Справа № 360/5043/20
Суддя: Т.В. Смішлива
Дата ухвалення: 2021-04-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
Іменем України

12 квітня 2021 рокуСєвєродонецькСправа № 360/5043/20

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Смішлива Т.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про зобов`язання вчинити певні дії та стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ:

28.12.2020 до Луганського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі позивач) до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі відповідач), в якій позивач просить:

- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 , нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за речове майно, яке не отримано під час проходження служби;

- стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_1 середньомісячне грошове забезпечення за час затримки розрахунку виходячи з наступного дня після звільнення і до звернення до суду, тобто з 27 грудня 2019 року до 27 грудня 2020 року у сумі 216756,18 грн.

В обґрунтування позову зазначено, що позивач проходив військову службу за контрактом у Сєвєродонецькому міському військовому комісаріаті з 20.03.2015 по 26.12.2019.

26.12.2019 наказом № 212 військового комісара Сєвєродонецького міського військового комісаріату позивача виключено зі списків Сєвєродонецького МВК у зв`язку зі звільненням з військової служби у запас на підставі пп. «й» п. 2 ч. 5 ст. 26 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу , та позивач знятий з всіх видів забезпечення.

На час виключення позивача зі списків Сєвєродонецького МВК, розрахунок повністю не проведений.

В січні 2020 року позивач звернувся до Луганського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом про скасування наказу про звільнення. В ході судового засідання Луганський обласний військовий комісаріат визнав, що на час розгляду справи з позивачем не був проведений повний розрахунок при звільненні і грошову компенсацію за не отримане речове майно не отримав.

31.03.2020 позивач звернувся до відповідача із заявою про надання довідок про те, яку суму грошового забезпечення не сплачено за не отримане речове майно, яку суму отримав при звільненні, також довідку про грошове забезпечення за останні (повні) два місяці перед звільненням для підрахунку середньоденного грошового забезпечення, але відповіді не отримав.

13.10.2020 після вступу рішення суду в законну силу позивач вдруге звернувся до відповідача із заявою про виплату грошової компенсації за не отримане речове майно та про надання вищевказаних довідок.

На повторний запит від 23.10.2020 позивач отримав відповідь № ВФЗ-1102 від 20.10.2020, до якої додано грошовий атестат та довідка про грошове забезпечення за 21 місяців. Інші довідки не надано. Компенсацію за не отримане речове майно на теперішній час не виплачено.

Сума за несвоєчасно сплачену компенсацію за неотримання речового майна, на думку позивача, складає 216756,18 грн.

З посиланням на норми Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та Кодексу законів про працю України позивач просить зобов`язати відповідача вчинити певні дії та стягнути кошти.

12.02.2021 до Луганського окружного адміністративного суду через відділ діловодства та обліку звернень громадян надійшов відзив на позов в якому відповідач заперечував проти позову (арк. спр. 75-76) та зазначив, що наказ військового комісара Сєвєродонецького МВК від 26.11.2019 № 212 про виключення позивача зі списків особового складу та усіх видів забезпечення позивачем оскаржувався у справі № 360/414/20 результатом чого є постанова Першого апеляційного адміністративного суду від 07.10.2020, якою позивачу відмовлено в задоволенні позовних вимог, але при посиланні в позовній заяві на цю справу позивач не вказує, що судом апеляційної інстанції встановлено факт відсутності протиправних дій (бездіяльності) ІНФОРМАЦІЯ_1 , щодо невиплати грошової компенсації за неотримане речове майно.

Просить суд відмовити у задоволенні позову.

19.03.2020 до Луганського окружного адміністративного суду через відділ діловодства та обліку звернень громадян надійшли пояснення відповідача (арк. спр. 93).

Ухвалою суду від 30.12.2020 та від 15.01.2021 позов залишено без руху та продовжено строк усунення недоліків (арк. спр. 29-31, 64-65).

Ухвалою суду від 27.01.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справ; вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) (арк. спр. 70-71).

Ухвалою суду від 12.03.2021 позов залишено без руху, запропоновано позивачу протягом 5-ти (п`яти) календарних днів з дати отримання ухвали усунути недоліки позовної заяви шляхом надання до суду заяви про поновлення строку звернення до суду та доказів поважності причин його пропуску (арк. спр. 87-89).

Ухвалою суду від 06.04.2021 заяву задоволено, вирішено питання про продовження розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) (арк. спр. 108).

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог статей 72-76, 90 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), судом встановлено таке.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , що підтверджено наявними у справі копіями документів, а саме: паспорта громадянина України (арк. спр. 23-25, 58-60), картки фізичної особи платника податків (арк. спр. 26, 61).

Наказом військового комісара Сєвєродонецького міського військового комісаріату (по стройовій частині) від 26.12.2019 № 212, позивач вважається таким, що 26.12.2019 справи та посаду здав і направлений для зарахування на військовий облік до Сєвєродонецького міського військового комісаріату Луганської області. Також, даним наказом ОСОБА_1 26.12.2019 виключений зі списків особового складу та всіх видів забезпечення (арк. спр. 10-11, 79-80, 45-46).

Не погоджуючись із прийнятим наказом Сєвєродонецького МВК від 26.12.2019 №212 та діями відповідача з підстав відсутності у наказі інформації про виплату ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористане речове майно, та не обчислення відповідачем вислуги років для призначення пенсії, позивач звернувся до суду з позовом.

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 02.07.2020 у справі №360/414/21 позовні вимоги ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ІНФОРМАЦІЯ_2 про визнання бездіяльності протиправною, скасування наказу та зобов`язання вчинити певні дії,- задоволено частково; визнано протиравним та скасовано наказ військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_4 (по стройовій частині) від 26.12.2019 № 212 в частині виключення майора ОСОБА_1 , заступника військового комісара начальника відділення комплектування ІНФОРМАЦІЯ_5 оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_6 », звільненого наказом командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_6 » (по особовому складу) від 12.11.2019 № 257, зі списків особового складу та всіх видів забезпечення 26.12.2019; зобов`язано Сєвєродонецький міський військовий комісаріат внести зміни до наказу військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_4 (по стройовій частині) від 26.12.2019 №212 в частині визначення дати виключення майора ОСОБА_1 , заступника військового комісара начальника відділення комплектування ІНФОРМАЦІЯ_5 оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_6 », звільненого наказом командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_6 » (по особовому складу) від 12.11.2019 № 257, зі списків особового складу частини з дати проведення з останнім повного розрахунку грошової компенсації за невикористане речове майно та обрахунку вислуги років (страхового стажу).

Постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 07.10.2020 апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 задоволено, рішення Луганського окружного адміністративного суду від 02 липня 2020 року у справі № 360/414/20 скасовано, прийнято нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання бездіяльності протиправною, скасування наказу та зобов`язання вчинити певні дії відмовлено повністю (арк. спр. 101-106).

Суд апеляційної інстанції встановив, що 16.03.2020 військовим комісаром Луганського обласного військового комісаріату за вих. ЮК/96 надіслано листа командиру військової частини НОМЕР_2 із запитом про речовий атестат. 17.03.2020 за вих. 0501/33/3/67 від ТВО командира військової частини НОМЕР_2 отримано відповідь, в якій вказано, що майор ОСОБА_1 , який був приряджений до військової частини НОМЕР_2 з Луганського ОВК, прибув 03.07.2019 з речовим атестатом № 50/185 від 02.07.2019, та був виключений із списків військової частини 03.10.2019, йому було виписано речовий атестат 24.12.2019 № 62, але військовослужбовець не звертався до речової служби військової частини НОМЕР_2 за його отриманням, про що свідчить відсутність особистого підпису на коринці талону та речовому атестаті. Станом на 17.03.2020 речовий атестат на майора ОСОБА_1 знаходиться у речовій службі військової частини НОМЕР_2 . Цим спростовуються пояснення позивача в апеляційному суді про те, що ним було здано речовий атестат до відповідача по прибуттю 04.10.2019. Отже, провести розрахунок із позивачем у відповідача не було можливості з причини того, що його речовий атестат не знаходився ні у ІНФОРМАЦІЯ_7 , ні у Сєвєродонецького МВК.

31.03.2020 позивач звернувся до відповідача із заявою про надання довідок щодо суми грошового забезпечення, яку не сплачено за не отримане речове майно, яку суму він отримав при звільненні, а також довідку про грошове забезпечення за останні (повні) два місяці перед звільненням для підрахунку середньоденного грошового забезпечення, але відповіді не отримав (арк. спр. 12, 13, 14, 47, 48, 49).

13.10.2020 позивач вдруге звернувся до відповідача із заявою про виплату грошової компенсації за не отримане речове майно та про надання вищевказаних довідок (арк. спр. 16, 17, 18, 51, 52, 53).

Листом № ВФЗ-1102 від 20.10.2020 відповідач повідомив про розгляд заяв та надав грошовий атестат та довідку про грошове забезпечення за 21 місяць (арк. спр. 20-22, 55-57).

Згідно з грошовим атестатом № 1097 від 20.10.2020 позивачу за 2020 рік виплачено грошову допомогу на оздоровлення, індексацію грошового забезпечення та компенсацію за невикористані дні відпустки, як учасник бойових дій (арк. спр. 21, 56).

Відповідно до довідки про розміри щомісячних видів грошового забезпечення позивача № ВФЗ-1097 від 20.10.2020 позивачу не нараховувалась та не виплачувалась компенсація за неотримане речове майно (арк. спр. 22, 57), що підтверджено довідкою № ВФЗ-183 від 10.02.2021 (арк. спр. 81).

Згідно з довідкою № ВФЗ-183 від 10.02.2021, відповідачем остаточний розрахунок з позивачем здійснено 28.12.2019, що підтверджено відомостями розподілу виплат (арк. спр. 84).

Вирішуючи адміністративну справу по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам (фактам), якими обґрунтовано вимоги і заперечення учасників справи, суд виходить з такого.

За приписами частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 17 Конституції України держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

Відповідно до частини другої статті 24 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу закінченням проходження військової служби вважається день виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) у порядку, встановленому положеннями про проходження військової служби громадянами України.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їхніх сімей визначені Законом України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей (далі- Закон № 2011-ХІІ).

Відповідно до статті 1-2 Закону № 2011-ХІІ, військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами.

У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Згідно із частини першої статті 9 Закону № 2011-ХІІ держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Абзацом другим частини першої статті 9-1 Закону № 2011-ХІІ встановлено, що речове забезпечення військовослужбовців здійснюється за нормами і в терміни, що визначаються відповідно Міністерством оборони України, Міністерством інфраструктури України - для Державної спеціальної служби транспорту, іншими центральними органами виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні військові формування, Головою Служби безпеки України, начальником Управління державної охорони України, Головою Служби зовнішньої розвідки України, Головою Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, а порядок грошової компенсації вартості за неотримане речове майно визначається Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 16.03.2016 № 178 затверджено Порядок виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно (далі - Порядок №178).

Відповідно до абзацу першого пункту 2 Порядок № 178 виплата грошової компенсації здійснюється особам офіцерського, старшинського, сержантського і рядового складу.

Згідно з пунктом 3 Порядку № 178 грошова компенсація виплачується військовослужбовцям з моменту виникнення права на отримання предметів речового майна відповідно до норм забезпечення у разі: звільнення з військової служби; загибелі (смерті) військовослужбовця.

Відповідно до пункту 4 Порядку грошова компенсація виплачується військовослужбовцям за місцем військової служби за їх заявою (рапортом) на підставі наказу командира (начальника) військової частини, територіального органу, територіального підрозділу, закладу, установи, організації (далі - військова частина), а командирам (начальникам) військової частини - наказу старшого командира (начальника), у якому зазначається розмір грошової компенсації на підставі довідки про вартість речового майна, що належить до видачі, оригінал якої додається до відомості щодо виплати грошової компенсації.

Відповідно до пункту 7 Порядку №178 виплата грошової компенсації здійснюється в межах бюджетних призначень на закупівлю речового майна, передбачених Міноборони, МВС, Мінінфраструктури, СБУ, Службі зовнішньої розвідки, Адміністрації Держприкордонслужби, Адміністрації Держспецзв`язку, Головному управлінню розвідки Міноборони та Управлінню державної охорони на відповідний рік.

Указом Президента України від 10.12.2008 № 1153/2008 затверджено Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України (далі - Положення), яке визначає порядок проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України та регулює питання, пов`язані з проходженням такої служби під час виконання громадянами військового обов`язку в запасі.

Відповідно до пункту 240 Положення військовослужбовці, які визнані непридатними до військової служби за станом здоров`я, підлягають звільненню з військової служби за станом здоров`я. Після отримання військовою частиною відповідного висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність військовослужбовця до військової служби за станом здоров`я документи про його звільнення з військової служби оформляються та надсилаються посадовій особі, яка видає наказ про звільнення негайно.

Відповідно до пункту 242 Положення після надходження до військової частини письмового повідомлення про звільнення військовослужбовця з військової служби або після видання наказу командира (начальника) військової частини про звільнення військовослужбовець повинен здати в установлені строки посаду та підлягає розрахунку, виключенню зі списків особового складу військової частини і направленню на військовий облік до районного (міського) військового комісаріату за вибраним місцем проживання .

Особа, звільнена з військової служби, на день виключення зі списків особового складу військової частини має бути повністю забезпечена грошовим, продовольчим і речовим забезпеченням. Військовослужбовець до проведення з ним усіх необхідних розрахунків не виключається без його згоди зі списків особового складу військової частини.

Тобто, при звільненні з військової служби та виключенню зі списків особового складу військової частини із військовослужбовцем повинен бути повністю проведений розрахунок. Виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини, без проведення остаточного з ним розрахунку, можливе лише за його письмовою згодою.

Організацію та порядок речового забезпечення військовослужбовців, які проходять військову службу в органах військового управління, з`єднаннях, військових частинах, військових навчальних закладах, установах та організаціях Збройних Сил України (далі - військові частини), курсантів, військовозобов`язаних, призваних на навчальні та спеціальні збори, резервістів, мобілізованих, студентів цивільних навчальних закладів, які направляються на навчальні збори (далі - військовослужбовці) визначає Інструкція про організацію речового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України в мирний час та особливий період, затверджена наказом Міністерства оборони України від 29.04.2016 № 232 (далі- Інструкція).

За приписами пункту 9 розділу І Інструкції строк носіння або експлуатації предметів речового майна - час, установлений нормами забезпечення речовим майном військовослужбовців, протягом якого предмет повинен носитися або перебувати в експлуатації.

Строки носіння або експлуатації предметів речового майна особистого користування, що видається військовослужбовцям, які проходять військову службу за контрактом, обчислюються з дня виникнення в них права на його отримання. Речове майно особистого користування обліковується за місяцем виникнення права на отримання цього майна.

Відповідно до пункту19 розділу ІІ Інструкції у разі вибуття зі складу військової частини, з`єднання, виду Збройних Сил, ОК, ВМС окремим військовослужбовцям, командам, підрозділам, військовим частинам, з`єднанням видається атестат на речове майно, який є основним документом для зарахування на речове забезпечення за новим місцем служби (дислокації). В атестаті відображається забезпеченість речовим майном, а також вказуються номер і дата видачі атестата на льотно-технічне обмундирування, якщо воно було видане військовослужбовцю (команді, підрозділу, військовій частині, з`єднанню).

Військовослужбовцям миротворчого підрозділу в разі повернення до військової частини, яка формувала цей підрозділ, в атестаті робиться відмітка про строк проходження служби в цьому підрозділі із зазначенням кліматичної зони і норми, за якою проводилось забезпечення.

Атестати видаються:

окремим військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової служби, які звільняються в запас (відставку), командам і підрозділам - начальником речової служби військової частини;

військовим частинам, які входять до складу з`єднань, а також військовим частинам, прикріпленим до них на забезпечення, - заступником командира з`єднання з тилу;

окремим військовим частинам, які не входять до складу з`єднань, але прикріплені на речове забезпечення до ОЦЗ, - начальником ОЦЗ;

у разі передислокації з`єднань, військових частин, які мали особисті рахунки речового майна непорушних запасів, атестати на речове майно виписує ЦУРЗ.

Пунктом 21 розділу ІІ Інструкції встановлено, що підставою для зарахування на речове забезпечення з`єднань, військових частин, передислокованих (перебазованих) з одного пункту до іншого, є: атестат на речове майно, виданий постачальним органом за попереднім місцем дислокації (базування).

Підставою для зарахування на речове забезпечення підрозділів, окремих команд та окремих військовослужбовців є атестат на речове майно і наказ командира військової частини.

Згідно з пунктом 28 розділу ІІ Інструкції військовослужбовці, які проходять службу за контрактом, та військовослужбовці строкової служби, які проходять службу на кораблях, речовим майном забезпечуються безпосередньо речовою службою військової частини, берегової бази, де знаходяться на забезпеченні, а курсанти військових навчальних закладів та військовослужбовці строкової служби - через підрозділи військових частин (військових навчальних закладів), в яких вони проходять службу (навчаються).

Речове майно особистого користування військовослужбовцям, які проходять військову службу за контрактом, видається у власність.

За приписами пункту 4 розділу ІІІ Інструкції військовослужбовці, які звільняються в запас або відставку, за їх бажанням отримують речове майно, яке не було отримане під час проходження служби, або грошову компенсацію за нього, виходячи із закупівельної вартості такого майна.

Порядок виплати грошової компенсації здійснюється відповідно до вимог постанови Кабінету Міністрів України від 16 березня 2016 року № 178 Про затвердження Порядку виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно.

Грошова компенсація замість речового майна, що підлягає видачі, виплачується на підставі довідки про вартість речового майна, що належить до видачі, форма якої наведена у додатку до Порядку виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 березня 2016 року № 178, яка видається речовою службою військової частини, виходячи із заготівельної вартості цих предметів.

Згідно з пунктом 15 розділу ІІІ Інструкції у разі переведення військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом, для подальшого проходження служби до інших Міністерств та відомств військовослужбовцю за попереднім місцем служби видається речове майно, яке належало до видачі за строками носіння на день переведення.

У випадках, коли за новим місцем служби (при переведенні в межах Збройних Сил) встановлено форму одягу іншого зразка, військовослужбовцю за попереднім місцем служби речове майно не видається, а виписується атестат на речове майно, отримане до дня виключення його зі списку військової частини.

За новим місцем служби військовослужбовець забезпечується речовим майном на підставі речового атестата з урахуванням попередньо виданого речового майна з дня включення його до списку особового складу військової частини.

З аналізу наведених норм, суд дійшов висновку, що у разі переведення (переміщення) військовослужбовця до нового місця служби, останній для своєчасного та повного забезпечення речовим майном (отримання компенсації за речове майно за новим місцем служби) повинен отримати в речовій службі речовий атестат, а потім пред`явити такий речовий атестат за новим місцем служби.

З матеріалів справи встановлено, що позивач, вибуваючи з Військової частини НОМЕР_2 (03.10.2019) речовий атестат не отримав та відповідачу вказаний речовий атестат не надавав.

Матеріалами справи та доводами позивача вказані висновки суду не спростовані.

Відповідно до Директиви Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України від 23.12.2019 № Д-322/1/11дск «Про формування територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки у Збройних силах України» та директиви командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_6 » від 26.12.2019 №Д-11дск Луганський обласний військовий комісаріат перейменовано (переформовано) в Луганський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки.

Згідно з частиною четвертою статті 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

З наведених норм та встановлених під час розгляду справи обставин, з урахуванням постанови суду апеляційної інстанції, на думку суду, відповідач відмовляючи у виплаті компенсації за неотримане речове майно діяв на підставі та у межах наданих повноважень.

Суд наголошує, що в грошовому атестаті позивача № 1097 від 20.10.2020 відсутні відомості щодо виплати компенсації за неотримане речове майно, однак, позивачем не надано доказів надання речового атестату після виключення зі списків військової частини НОМЕР_2 та прибуття для продовження служби у військкоматі.

Суд наголошує, що зазначені обставини встановлено Першим апеляційним адміністративним судом у постанові від 07 жовтня 2020 року у справі № 360/414/20 (арк. спр. 101-106) та мають для суду першої інстанції приюдиційне значення.

Відповідно до частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В даному випадку позивачем не доведено ґрунтовності своїх вимог до відповідача, а тому у задоволенні позовних вимог щодо зобов`язання виплатити позивачу грошову компенсацію за неотримане речове майно слід відмовити.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що також не підлягає задоволенню вимога позивача щодо стягнення з відповідача середньомісячного грошового забезпечення за час затримки розрахунку при звільненні.

Крім того, суд зазначає, що остаточний розрахунок з позивачем здійснено 28.12.2019, а позивача звільнено та виключено зі списків 26.12.2019, проте позивачем не заявлено вимог щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за 3 дні.

Суд також враховує, що з моменту розрахунку з позивачем (26.12.2019) до звернення з даним позовом (28.12.2019) минуло більше року, тобто позивач звернувся поза межами місячного строку.

Аналогічний правовий висновок викладений в постанові Верховного Суду від 25.02.2021 у справі № 240/3362/20.

Суд наголошує, що позивач пов`язує вимогу про стягнення середньомісячного грошового забезпечення за час затримки розрахунку з невиплатою компенсації за неотримане речове майно.

Відповідно до положень частин першої та другої статті 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно положень статті 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Сторонами суду не наведено інших специфічних, доречних та важливих аргументів, які суд зобов`язаний оцінити, виконуючи свої зобов`язання щодо пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відтак, перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень та докази, надані позивачем, беручи до уваги вищенаведене в сукупності, повно та всебічно проаналізувавши матеріали справи, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову.

Питання про розподіл судових витрат судом не вирішується.

Керуючись статтями 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 255, 291 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Луганського обласного центру комплектування та соціальної підтримки (93402, Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Богдана Ліщини, буд. 38, ідентифікаційний код 07668758) про зобов`язання вчинити певні дії та стягнення коштів дії відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 295 КАС України, всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Т.В. Смішлива