Справа № 640/9768/21
Суддя: Іщук І.О.
Дата ухвалення: 2021-04-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про відмову у забезпеченні позову

12 квітня 2021 року місто Київ № 640/9768/21

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Іщука І.О., розглянувши заяву позивача про забезпечення позову в адміністративній справі

за позовомОСОБА_1
доУправління державної охорони України
провизнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовною заявою до Управління державної охорони України, в якій просить суд визнати протиправними дії військовослужбовців Управління державної охорони України щодо недопуску ОСОБА_1 до приміщення Конституційного Суду України та зобов`язати Управління державної охорони України не чинити перешкоди в допуску ОСОБА_1 до приміщення Конституційного Суду України.

Разом із позовною заявою представником позивача подано заяву про забезпечення позову шляхом заборони відповідачу - Управлінню державної охорони України вчиняти дії щодо недопуску ОСОБА_1 до приміщення Конституційного Суду України.

В обґрунтування заяви про забезпечення позову, представником позивача вказано на те, що відсутність попереднього судового захисту у формі вжиття заходів забезпечення позову призведе до очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам та інтересам позивача у формі тривалого перешкоджання йому здійснювати службові та трудові обов`язки, а в свою чергу тривалість такого порушення вже конвенційних прав, відповідальність за дотримання яких має гарантуватися державою, в тому числі, в особі суду.

Крім того, представник позивача зауважив, що недопуск позивача до приміщення Конституційного Суду України є щоденним та тривалим протиправним порушенням його прав та перешкоджанням у здійсненні службових та трудових обов`язків.

Вирішуючи заяву про забезпечення позову, суд зазначає наступне.

Згідно з приписами статті 154 Кодексу адміністративного судочинства України клопотання про забезпечення позову розглянуто без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження.

Згідно з частиною другою статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути забезпечено зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Тобто, прийняття такого рішення доцільно та можливе лише в разі наявності достатньо обґрунтованого припущення, що невжиття таких заходів може в майбутньому ускладнити виконання судового рішення чи привести до потреби докласти значні зусилля для відновлення прав позивача.

Відповідно, розгляд заяв про забезпечення позову здійснюється з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, суд повинен пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

У випадку звернення сторони з вимогою про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, заявник повинен обґрунтувати причини звернення з такою вимогою та надати відповідні докази, які б підтверджували факт існування реальної загрози його правам, свободам та інтересам.

При розгляді заяв про забезпечення позову, суд має, з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати заявник, позовним вимогам.

Цей висновок відповідає Рекомендації №R(89)8 про тимчасовий судовий захист в адміністративних справах, прийнятій Комітетом Ради Європи 13.09.1989 р., згідно з якою рішення про вжиття заходів тимчасового захисту може, зокрема, прийматися у разі, якщо виконання адміністративного акта може спричинити значну шкоду, відшкодування якої неминуче пов`язано з труднощами, і якщо на перший погляд наявні достатньо вагомі підстави для сумнівів у правомірності такого акта. Суд, який постановляє вжити такий захід, не зобов`язаний одночасно висловлювати думку щодо законності чи правомірності відповідного адміністративного акта; його рішення стосовно вжиття таких заходів жодним чином не повинно мати визначального впливу на рішення, яке згодом має бути ухвалено у зв`язку з оскарженням адміністративного акта.

Аналогічний висновок щодо застосування норм процесуального права у подібних відносинах викладений у постанові Верховного Суду від 04.03.2021 року у справі № 640/1498/19.

Як зазначено позивачем, за словами військовослужбовців 1 відділу 6 Служби Департаменту охорони об`єктів Управління Державної охорони України недопуск здійснено у зв`язку із прийняттям Указу Президента України "Про деякі питання забезпечення національної безпеки України" від 27.03.2021 №124/21, яким скасовано Указ Президента України від 14.05.20213 №256/2013 "Про призначення ОСОБА_1 на посаду судді Конституційного Суду України".

Разом з тим, судом встановлено, що в провадженні Верховного Суду перебуває справа №9901/96/21 (адміністративне провадження №П/9901/96/21) за позовом ОСОБА_1 до Президента України Зеленського Володимира Олександровича, третя особа - Конституційний Суд України, у якій позивач просить суд визнати протиправним та скасувати Указ Президента України від 27.03.2021 №124/2021 "Про деякі питання забезпечення національної безпеки України" в частині скасування Указу Президента України від 14.05.2013 №256 "Про призначення ОСОБА_1 суддею Конституційного Суду України".

З Єдиного державного реєстру судових рішень вбачається, що ухвалою Верховного Суду від 05.04.2021 у справі №9901/96/21 (адміністративне провадження №П/9901/96/21) прийнято позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Президента України Зеленського Володимира Олександровича, третя особа - Конституційний Суд України, про визнання протиправним та скасування Указу Президента України, а також призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Отже, при розгляді заяви про забезпечення позову суд бере до уваги те, що Указ Президента України "Про деякі питання забезпечення національної безпеки України" від 27.03.2021 №124/21, на підставі якого здійснюється недопуск позивача до приміщення Конституційного Суду України, є не скасованим, а оцінка йому буде надана лише за наслідками розгляду справи №9901/96/21 по суті.

Таким чином, суд, розглядаючи заяву про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, з огляду на докази, надані стороною по справі для підтвердження своїх вимог, має пересвідчитись, зокрема, у тому, що існує реальна загроза невиконання рішення суду чи суттєва перешкода у такому виконанні, позов слід забезпечити саме у такий спосіб, про який просить позивач, такий спосіб є співмірним обсягу позовних вимог, позивач має легітимну мету забезпечити саме захист своїх прав та інтересів від неправомірних дій відповідача.

Наявність ознак правомірності дії відповідача може бути виявлена судом тільки на підставі з`ясування фактичних обставин справи, а також оцінки належності, допустимості та достовірності як кожного доказу окремо, так і достатності та взаємного зв`язку наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності.

Поряд з цим, наразі позивачем не надано суду належних та достатніх доказів на підтвердження існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам та інтересам позивача.

Виходячи зі змісту позовної заяви та викладеного у заяві про забезпечення позову обґрунтування щодо вжиття заходів забезпечення позову, дослідивши матеріали справи, станом на час винесення даної ухвали суд приходить до висновку про відсутність підстав для забезпечення позову, оскільки судом не встановлено обставин крайньої необхідності та підстав, з якими наведені вище норми Кодексу адміністративного судочинства України пов`язують можливість забезпечення позову.

Керуючись статтями 150-154, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею, відповідно до статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України і може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 292-297 Кодексу адміністративного судочинства України, із урахуванням положень пункту 15.5 Перехідних положень (Розділу VII) Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Іщук І.О.