Справа № 120/1275/21-а
Суддя: Жданкіна Наталія Володимирівна
Дата ухвалення: 2021-04-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

01 квітня 2021 р. Справа № 120/1275/21-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Жданкіної Наталії Володимирівни,

за участю:

секретаря судового засідання: Козій О.В.,

позивача: ОСОБА_1 ,

представника позивача: Огородніка О.М.,

представника відповідача: Пономарьова В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

в с т а н о в и в :

До Вінницького окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі - позивач) з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (далі - відповідач, ГУ ПФУ у Вінницькій області) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії

Позовні вимоги обґрунтовано протиправністю, на переконання позивача, дій пенсійного фонду в частині відмови в зарахування до страхового стажу період проходження навчання в клінічній ординатурі на кафедрі анестезіології і реаніматології при Дніпропетровському медичному інституті за період з 01.09.1986 по 01.09.1988 та до спеціального стажу періоди роботи з 05.09.1983 по 28.08.1986, з 05.09.1988 по 31.12.1991 на посаді Лікаря-анестезіолога Кроловецької центральної районної лікарні Сумської області, на пільгових умовах відповідно до ст. 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Ухвалою від 22.02.2021 відкрито провадження у справі та справу призначено до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін у судове засідання призначене на 17.03.2021.

Судове засідання 17.03.2021 відкладено на 01.04.2021, в зв`язку з першою неявкою в судове засідання сторони позивача.

24.03.2021 представником позивача через канцелярію суду подано клопотання про уточнення позовних вимог, згідно з якою просив суд:

- визнати протиправними дії ГУ ПФУ у Вінницькій області щодо не зарахування до спеціального стажу ОСОБА_1 період проходження навчання в клінічній ординатурі на кафедрі анестезіології і реаніматології при Дніпропетровському медичному інституті за період 01.09.1986 по 01.09.1988;

- зобов`язати ГУ ПФУ у Вінницькій області зарахувати до спеціального стажу період проходження навчання ОСОБА_1 в клінічній ординатурі на кафедрі анестезіології і реаніматології при Дніпропетровському медичному інституті за період 01.09.1986 по 01.09.1988 для обчислення пенсії починаючи з 27.01.2021;

- визнати протиправним дії ГУ ПФУ у Вінницькій області щодо не зарахування ОСОБА_1 до спеціального стажу період роботи з 05.09.1983 по 28.08.1986 та з 05.09.1988 по 31.12.1991 на посаді Лікаря - анестезіолога Кроловецької центральної районної лікарні Сумської області, на пільгових умовах відповідно до ст.60 Закону України "Про пенсійне забезпечення";

- зобов`язати ГУ ПФУ у Вінницькій області зарахувати ОСОБА_1 період роботи з 05.09.1983 по 28.08.1986 та з 05.09.1988 по 31.12.1991 на посаді Лікаря - анестезіолога Кроловецької центральної районної лікарні Сумської області, до страхового стажу роботи в подвійному розмірі відповідно до ст.60 Закону України "Про пенсійне забезпечення" для обчислення пенсії починаючи з 27.01.2021.

В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали з підстав наведених у позовній заяві, а також усних пояснень наданих під час судового розгляду справи. Зокрема зазначили, що відповідно до п. "д" ч. 3 ст. 56 Закону України "Про пенсійне забезпечення" до стажу роботи зараховується також: д) навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.

В період з 01.09.1986 по 01.09.1988 позивач проходив навчання за фахом лікаря в клінічній ординатурі на кафедрі анестезіології і реаніматології при Дніпропетровському медичному інституті.

Враховуючи положення Закону України "Про пенсійне забезпечення", наведені у позовній заяві, позивач вважає, що наявні правові підстави для зарахування періоду його навчання за фахом лікаря в клінічній ординатурі на кафедрі анестезіології і реаніматології при Дніпропетровському медичному інституті з 01.09.1986 по 01.09.1988 до спеціального трудового стажу.

Також, представник позивача зазначає, що період роботи позивача з 05.09.1983 по 28.08.1986 та з 05.09.1988 по 31.12.1991 на посаді Лікаря - анестезіолога Кроловецької центральної районної лікарні Сумської області підтверджується відомостями записами у трудовій книжці, з відмітками про відповідні накази та довідкою № 01-09/1673 від 07.08.2020.

Представник відповідача в судовому засіданні щодо заявлених позовних вимог заперечив, просив в задоволені позову відмовити покликаючись на мотиви наведені у відзиві на позовну заяву від 03.03.2021 за вх. №11908, а також в усних поясненнях наданих по суті заявлених позовних вимог. Зокрема зазначив, що Згідно довідки Кролевецької центральної районної лікарні 01-09/1673 від 07.08.2020 в подвійному розмірі обчислений період роботи з 01.01.1992 по 12.08.1994 на посаді лікаря-анестезіолога-реаніматолога.

Таким чином, для зарахування до страхового стажу в подвійному розмірі періодів роботи з 05.09.1983 по 28.08.1986 та з 05.09.1988 по 31.12.1991 на посаді лікаря-анестезіолога Кролевецької центральної районної лікарні Сумської області відсутні правові підстави, оскільки в зазначеній довідці не зазначено факт роботи в реанімаційному відділенні, або в відповідній групі

Щодо не зарахування до страхового стажу періоду підготовки з 1986 року по 1988 рік в клінічній ординатурі при Дніпропетровському медичному інституті в подвійному розмірі зазначив, що вказаний період підготовки не враховано до страхового стажу позивача, оскільки в посвідченні №597 від 25.08.1988 не зазначено дати проходження такої підготовки.

Заслухавши пояснення та доводи представників сторін, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, суд зазначає наступне.

Матеріалами справи підтверджено, що з 04.09.2020 ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУ ПФУ у Вінницькій області та отримує пенсію за віком.

27.01.2021 позивач звернувся до ГУ ПФУ у Вінницькій області із заявою в якій просив зарахувати до страхового стажу період роботи з 05.09.1983 по 28.08.1986, з 05.09.1988 по 31.12.1991 на посаді Лікаря - анестезіолога Кроловецької центральної районної лікарні Сумської області та період роботи з 01.09.1986 по 01.09.1988 за фахом лікаря, навчання в клінічній ординатурі на кафедрі анестезіології і реаніматології при Дніпропетровському медичному інституті у подвійному розмірі та здійснити перерахунок пенсійного забезпечення з урахуванням стажу у подвійному розмірі згідно з ст. 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Проте, листом ГУ ПФУ у Вінницькій області від 05.02.2021 за №941-930/Г-02/8-0200/21 повідомило, що, у зв`язку з втратою оригіналу трудової книжки, страховий стаж позивача обчислений па підставі довідки Кролевецької центральної районної лікарні №01-09/1673 від 07.08.2020 і диплому серії НОМЕР_1 про період навчання в Вінницькому медичному інституті та становить 18 років 1 місяць 18 днів. Коефіцієнт страхового стажу складає 0,18083.

Також повідомлено, що згідно раніше діючого законодавства до реанімаційних відділень відносились: відділення (групи) анестезіології-реанімації, палати для реанімації і інтенсивної терапії, відділення реанімації і інтенсивної терапії, групи анестезіології - реанімації Згідно довідки Кролевецької центральної районної лікарні №01-09/1673 від 07.08.2020 в подвійному розмірі обчислений період роботи з 01.01.1992 по 12.08.1994 на посаді лікаря - анестезіолога - реаніматолога. Для зарахування в подвійному розмірі періодів роботи лікарем - анестезіологом з 05.09.1983 по 28.08.1986 та з 05.09.1988 по 31.12.1991 відсутні правові підстави оскільки в довідці не зазначено факт роботи в реанімаційному відділенні, або відповідній групі.

Додатково звернуто увагу позивача па те, що при призначенні пенсії за віком до його страхового стажу не враховані наступні періоди:

- з 01.08.1982 по 01.07.1983 - підготовка в інтернатурі на базі Вінницького медичного інституту (посвідчення №11/83 від 13.06.1983), оскільки правилами ведення документації не передбачено записи в датах римськими цифрами;

- з 1986 року по 1988 рік - підготовка в клінічній ординатурі при Дніпропетровському медичному інституті (посвідчення №597 від 25.08.1988), оскільки в посвідченні не зазначені дати проходження підготовки.

Не погоджуючись з діями відповідача щодо не зарахування стажу роботи періодів роботи на посаді Лікаря - анестезіолога Кроловецької центральної районної лікарні Сумської області з 05.09.1983 по 28.08.1986 та з 05.09.1988 по 31.12.1991 та періоду проходження навчання в клінічній ординатурі на кафедрі анестезіології і реаніматології при Дніпропетровському медичному інституті з 01.09.1986 по 01.09.1988 у подвійному розмірі, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Визначаючись щодо заявлених позовних вимог суд виходіть з наступного.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та способом, передбаченими Конституцією та законами України.

Згідно із статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначаються Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року №1058-IV (далі - Закон №1058-IV).

Статтею 8 Закону №1058-IV передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Згідно із частиною першою статті 26 Закону №1058-IV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років.

Відповідно до статті 24 Закон №1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Відповідно до пункту 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 (далі - Порядок № 637) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Пунктом 3 Порядку №637 визначено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Факт роботи позивача у періоди з 05.09.1983 по 28.08.1986 та з 05.09.1988 по 31.12.1991 на посаді Лікаря - анестезіолога Кроловецької центральної районної лікарні Сумської області підтверджується записами, які містяться в копії трудової книжки позивача, з відмітками про відповідні накази (а.с. 12-13).

При цьому, відповідач, щодо зазначених періодів роботи позивача посилається на той факт, що статтею 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення" встановлено обов`язкову вимогу - робота саме в реанімаційному відділенні (групі).

Як було встановлено в судовому засіданні у відповідача відсутні зауваження щодо правильності записів про періоди роботи позивача на відповідній посаді. Разом з тим, відповідні періоди не зараховані до страхового стажу позивача у подвійному розмірі з підстав втрати позивачем оригіналу трудової книжки та, відсутності в наданій пенсійному фонду довідці №01-09/1673 від 07.08.2020 відомостей в підтвердження факту роботи позивача в реанімаційному відділенні, або відповідній групі.

Тобто, сам факт роботи ОСОБА_1 на посаді Лікаря - анестезіолога (реаніматолога) Кроловецької центральної районної лікарні Сумської області не заперечується відповідачем, однак за відсутності наказів.

У той же час, з встановлених судом обставин, можна дійти висновку, що у районних лікарнях, фактично відсутні належні документи про створення (реанімаційної групи, як наслідок, відсутні записи про роботу в анестезіологічній групі у трудовій книжці позивача та відсутні дані про прийняття відповідних наказів по лікарні.

Надаючи оцінку відповідним доводам пенсійного фонду суд враховує наступне.

1 січня 2004 року набрав чинності Закон №1058-IV. До цього моменту пенсійні відносини врегульовувалися Законом України "Про пенсійне забезпечення" від 5 листопада 1991 року №1788-XII (далі - Закон №1788-XII).

Так, відповідно до статті 60 Закону №1788-XII робота в лепрозорних і протичумних закладах охорони здоров`я, у закладах (відділеннях) з лікування осіб, заражених вірусом імунодефіциту людини або хворих на СНІД, в інших інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров`я, у патолого-анатомічних і реанімаційних відділеннях закладів охорони здоров`я, а також у психіатричних закладах охорони здоров`я зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі.

Наказом Міністерства охорони здоров`я України №303 від 8 жовтня 1997 року проведено реорганізацію анестезіологічної служби у складі лікувально-профілактичних закладів охорони здоров`я. Замість відділень (груп) анестезіології реанімації та відділень реанімації і інтенсивної терапії були створені анестезіологічні відділення або відділення анестезіології, анестезіологічні відділення з ліжками (палатами) для інтенсивної терапії, анестезіологічні групи, відділення інтенсивної терапії, вузькоспеціалізовані відділення інтенсивної терапії.

Згідно роз`яснення, наданого Міністерством охорони здоров`я і Міністерства праці та соціальної політики України у листах від 28 травня 2002 року №10.02.11/450 та від 21 червня 2002 року №02-886з-08, період роботи працівників у відділеннях анестезіології та інтенсивної терапії зараховуються до стажу у подвійному розмірі, як це передбачено статтею 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Слід відмітити, що у відповідності до спеціального листа Міністерства охорони здоров`я України на адресу Пенсійного фонду України від 08.12.2006 за № 10.01.09/2209 щодо віднесення окремих структурних підрозділів охорони здоров`я до відділень реанімації, робота в яких відповідно до ст.60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі, вказано що у реанімаційній службі закладів охорони здоров`я існували такі відділення: відділення (групи) анестезіології реанімації створювалися в лікарнях, які мали до 80% ліжок хірургічного профілю. В закладках, де кількість хірургічних ліжок менша і таке відділення не може бути створено за встановленими нормативами (пологові будинки з числом ліжок хірургічного профілю 75 і т.д.), організовувалися палати для реанімації і інтенсивної терапії з введенням посад лікарів анестезіологів реаніматологів та медичних сестер анестезіологів (наказ МОЗ СРСР від 19.08.1969 за № 605 "Про поліпшення анестезіолого реанімаційної служби в державі") та відділення реанімації і інтенсивної терапії.

Відповідно до статей 9, 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно статті 90 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Враховуючи викладене, відповідач при обчислені стажу роботи ОСОБА_1 протиправно не врахував у подвійному розмірі періоди його роботи з 05.09.1983 по 28.08.1986 та з 05.09.1988 по 31.12.1991 на посаді Лікаря - анестезіолога Кроловецької центральної районної лікарні Сумської області.

Такі висновки суду у цій справі узгоджуються із правовою позицією Верховного Суду, висловленою, зокрема, у постановах від 11.12.2018 у справі №310/385/17(2-а/310/47/17), від 23.01.2019 у справі №485/103/17 та від 04.12.2019 у справі №689/872/17.

Надаючи оцінку відмові ГУ ПФУ у Вінницькій області щодо не зарахування в подвійному розмірі періоду проходження позивачем навчання в клінічній ординатурі на кафедрі анестезіології і реаніматології при Дніпропетровському медичному інституті з 01.09.1986 по 01.09.1988, суд зазначає наступне.

Як вбачається з наданої відповідачем відповіді від 05.02.2021 за №941-930/Г-02/8-0200/21, підставою для відмови у зарахуванні вказаного періоду в пільговому обчисленні, слугувало те, що в наданому позивачем посвідченні про проходження навчання в клінічній ординатурі №597 від 25.08.1988 на зазначені дати проходження підготовки. Таким чином, за відсутності оригіналу трудової книжки, відповідач був позбавлений зарахувати вказаний період до спеціального стажу.

Згідно із пунктом «д» статті 56 Закону №1788-XII до стажу роботи зараховується навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах з підготовки кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.

У Положенні про клінічну ординатуру, затвердженому наказом Міністерства охорони здоров`я від 29 січня 1998 року №12 визначено, що клінічна ординатура є вищою формою підвищення кваліфікації лікарів-спеціалістів з певного фаху у вищих медичних закладах освіти ІІІ-ІУ рівнів акредитації, закладах післядипломної освіти, клінічних науково-дослідних інститутах, центрах та набутого досвіду практичної роботи лікарем-спеціалістом з певного фаху.

Пунктом 4.12 цього Положення передбачено, що термін навчання в клінічній ординатурі зараховується лікарю до його загального трудового стажу та стажу роботи за фахом.

Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 61 Закону України "Про вищу освіту" клінічний ординатор - це особа, яка має ступінь магістра медичного спрямування та кваліфікацію лікаря певної спеціальності відповідно до переліку лікарських спеціальностей і навчається з метою поглиблення професійних знань, підвищення рівня компетентності лікаря - спеціаліста.

Основним завданням клінічної ординатури є поглиблення професійних знань, підвищення рівнів умінь та навичок лікаря-спеціаліста за його лікарським фахом з метою підготовки висококваліфікованого лікаря для самостійної роботи в закладах охорони здоров`я.

Аналогічні правові висновки викладені у постанові Верховного Суду від 24.12.2019 у справі №442/4963/17.

Згідно записів наявних в копії трудової книжки позивача, останній в період з 01.09.1986 по 01.09.1988 навчався в клінічній ординатурі на кафедрі анестезіології і реаніматології при Дніпропетровському медичному інституті. Також, проходження позивачем навчання в клінічній ординатурі в зазначений період підтверджується наданим для дослідження в судове засідання оригіналом посвідчення №597 від 25.08.1988.

При цьому, суд зазначає, що дане посвідчення є лише додатковим документом, якій підтверджує дійсність зазначеного в трудовій книжці позивача періоду навчання в клінічній ординатурі, за відсутності оригіналу останньої.

Аналіз наведених норм права в сукупності із наданими доказами дає підстави вважати, що період навчання позивача в клінічній ординатурі входить до спеціального трудового стажу, що визначає право на пенсію за вислугу років та на виплату грошової допомоги.

Суд зазначає, що відповідачем не надано жодного доказу, який би спростовував факт проходження позивачем навчання в клінічній ординатурі, в той же час, зазначення в посвідченні про проходження клінічної ординатури періоду в річному визначенні не може слугувати підставою для позбавлення позивача права на обчислення набутого трудового стажу у пільговому обчисленні.

Враховуючи вищенаведені норми законодавства, суд дійшов висновку, що відповідачем протиправно не зараховано період навчання ОСОБА_1 в клінічній ординатурі на кафедрі анестезіології і реаніматології при Дніпропетровському медичному інституті з 01.09.1986 по 01.09.1988 до спеціального стажу на пільгових умовах відповідно до ст.60 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Згідно зі статтею 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Частиною першою та другою статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Між тим, заперечуючи проти позову, відповідачем не надано суду доказів правомірності відмови у призначенні пенсії та доказів повного і обґрунтованого розгляду звернення позивача за призначенням пенсії за вислугу років.

Таким чином, перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності свого рішення та докази, надані позивачем, суд доходить висновку, що з наведених у позовній заяві мотивів і підстав, позовні вимоги підлягають задоволенню, а порушене право позивача підлягає поновленню шляхом зобов`язання відповідача зарахувати до спеціального стажу ОСОБА_1 період проходження ним навчання в клінічній ординатурі на кафедрі анестезіології і реаніматології при Дніпропетровському медичному інституті за період 01 вересня 1986 року по 01 вересня 1988 року та періоди його роботи з 05 вересня 1983 року по 28 серпня 1986 року та з 05 вересня 1988 року по 31 грудня 1991 року на посаді Лікаря - анестезіолога Кроловецької центральної районної лікарні Сумської області, на пільгових умовах відповідно до ст.60 Закону України "Про пенсійне забезпечення" для обчислення пенсії починаючи з 27.01.2021 (дати звернення особи з заявою про перерахунок пенсії).

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Тому, суд вважає за необхідне стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області 1816,00 грн. судових витрат у вигляді судового збору, сплаченого відповідно до квитанції від 16.02.2021 за № 8.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

в и р і ш и в :

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Вінницькій області щодо не зарахування до спеціального стажу ОСОБА_1 період проходження навчання в клінічній ординатурі на кафедрі анестезіології і реаніматології при Дніпропетровському медичному інституті за період 01 вересня 1986 року по 01 вересня 1988 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Вінницькій області зарахувати до спеціального стажу період проходження навчання ОСОБА_1 в клінічній ординатурі на кафедрі анестезіології і реаніматології при Дніпропетровському медичному інституті за період 01 вересня 1986 року по 01 вересня 1988 року.

Визнати протиправним дії Головного управління Пенсійного фонду України в Вінницькій області щодо не зарахування ОСОБА_1 до спеціального стажу період роботи з 05 вересня 1983 року по 28 серпня 1986 року та з 05 вересня 1988 року по 31 грудня 1991 року на посаді Лікаря - анестезіолога Кроловецької центральної районної лікарні Сумської області, на пільгових умовах відповідно до ст.60 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області зарахувати ОСОБА_1 період роботи з 05 вересня 1983 року по 28 серпня 1986 року та з 05 вересня 1988 року по 31 грудня 1991 року на посаді Лікаря - анестезіолога Кроловецької центральної районної лікарні Сумської області, на пільгових умовах відповідно до ст.60 Закону України "Про пенсійне забезпечення" для обчислення пенсії починаючи з 27.01.2021.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 )

Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (вул. Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, 21100, )

Повний текст рішення виготовлено та підписано: 06.04.2021

Суддя Жданкіна Наталія Володимирівна