Справа № 200/7580/20-а
Суддя: Олішевська В.В.
Дата ухвалення: 2021-04-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 квітня 2021 р. Справа№200/7580/20-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Олішевської В.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Іллінівського сільського голови ОСОБА_1, Іллінівської сільської ради Костянтинівського району Донецької області

до відповідача: Костянтинівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Харків)

про: скасування постанови від 23 липня 2020 року ВП № 61959236 про накладення штрафу, скасування постанови від 23 липня 2020 року ВП № 61959236 про стягнення виконавчого збору, скасування постанови від 23 липня 2020 року ВП № 61959236 про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження.

В С Т А Н О В И В:

Позивачі, Іллінівський сільський голова ОСОБА_1 та Іллінівська сільська рада Костянтинівського району Донецької області, звернулися до Донецького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Костянтинівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Харків) про скасування постанови від 23 липня 2020 року ВП № 61959236 про накладення штрафу, скасування постанови від 23 липня 2020 року ВП № 61959236 про стягнення виконавчого збору, скасування постанови від 23 липня 2020 року ВП № 61959236 про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження.

В обґрунтування позовних вимог позивачі посилаються на те, що 29.07.2020 року на адресу Іллінівської сільської ради надійшли 3 постанови, видані старшим державним виконавцем Костянтинівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Камуз Вікторією Володимирівною від 23.07.2020 року ВП № 61959236: про накладення штрафу; про стягнення виконавчого збору; про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження.

Позивачі вважають постанови про накладення штрафу, про стягнення виконавчого збору, про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження протиправними, оскільки вони не булии належним чином повідомлені про відкриття виконавчого провадження.

Позивачі вказують на те, що відповідачем неправомірно винесено постанову про накладення штрафу на Іллінівського сільського голову ОСОБА_1 , який не є боржником у виконавчому провадженні та не має повноважень виконувати рішення суду. Також, позивачі зазначають, що постанова про накладення штрафу не містить зазначення мотивів з яких відповідач дійшов висновку про невиконання позивачем рішення суду, та посилання на норми законів, на підставі яких винесено постанову.

Крім тогор, позивачі вказують на те, що рішення суду від 21 лютого 2020 року у справі № 200/14636/19-а мало вступити в силу лише по завершенню строку для подання апеляційної скарги, тобто не раніше 21 березня 2020 року. Однак відповідно до п. 3 розділу VІ Прикінцеві положення КАС України, у період карантину строки, у тому числі для подання апеляційної скарги, продовжуються на період дії такого карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України. Постановою КМУ від 11 березня 2020 року № 211 встановлено карантин на всій території України з 12 березня по 22 червня 2020 року. Позивач зазначає, що спірні постанови були видано 01 квітня 2020 року, тобто у момент, коли рішення суду не вступило в силу. Позивач вважає, що виконавчий лист № 200/14636/19-а відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» повинен був повернутий стягувачу.

Позивачі зазначають, що рішення суду у справі № 200/14636/19-а виконано, а саме 08.04.2020 року сільською радою повторно розглянуто на сесії Іллінівської сільської ради заяву ОСОБА_2 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 2,0га для ведення особистого селянського господарства за адресою: Донецька область Костянтинівський район Іллінівська сільська рада та надання земельної ділянки у власність та прийнято рішення № І/45-30.

При цьому, позивачи вказували на те, що суд не зобов`язував та не міг зобов`язати Іллінівську сільську раду та сільського голову прийняти рішення про виділення громадянину ОСОБА_2 тієї чи іншої земельної ділянки, оскільки це б було втручанням у виключну компетенцію місцевої ради.

Крім того, позивачі вважають необґрунтованою постанову від 23.07.2020 року про стягнення виконавчого збору, оскільки позивачу не зрозуміло за які дії державного виконавця стягується виконавчий збір. Також, позивач зазначає, що виконавчий збір в розмірі 4 розмірів мінімальної заробітної плати відповідно до ч. 3 ст. 27 Закону України "Про виконавче провадження" стягується виключно з юридичних осіб. Проте, відповідачем накладено штраф постановою від 23.07.2020 року не на юридичну особу, а на сільського голову, який не є і не може бути юридичною особою. Позивач звертає увагу, що постанова про стягнення виконавчого збору винесена у відношенні Іллінівської сільської ради.

Щодо постанови відповідача від 23.07.2020 року про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження у сумі 140 грн., позивачви зазначають, про те, що з даної постанови не зрозуміло за яку саме організацію виконавчих дій встановлено розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, жодних розрахункових документів на підставі чого зроблені розрахунки, які доведи би правомірність встановлення саме такої суми 141 грн. не надано. Позивач зазначає, що вказана постанова не скріплена печаткою із зображенням Державного Гербу України всупереч ч. 3 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження».

З огляду на викладені обставини позивач просив суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Позивачі у судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Відповідачем через канцелярію суду надано відзив на позовну заяву, відповідно до якого просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог з огляду на наступне.

Відповідач зазначає, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документу, зазначеного у статті 3 Закону № 1404 «Про виконавче провадження», а саме за заявою стягувача про примусове виконання. 04.05.2020 року до Костянтинівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) надійшла заява від стягувача щодо прийняття до примусового виконання виконавчого листа № 200/14636/19-а від 01.04.2020 року, виданого Донецьким окружним адміністративним судом. 05.05.2020 року керуючись ст.ст. 3, 4, 24, 25, 26, 27 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, яку направлено сторонам виконавчого провадження рекомендованим поштовим відправленням за вихідним номером № 17/17-3/34453, 17/17-23/34454. Відповідач зазначає, що за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів.

Відповідач зазначає, що з моменту відкриття виконавчого провадження рішення суду № 200/14636/19-а від 21.02.2021 року не виконано. За невиконання вище вказаного рішення державним виконавцем 23.07.2020 року була винесена постанова про накладення штрафу на сільського голову Іллінівської ОТГ Костянтинівського району Донецької області ОСОБА_1 у розмірі 3400,00 грн., оскільки сільський голова як керівник Іллінівської сільської ради є відповідальним за виконання судового рішення.

Крім того, відповідач звертає увагу на те, що 23.07.2020 року керуючись ст. 42 Закону України «Про виконавче провадження» та відповідно до пункту 2 розділу VI Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року № 512/5, винесена постанова про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження в розмірі 141 грн. Витрати органів державної виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень, є витратами виконавчого провадження. Наказом Міністерства юстиції України від 08.05.2018 року № 1468/5 «Про встановлення розмірів плати за користування автоматизованою системою виконавчого провадження», встановлено з 01.06.2018 року плату за користування автоматизованою системою виконавчого провадження в розмірі 69 грн. Відповідач зазначає, що витрати виконавчого провадження складаються з мінімальних та додаткових витрат виконавчого провадження. Наказом Міністерства юстиції України 29.09.2016 року № 2830/5 визначені види та розмірі витрат виконавчого провадження. Згідно листа Управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Донецькій області за вих. № 02.3-22/494 від 03.09.2019 року вартість мінімальних витрат виконавчого провадження складає 139,69 грн. Розмір та види витрат виконавчого провадження встановлюються Міністерством юстиції України (ч. 3 ст. 42 Закону № 1404). Також, відповідач зазначає, що Закон № 1404 та Інструкція з організації примусового виконання рішень, затверджена наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року № 512/5, не містять вимог про обов`язкове зазначення у постанові про стягнення мінімальних витрат виконачого провадження розрахунку або документу, підтверджуючого розмір мінімальних витрат виконачого провадження.

Відповідач посилається на те, щокеруючись статтями 3, 27, 40 Закону України "Про виконавче провадження" державним виконавцем 23.07.2020 року була винесена постанова про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи відповідно до Закону України "Про державний бюджет України на 2020 рік", а саме у сумі 18892 грн.

З огляду на викладені обставини відповідач вважає, що спірні постанови прийняті у межах чинного законодавства та не підлягають скасуванню.

Представник позивача у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 14 вересня 2020 року відкрито провадження в адміністративній справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін на 21 вересня 2020 року.

21 вересня 2020 року відкладено розгляд справи на 23 вересня 2021 року.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 14 вересня 2020 року відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду у судове засідання на 21 вересня 2020 року з обов`язковою явку представників сторін.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 23 вересня 2020 року позовну заяву залишено без руху з наданням строку для усунення недоліків, шляхом визначення належного позивача у справі та позовними вимогами, надання доказів сплати судового збору, надання суду доказів, які підтверджують отримання позивачем постанови про накладення штрафу від 23.07.2020 року та постанови про стягнення виконавчого збору..

08 жовтня 2020 року позивач частково усунув недоліки позовної заяви, шляхом визначення належного позивача у справі та позовними вимогами.

Крім того, позивач просив відстрочити сплату судового збору, оскільки проплата судового збору територіальним органом відбудеться поза межами встановленого судом строку для усунення недоліків.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 12 жовтня 2020 року продовжено строк для усунення недоліків шляхом надання суду доказів, які підтверджують отримання позивачем постанови про накладення штрафу від 23.07.2020 року та постанови про стягнення виконавчого збору, сплати судового збору на суму 2102 грн. та надання до суду оригіналу квитанції про сплату судового збору у визначеному розмірі.

16 жовтня 2020 року позивачем частково усунуто недоліки позовної заяви, а саме надано докази сплати судового збору, однак доказів, які підтверджують отримання позивачем постанови про накладення штрафу від 23.07.2020 року та постанови про стягнення виконавчого збору, сплати судового збору на суму 2102 грн. суду не надав.

Від Секретаря Іллінівської сільської ради надійшло клопотання про продовження процесуальних строків на усунення недоліків, відповідно до якого останній повідомляв про неможливість усунення недоліків позовної заяви через перебування голови Іллінівської сільської ради на лікарняному, у зв`язку із захворюванням на коронавірусну інфекцію COVID-19.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 28 грудня 2020 року продовжено термін для усунення виявлених судом недоліків по адміністративній справи за позовом Іллінівського сільського голови ОСОБА_1, Іллінівської сільської ради Костянтинівського району Донецької області до Костянтинівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Харків) про скасування постанови від 23 липня 2020 року ВП № 61959236 про накладення штрафу, скасування постанови від 23 липня 2020 року ВП № 61959236 про стягнення виконавчого збору, скасування постанови від 23 липня 2020 року ВП № 61959236 про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження на час перебування Іллінівського сільського голови ОСОБА_1 на лікарняному у зв`язку з захворюванням на коронавірусну хворобу COVID-19, встановлено позивачу п`ятиденний строк з дня виходу з лікарняного на усунення недоліків шляхом доказів, які підтверджують отримання позивачем постанови про накладення штрафу від 23.07.2020 року та постанови про стягнення виконавчого збору, сплати судового збору на суму 2102 грн.

На виконання вимог ухвали про продовжено термін для усунення виявлених судом надано до суду докази, які підтверджують отримання позивачем постанови про накладення штрафу та постанови про стягнення виконавчого збору, сплати судового збору від 23.07.2020 року.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 08 квітня 2021 року продовжено розгляд справи у справ.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 12 квітня 2021 року поновлено строк звернення до суду з даним адміністративним позовом.

Відповідно до ч. 9 ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Згідно ч. 4 ст. 243 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Приписами частини 5 статті 250 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що датою ухвалення судового рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

З огляду на те, що представники позивачів та представник відповідача у судове засідання не з`явились, суд приходить висновку про можливість розгляду справи без участі сторін в порядку письмового провадження.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Судом встановлено, що рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 21 лютого 2020 року у справі № 200/14636/19-а позовні вимоги ОСОБА_2 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 ; рнокпп: НОМЕР_1 ) до Іллінівської сільської ради Костянтинівського району Донецької області (, 85143, Донецька область, Костянтинівський район, с. Іллінівка, вул. Адміністративна, 42/3) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задоволено повністю.

Визнано протиправними дії Іллінівської сільської ради Костянтинівського району Донецької області в частині ненадання учаснику антитерористичної операції ОСОБА_2 безоплатно земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства.

Визнано протиправним та скасовано рішення 41 чергової сесії першого скликання Іллінівської сільської ради Донецької області від 09 грудня 2019 року № І/41-34, яким проект рішення "Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення безоплатно у власність земельної ділянки гр. ОСОБА_2 із земель сільськогосподарського призначення (землі запасу) для ведення особистого селянського господарства на території Іллінівської сільської ради Костянтинівського району Донецької області (за межами населених пунктів) та надання земельної ділянки (кадастровий номер: :15:000:0163) у власність відхилено у зв`язку із ненабранням необхідної більшості голосів депутатів.

Зобов`язано Іллінівську сільську раду Костянтинівського району Донецької області повторно розглянути заяву ОСОБА_2 від 16 липня 2019 року про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (кадастровий номер :15:000:0163) площею 2,0000 га для ведення особистого селянського господарства за адресою: Донецька область, Костянтинівський район Іллінівська сільська рада та надання земельної ділянки у власність на черговій сесії селищної ради, після набранням рішення суду законної сили та прийняти відповідне вмотивоване рішення, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у даному рішенні.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 21 лютого 2020 року у справі № 200/14636/19-а набрало законної сили 23 березня 2020 року.

01 квітня 2020 року ОСОБА_2 Донецьким окружним адміністративним судом видано виконавчий лист у справі № 200/14636/19-а (а.с. 69).

21.04.2020 року ОСОБА_2 звернувся до Костянтинівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) із заявою про відкриття виконавчого провадження, відповідно до якої просив прийняти до виконання виконавчий лист № 200/14636/19-а (а.с. 68).

05.05.2020 року головним державним виконавцем Костянтинівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Приходько Мариною Ігорівною відкрито виконавче провадження ВП № 61959236 з примусового виконання виконавчого листа № 200/14636/19-а від 01.04.2020 року, виданого Донецьким окружним адміністративним судом, про зобов`язання Іллінівську сільську раду Костянтинівського району Донецької області повторно розглянути заяву ОСОБА_2 від 16 липня 2019 року про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (кадастровий номер :15:000:0163) площею 2,0000 га для ведення особистого селянського господарства за адресою: Донецька область, Костянтинівський район Іллінівська сільська рада та надання земельної ділянки у власність на черговій сесії селищної ради, після набранням рішення суду законної сили та прийняти відповідне вмотивоване рішення, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у даному рішенні (а.с. 70-зворотній бік).

23.07.2020 року державним виконавцем в межах виконавчого провадження ВП № 61959236 прийнято постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, відповідно до якої визначено до боржника - Іллінівської сільської ради Костянтинівського району Донецької області розмір мінімальних витрат виконавчого провадження на загальну суму 141 грн. за здійснення витрат на проведення виконавчих дій, а саме: витрати на оформлення документів виконавчого провадження А4 - 4,60 грн., принтерне виготовлення документів - 1,32 грн., конверти - 1,08 грн., знаки поштової оплати (марки) - 65 грн., плата за АСВП - 69 грн. (а.с. 71-зворотній бік - 72).

23.07.2020 року державним виконавцем в межах виконавчого провадження ВП № 61959236 прийнято постанову про накладення штрафу, відповідно до якої за невиконання виконавчого листа № 200/14636/19-а накладено на сільського голову Іллінівської сільської ради Костянтинівського району Донецької області ОСОБА_1 штраф на користь держави в розмірі 3400 грн. У зазначеній постанові боржником визначено: Іллінівську сільську раду Костянтинівського району Донецької області (а.с. 75-зворотній бік - 76).

Постановою про стягнення виконавчого збору ВП № 61959236 від 23.07.2020 року, державний виконавець постановив стягнути з боржника Іллінівської сільської ради Костянтинівського району Донецької області виконавчий збір в розмірі 18892 грн. (а.с. 74).

Вказані постанови отримані Іллінівською сільською радою Костянтинівського району Донецької області 29 липня 2020 року, що підтверджується матеріалами справи (а.с. 8, 107).

Позивачі не погодившись з постановами про накладення штрафу, про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження та про стягнення виконавчого збору від 23.07.2020 року, прийнятими у межах виконавчого провадження № 61959236 звернулись до суду з даним адміністративним позовом та просили суд скасувати вищезазначені постанови.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 129-1 Основного Закону України cудове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначає Закон України "Про виконавче провадження" від 02 червня 2016 року № 1404-VІІІ (далі - Закон № 1404).

Статтею 1 Закону № 1404 визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону № 1404 підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Згідно з ч. 1 ст. 5 Закону № 1404 примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Частино 1 статті 14 Закону №1404-VIII встановлено, що учасниками виконавчого провадження є виконавець, сторони, представники сторін.

За приписами статті 16 Закону №1404-VIII сторони можуть реалізувати свої права і обов`язки у виконавчому провадженні самостійно або через представників. Представництво юридичних осіб у виконавчому провадженні здійснюється їх керівниками чи органами, посадовими особами, які діють у межах повноважень, наданих їм законом чи установчими документами юридичної особи, або через представників юридичної особи. Представником юридичної особи у виконавчому провадженні може бути особа, яка відповідно до відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань має право вчиняти дії від імені такої юридичної особи без довіреності. Представник може вчиняти від імені особи, яку він представляє, усі процесуальні дії, що їх має право вчиняти така особа.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 26 Закону № 1404 виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Приписи частини 1 статті 18 Закону №1404 закріплюють, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Частиною 4 ст. 18 вказаного Закону визначено, що вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов`язковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 18 Закону виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право, зокрема накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом.

Згідно зі статтею 27 Закону №1404-VIII виконавчий збір це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України. За примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується […] в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи. Державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

За приписами статті 42 Закону №1404-VIII кошти виконавчого провадження складаються з: 1) виконавчого збору, стягнутого з боржника в порядку, встановленому статтею 27 цього Закону, або основної винагороди приватного виконавця; 2) авансового внеску стягувача; 3) стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження. Витрати органів державної виконавчої служби […], пов`язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень, є витратами виконавчого провадження. Витрати виконавчого провадження органів державної виконавчої служби здійснюються за рахунок коштів Державного бюджету України та коштів виконавчого провадження, зазначених у пунктах 2 і 3 частини першої цієї статті. Розмір та види витрат виконавчого провадження встановлюються Міністерством юстиції України. На стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум згідно з вимогами цього Закону або у випадку повернення виконавчого документа стягувачу чи закінчення виконавчого провадження у разі необхідності примусового стягнення з боржника витрат виконавчого провадження виконавцем виноситься постанова про їх стягнення.

"Види та розміри витрат виконавчого провадження", затверджені наказом Міністерства юстиції України 29.09.2016 №2830/5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 30 вересня 2016 року за № 1300/29430.

Згідно з пунктом 6 розділу ІІ Видів та розмірів витрат виконавчого провадження відповідні структурні підрозділи (спеціалісти) Міністерства юстиції України, міжрегіональних управлінь Міністерства юстиції України, що відповідають за закупівлю товарів і послуг, протягом п`яти робочих днів з дати укладання договору про закупівлю товарів і послуг, визначених відповідними пунктами розділу I Видів та розмірів витрат виконавчого провадження, повідомляють Департамент Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, управління забезпечення примусового виконання рішень міжрегіональних управлінь Міністерства юстиції України та відділи державної виконавчої служби про вартість закупівлі одиниці товару і послуги. На підставі наданої інформації державний виконавець визначає розмір витрат виконавчого провадження.

За нормами п. 2 розділу VI Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року № 512/5, витрати виконавчого провадження складаються з мінімальних та додаткових витрат виконавчого провадження. Виконавець виносить постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження (крім виконавчих проваджень щодо виконання рішень Європейського суду з прав людини) та надсилає її сторонам виконавчого провадження не пізніше наступного робочого дня після її винесення. Мінімальні витрати виконавчого провадження складаються з плати за користування автоматизованою системою виконавчого провадження та витрат, пов`язаних з винесенням постанов про: відкриття виконавчого провадження; стягнення виконавчого збору (крім випадків, коли виконавчий збір не стягується); стягнення основної винагороди приватного виконавця (крім випадків, коли основна винагорода не стягується); стягнення витрат виконавчого провадження; закінчення виконавчого провадження (повернення виконавчого документа стягувачу). Витрати, пов`язані з винесенням постанов, включають такі види витрат виконавчого провадження: виготовлення постанов та супровідних листів до них (папір, копіювання (друк) документів, канцтовари); пересилання постанов (конверти, знаки поштової оплати (марки) або послуги маркувальної машини (послуги поштового зв`язку)). До додаткових витрат виконавчого провадження належать витрати виконавчого провадження, які не визначені цим пунктом як мінімальні витрати виконавчого провадження. Якщо під час примусового виконання рішення органом державної виконавчої служби (приватним виконавцем) було здійснено додаткові витрати виконавчого провадження, виконавець на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум згідно з вимогами Закону виносить постанову про визначення розміру додаткових витрат виконавчого провадження (крім виконавчих проваджень щодо виконання рішень Європейського суду з прав людини), в якій зазначає розміри та види додаткових витрат виконавчого провадження, що здійснені у відповідному виконавчому провадженні.

Відповідно до ст. 75 вказаного Закону, яка визначає відповідальність за невиконання рішення, що, зокрема, зобов`язує боржника вчинити певні дії, у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

З наведених положень статті 75 Закону № 1404 вбачається, що накладення штрафу за невиконання рішення, яке зобов`язує боржника до вчинення певних дій, є видом юридичної відповідальності боржника за невиконання покладеного на нього зобов`язання (виконати судове рішення). Така відповідальність настає за умови, що судове рішення не виконано без поважних причин і в строк, встановлений державним виконавцем. Тобто, даючи оцінку тому чи правомірно на боржника накладено штраф за невиконання судового рішення потрібно з`ясувати часові рамки, в межах яких боржник мав вчинити певні дії (за виконавчим листом) і в чому саме полягає причина невиконання судового рішення у відведений йому строк. У цьому зв`язку сам факт невиконання судового рішення у визначений строк без з`ясування і оцінки причин цього невиконання не може вважатися підставою для відповідальності боржника відповідно до статті 75 Закону № 1404.

Судом встановлено, що у межах виконавчого провадження № 61959236 боржником є Іллінівська сільська рада Костянтинівського району Донецької області представництво якої у виконавчому провадженні здійснює її керівник Іллінівський сільський голова ОСОБА_1.

Постановою про стягнення виконавчого збору у ВП № 61959236 від 23 липня 2020 року був стягнутий виконавчий збір саме з Іллінівської сільської ради Костянтинівського району Донецької області. Виконавчий збір визначений в розмірі 18892 грн.

За примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи.

Згідно зі статтею 8 Закону України від 4 листопада 2019 року №294-IX "Про Державний бюджет України на 2020 рік" у 2020 році мінімальну заробітну плату установлена у місячному розмірі з 1 січня - 4723 грн.

Отже, виконавчий збір, який підлягав стягненню, становить 4723 грн. х 4=18892 грн.

Стягнення виконавчого збору є не правом, а обов`язком державного виконавця при відкритті виконавчого провадження (висновок щодо застосування норм права викладено в постанові ВС у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 20.02.2019 у справі №712/5014/17).

Позаяк на час відкриття виконавчого провадження державний виконавець не мав відомостей про виконання боржником рішення суду в добровільному порядку, він правомірно розпочав примусове виконання виконавчого документа та стягнув виконавчий збір (такий висновок викладено в постанові ВС у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у справі від 13.03.2019 року №812/1413/17).

Отже, з Іллінівської сільської ради Костянтинівського району Донецької області правомірно стягнуто виконавчий збір в розмірі, що не перевищує чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати.

Таким чином, позовні вимоги в частині скасування постанови про стягнення виконавчого збору ВП № 61959236 від 23.07.2020 року не підлягають задоволенню.

Крім того, аналізуючи положення статті 42 Закону № 1404 та Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року № 512/5, суд дійшов висновку, що стягнення витрат виконавчого провадження, як стягнення виконавчого збору, пов`язується з початком примусового виконання. Останнє виконавець розпочинає на підставі виконавчого документа, відтак одночасно з відкриттям виконавчого провадження повинен вирішити питання про стягнення виконавчого збору та визначити розмір мінімальних витрат виконавчого провадження.

Отже, суд приходить висновку, що державний виконавець при відкритті виконавчого провадження мав право на прийнята постанови розмір мінімальних витрат виконавчого провадження.

Суд зазначає, що витрати, пов`язані з винесенням постанов, включають такі види витрат виконавчого провадження: виготовлення постанов та супровідних листів до них (папір, копіювання (друк) документів, канцтовари); пересилання постанов (конверти, знаки поштової оплати (марки) або послуги маркувальної машини (послуги поштового зв`язку)).

Як встановлено з постанови про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження ВП № 61959236 від 23.07.2020 року державним виконавцем здійснино витрати на проведення виконавчих дій, а саме: витрат на оформлення документів виконавчого провадження А4 - 4,60 грн., принтерне виготовлення документів - 1,32 грн., конверти - 1,08 грн., знаки поштової оплати (марки) - 65 грн., плата за АСВП - 69 грн., на загальну суму 141 грн.

З огляду на викладене, суд не приймає посилання позивачів на те, що з постанови про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження не можливо встановити, які витрати понесені державним виконавцем.

Крім того, суд не приймає до уваги доводи позивачів стосовно того, що постанова не містить посилання на жодні розрахунки та документи, на підставі чого зроблені розрахунки, оскільки, ані Закон України «Про виконавче провадження», ані Інструкція з організації примусового виконання рішень, затверджена наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року № 512/5 не містить вимог про обов`язкове зазначення у постанові про стягнення мінімальних витрат виконавчого провадження розрахункових документів, що підтверджують розмір мінімальних витрат виконавчого провадження.

Отже, позовні вимоги в частині скасування постанови про розмірі мінімальних витрат виконавчого провадження ВП № 61959236 від 23.07.2020 року задоволенню не підлягають.

Стосовно вимоги позивачів про скасування постанови про накладення штрафу ВП № 61959236 від 23.07.2020 року, суд зазначає наступне.

Згідно постанови про накладення штрафу ВП № 61959236 від 23.07.2020 року боржником у виконавчому провадженні визначено Іллінівську сільську раду Костянтинівського району Донецької області, однак у резолютивній частині постанови штраф був накладений на Іллінівського сільського голови ОСОБА_1 .

При цьому, рішенням Донецького окружного адміністративного від 27 січня 2020 року у справі №200/14636/20-а було зобов`язано саме Іллінівську сільську раду Костянтинівського району Донецької області вчинити певні дії.

Суд зазначає, що нести відповідальність за невиконання вказаного рішення може саме боржник - Іллінівська сільська рада Костянтинівського району Донецької області, а не її представник - Іллінівський сільський голова ОСОБА_1

Системний аналіз вищенаведених нормативно-правових актів та установлені обставини справи, дозволяють суду дійти висновку, що постанова про накладення штрафу у ВП № 61959236 винесена 23 липня 2020 року, не відповідає вимогам частини 2 статті 2 КАС України, а тому є протиправною та підлягає скасуванню.

Отже, позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Щодо добровільного виконання судового рішення суд вважає за необхідне звернути увагу на наступні обставини.

21лютого 2020 року рішенням Донецького окружного адміністративного суду у справі № 200/14636/20-а було визнано протиправним та скасовано рішення рішення 41 чергової сесії першого скликання Іллінівської сільської ради Донецької області від 09 грудня 2019 року № І/41-34, яким проект рішення "Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення безоплатно у власність земельної ділянки гр. ОСОБА_2 із земель сільськогосподарського призначення (землі запасу) для ведення особистого селянського господарства на території Іллінівської сільської ради Костянтинівського району Донецької області (за межами населених пунктів) та надання земельної ділянки (кадастровий номер: :15:000:0163) у власність відхилено у зв`язку із ненабранням необхідної більшості голосів депутатів.

Також вказаним рішенням було зобов`язано Іллінівську сільську раду Костянтинівського району Донецької області повторно розглянути заяву ОСОБА_2 16 липня 2019 року про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (кадастровий номер :15:000:0163) площею 2,0000 га для ведення особистого селянського господарства за адресою: Донецька область, Костянтинівський район Іллінівська сільська рада та надання земельної ділянки у власність на черговій сесії селищної ради, після набранням рішення суду законної сили та прийняти відповідне вмотивоване рішення, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у даному рішенні.

У рішенні від 21.02.2020 року у справі № 200/14636/20-а суд зазначив, що ЗК України визначено вичерпний перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а саме невідповідність місця розташування об`єкта вимогам. При цьому суд зазначив, що чинним законодавством не передбачено право суб`єкта владних повноважень відступати від положень статті 118 ЗК України. Суд зазначав, що вспірному випадку, мала місце відмова у зв`язку із не набранням необхідної більшості голосів депутатів, що суперечить вимогам статті 118 ЗК України.

Згідно ст. 59 Закону № 280/97-ВР Рада приймає нормативні та інші акти у формі рішень; рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом.

Суду не надано доказів на підтвердження того, що на пленарному засіданні Іллінівської сільської ради здійснювалось обговорення питання щодо затвердження проекту землеустрою, наданого позивачем; за наданими суду документами не вбачається за можливе встановити обґрунтування позиції тих депутатів, які проголосували проти ухвалення рішення про затвердження проекту землеустрою.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 18 Закону України "Про статус депутатів місцевих рад" від 11 липня 2002 року № 93-IV депутат місцевої ради зобов`язаний додержуватися Конституції та законів України, актів Президента України, Кабінету Міністрів України, регламенту ради та інших нормативно-правових актів, що визначають порядок діяльності ради та її органів.

Отже, депутати місцевих рад повинні під час своєї представницької роботи дотримувались і норм Земельного кодексу, які мають пріоритетний характер перед будь-якими нормативно-правовими приписами підзаконного характеру, в тому числі і приписами Регламенту Іллінівської сільської ради".

Позивачами на підтвердження виконання судового рішення у справі № 200/14636/19-а надана копія рішення Іллінівської сільської ради Костянтинівського району Донецької області №І/45-30 від 08 квітня 2020 року, яке знов вмотивоване тим, що не набрало необхідної більшості голосів депутатів.

Оскільки питання виконання судового рішення у справі № 200/14636/20-а від 21 лютого 2020 року не є предметом даного позову, суд не приймає до уваги рішення Іллінівської сільської ради Костянтинівського району Донецької області №І/45-30 від 08 квітня 2020 року як доказ належного виконання судового рішення у справі № 200/14636/19-а від 21 лютого 2020 року та доказ того, що виконавче провадження №61959236 було відкрито після добровільного виконання судового рішення.

Також суду не приймає до уваги всі інші аргументи сторін про законність або незаконність спірних постанов, оскільки ці аргументи не ґрунтуються на чинному законодавстві та не відповідають обставинам справи.

Згідно ч. 1, 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 245 Кодексу адміністративного судочинства України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про: визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень.

Враховуючи викладені обставини, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог Іллінівського сільського голови ОСОБА_1 , Іллінівської сільської ради до Костянтинівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Харків) в частині визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу ВП № 61959236, винесену 23 липня 2020 року державним виконавцем Костянтинівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Харків).

Щодо розподілу судовий витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Частиною 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

З огляду на те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, суд дійшов висновку про стягнення на користь Іллінівської сільської ради Костянтинівського району Донецької області судового збору в розмірі 2102 грн. за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись Конституцією України та Кодексом адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Іллінівського сільського голови ОСОБА_1, Іллінівської сільської ради Костянтинівського району Донецької області до Костянтинівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Харків) про скасування постанови від 23 липня 2020 року ВП № 61959236 про накладення штрафу, скасування постанови від 23 липня 2020 року ВП № 61959236 про стягнення виконавчого збору, скасування постанови від 23 липня 2020 року ВП № 61959236 про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження - задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати постанову про накладення штрафу ВП № 61959236, винесену 23 липня 2020 року державним виконавцем Костянтинівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Харків).

В частині позовних вимог про скасування постанови від 23 липня 2020 року ВП № 61959236 про стягнення виконавчого збору, скасування постанови від 23 липня 2020 року ВП № 61959236 про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження відмовити.

Стягнуту на користь Іллінівської сільської ради Костянтинівської району Донецької області (вул. Адміністративна, 42-3, с. Іллінівка, Костянтинівського району, Донецької області, 85143, ) за рахунок бюджетних асигнувань Костянтинівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) (вул. Торецька, 285, м. Костянтинівка, Донецька область, 85114) судовий збір в сумі 2102 (дві тисячі сто дві) гривні.

Повний текст рішення складено та підписано 12 квітня 2021 року.

Рішення може бути оскаржена сторонами в апеляційному порядку до Першого апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Відповідно до п.п. 15-5 п. 15 розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя В.В. Олішевська