єктів підвищеної небезпеки, а також в осіб, участь яких у ліквідації наслідків надзвичайної ситуації передбачена планом локалізації і ліквідації наслідків аварій; 9) відсутність на об`єкті підвищеної небезпеки диспетчерської служби або її неготовність до виконання покладених на неї завдань, у тому числі через відсутність відповідних документів, приладів, обладнання або з

Повне або часткове зупинення роботи підприємств, об`єктів, окремих виробництв, цехів, дільниць, експлуатації машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів, виконання робіт, надання послуг здійснюється виключно за рішенням адміністративного суду.

Виходячи з системного аналізу вказаних вище норм права, застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення роботи підприємств, об`єктів, окремих виробництв, цехів, дільниць, експлуатації машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів, виконання робіт, надання послуг можливе лише за рішенням адміністративного суду, прийнятим за зверненням центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сферах техногенної та пожежної безпеки. Такі заходи можуть бути застосовані на підставі акту, складеного за результатами здійснення заходу, в ході якого виявлено порушення вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки і ці порушення створюють загрозу життю та здоров`ю людей.

Тобто, захід реагування у вигляді повного зупинення експлуатації (роботи) відповідача до повного усунення порушень вимог законодавства у сферах пожежної і техногенної безпеки та у сфері цивільного захисту є заходом, обрання якого є можливим у разі, якщо виявлені порушення реально створюють загрозу життю та/або здоров`ю людей.

Судовим розглядом встановлено, що відповідач на час звернення до суду та під час розгляду справи, частково усунув виявлені позивачем порушення.

Вказане слугувало підставою для висновку суду про відмову в задоволенні позову з огляду на те, що відповідачем у значній мірі усунено порушення вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, які створюють загрозу життю та здоров`ю людей зазначених в описі виявлених порушень зазначеного у позові.

Водночас колегія суддів уважає такий висновок передчасним та таким, що ґрунтується на неповному з`ясуванні всіх обставин справи.

Колегія суддів акцентує увагу на тому, що визначення поняття порушення, яке створює загрозу життю та/або здоров`ю людей є оціночним. Водночас, за переконанням Суду всі порушення протипожежних норм в тій чи іншій мірі створюють загрозу життю та/або здоров`ю людей.

Так, в ході проведеної перевірки дотримання вимог протипожежної безпеки виявлено, що не всі будівлі та приміщення обладнані системами протипожежного захисту відповідно до ДБН В. 2.5-56:2014 Системи протипожежного захисту.

За висновками відповідача в обґрунтування створення загрози життю та здоров`ю людей, таке порушення у вигляді відсутності системи протипожежного захисту у разі виникнення пожежі, перешкоджає її швидкому виявленню та ліквідації, повідомленню про неї, а також оперативній евакуації людей на ранній стадії її виникнення.

Суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем на підтвердження усунення виявлених порушень у сфері пожежної та техногенної безпеки, укладено договір з ДП Харківспецгасіння на розробку проекту автоматичної системи пожежної сигналізації, сповіщення про пожежу та передавання тривожних сповіщень та електромонтажних робіт установки автоматичної сигналізації № 18/87К від 21.10.2019, від так таке порушення слід вважати таким, що усунуто.

Водночас судом апеляційної інстанції при дослідженні наданих відповідачем доказів встановлено, що відповідно до Акту перевірки відповідності автоматичної пожежної сигналізації та сповіщення про пожежу 1-го типу систем протипожежного захисту від 15.08.2020 №18/81К системами протипожежного захисту обладнано лише частину приміщень.

При цьому відповідачем у відзиві на апеляційну скаргу також визнається той факт, що не всі приміщення обладнані системами протипожежного захисту та у зв`язку з введенням карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, прийнято рішення провести розробку проекту автоматичної системи пожежної сигналізації, сповіщення про пожежу та передавання тривожних сповіщень та електромонтажних робіт одразу після закінчення карантину (т. 2 а.с. 12).

Отже, станом на час розгляду справи як в суді першої інстанції, так і в суді апеляційної інстанції, відповідачем виявлене в акті порушення "не всі будівлі та приміщення обладнані системами протипожежного захисту відповідно до ДБН В. 2.5-56:2014 Системи протипожежного захисту залишилось не усунутим, так і не спростовано обставин того, що таке порушення має прямий зв`язок зі створенням загрози життю та здоров`ю людей.

Колегія суддів уважає, що таке порушення як відсутність систем протипожежного захисту безпосередньо створює загрозу життю та здоров`ю людей.

Так, відповідно до пункту 4 Розділу І Наказу МВС України від 30.12.2014 № 1417 "Про затвердження Правил пожежної безпеки в Україні", який зареєстрований в Міністерстві юстиції України 05 березня 2015 року за № 252/26697, пожежна безпека повинна забезпечуватися шляхом проведення організаційних заходів та технічних засобів, спрямованих на запобігання пожежам, забезпечення безпеки людей, зниження можливих майнових втрат і зменшення негативних екологічних наслідків у разі їх виникнення, створення умов для успішного гасіння пожеж.

Одним із засобів спрямованих на запобігання пожежам є саме обладнання об`єктів системами протипожежного захисту, у тому числі автоматичними установками пожежної сигналізації.

Відповідно п. 3.15 до ДБН В.2.5-56:2014 "Системи протипожежного захисту", системи протипожежного захисту - це комплекс технічних засобів, що змонтований на об`єкті, призначений для виявлення, локалізування та ліквідування пожеж без втручання людини, захисту людей, матеріальних цінностей та довкілля від впливу небезпечних чинників пожеж.

Отже, обладнання приміщень та споруд автоматичними установками пожежної сигналізації має одне з першочергових заходів, які повинні бути виконані на об`єкті, так як саме вона спроможна виявити первинні ознаки горіння (стрімке підвищення температури в середині приміщення, утворення диму та інших небезпечних факторів пожежі відповідно до ССБП.ДСТУ 2272-93 "Пожежна безпека. Терміни та визначення").

Матеріали справи підтверджують те, що відповідачем вчиняються дії, які спрямовані на усунення виявленого порушення.

Водночас, наведені обставини свідчать лише про спробу вирішити спірні питання, однак, лише наміри по обладнанню приміщень системами протипожежного захисту не є доказом усунення порушення вимог протипожежної безпеки, що свідчить про існування загрози життю та здоров`ю людей.

Колегія суддів вважає за необхідне наголосити, що порушення, які відповідачем фактично не усунуто, проте ним вчиняються дії щодо усунення (матеріали справи містять договори про розробку проектно-кошторисної документації, кошториси тощо), не є формальними, а є такими, що створюють реальну загрозу для життя і здоров`я людей.

Існування (не усунення відповідачем) хоча б одного з порушень, встановлених позивачем, які загрожують життю та здоров`ю людей, вже є самостійною достатньою правовою підставою для застосування до нього заходів реагування.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 26.06.2018 у справі №823/589/16 (адміністративне провадження №К/9901/30861/18).

Верховний Суд у п. 28 постанови від 10.10.2019 у справі №320/5849/18 зазначив, що наявність порушення вимог протипожежної безпеки не вважається усунутим лише за умови розгляду можливості щодо такого усунення (реєстраційний номер судового рішення в ЄДРСР - 84899742).

Аналогічна правова позиція викладена в пунктах 33-35 постанови Верховного Суду від 17.10.2019 року у справі №826/7292/18 (реєстраційний номер судового рішення в ЄДРСР - 84987953).

Варто наголосити, що не усунене відповідачем порушення є істотним та несе ризик виникнення надзвичайної ситуації, аварії чи пожежі, що спричинить загрозу життю та здоров`ю людей, оскільки впливають на забезпечення безпеки роботи об`єкту, безпеки його працівників, відвідувачів у відповідності з вимогами протипожежних норм, техногенної безпеки та цивільного захисту; на своєчасність виявлення надзвичайної ситуації, пожежі; на ліквідацію пожежі, надзвичайної ситуації та ліквідації її наслідків; на евакуацію людей та їх захисту від наслідків пожежі, надзвичайної ситуації.

Отже, характер суспільної небезпечності встановлених під час перевірки відповідача порушень, а також наявність безпосередньої та реальної загрози життю та/або здоров`ю людей є обґрунтованими та беззаперечними.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що вказані вище порушення (що залишились не усунутими) стосуються виключно відсутності у відповідача необхідної системи заходів для уникнення виникнення пожежі, її гасіння та швидкого реагування у разі її виникнення, а тому застосування заходів реагування, в межах спірних правовідносин є обґрунтованим та необхідним.

Враховуючи встановлені вище обставини не обладнання приміщень системами протипожежного захисту, що є окремою підставою для застосування заходів реагування, надання оцінки іншим виявленим порушенням, які також частково залишилися не усунутими, в даному випадку не впливає на результат вирішення цієї справи в суді апеляційної інстанції.

Щодо доводів відповідача у відзиві на апеляційну скаргу про усунення ним виявлених порушень шляхом припинення експлуатації Лабораторного корпусу № 2 згідно наказу від 01.04.2020 № 30/2-Д, то колегія суддів зазначає, що заборона експлуатації Лабораторного корпусу № 2 на підставі лише даного наказу не може гарантувати його безпечну експлуатацію, а також жодним чином не сприяє усуненню недоліків, які були виявлення під час перевірок, на всіх об`єктах, що входять до сфери управління відповідача за адресою: Харківська область, Харківський район, с. Елітне, вул. Насіннєва, буд. 22-1.

Також колегія суддів відхиляє доводи у відзиві на апеляційну скаргу про те, що запропонований захід не відповідає принципу співмірності обраного заходу реагування тим порушенням, які виникли та тим, які були усунутими на час розгляду справи, а також те, що специфіка діяльності відповідача передбачає розробку та реалізацію інвестиційно - інноваційних програм розвитку агропромислового виробництва області, яка є унікальною та зупинка діяльності підприємства може призвести до колосальних негативних наслідків.

Суд апеляційної інстанції враховує, що застосований захід реагування має тимчасовий характер, період дії якого залежить безпосередньо від факту усунення відповідачем виявлених порушень.

Крім того, застосований до відповідача захід реагування має також спонукаючий характер, направлений на забезпечення вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, та не є санкцією за порушення вимог законодавства з питань техногенної та пожежної безпеки, а є превентивним заходом, який спрямований на недопущення існування невиправданого ризику виникнення надзвичайних ситуацій та, відповідно, ризику завдання шкоди життю і здоров`ю населення.

Недотримання правил у сфері техногенної та пожежної безпеки може призвести до тяжких наслідків, що є неприпустимим, оскільки порушує конституційно закріплені права людей, та у випадку виникнення пожежі може призвести до ще більш великих наслідків у вигляді знищення селекційних культур та прикладних наукових досліджень зі створення сортів і гібридів польових культур, розробки технологій їх вирощування та впровадження.

Відповідно до ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення, є, зокрема, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Згідно з ч. 2 ст. 317 КАС України неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Отже, враховуючи те, що судом першої інстанції неповно з`ясовано всі обставини, що мають значення для справи, колегія суддів дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги позивача, скасування рішення суду першої інстанції з прийняттям нової про задоволення позовних вимог Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області задовольнити.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 18.12.2019 по справі № 520/9753/19 скасувати.

Прийняти нову постанову, якою позов Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області (вул. Шевченка, буд. 8,м. Харків,61013) до Інституту рослинництва ім. В.Я Юр"єва Національної академії аграрних наук України (просп. Московський, буд. 142,м. Харків,61060) про застосування заходів реагування у сфері державного нагляду.

Зупинити до повного усунення порушень вимог законодавства у сфері техногенної га пожежної безпеки, що створюють загрозу житію та здоров`ю людей, експлуатацію будівель Інституту рослинництва ім. В.Я Юр"єва Національної академії аграрних наук України за адресою: Харківська область, Харківський район, с. Елітне, вул. Насіннєва, буд. 22-1, зупинивши повністю шляхом їх знеструмлення з опечатуванням пристроїв відключення джерел електропостачання, у зв`язку з чим зобов`язати керівництво Інституту рослинництва ім. В.Я Юр"єва Національної академії аграрних наук України негайно припинити використання цих будівель з метою проведення будь-якої діяльності, не пов`язаної з усуненням порушень вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя І.С. Чалий
Судді І.М. Ральченко З.Г. Подобайло
Повний текст постанови складено 12.04.2021.