Справа № 500/2385/20
Суддя: Кухтей Руслан Віталійович
Дата ухвалення: 2021-04-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2021 рокуЛьвівСправа № 500/2385/20 пров. № А/857/586/21

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді: Кухтея Р.В.

суддів: Шевчук С.М., Іщук Л.П.

з участю секретаря судового засідання: Смолинця А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області на рішення Тернопільського окружного адміністративного судувід 10 листопада 2020 року(ухвалене головуючим-суддею Дерех Н.В. у м.Тернополі, час складання повного тексту судового рішення 10 листопада 2020 року) у справіза адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання протиправною відмови та зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в :

У серпні 2020 року ОСОБА_1 звернувся в суд із зазначеним позовом, в якомупросив визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (далі ГУПФУ, відповідач) у призначенні йому пенсії за віком та зобов`язати відповідача призначити її з 09.07.2020.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного судувід 10.11.2020 позов було задоволено частково. Визнано протиправною та скасовано відмову ГУ ПФУ у призначенні позивачу пенсії за віком, оформлену листом №1900-0321-8/12548 від 19.08.2020 та зобов`язано відповідача повторно розглянути його заяву від 29.07.2020 про призначення пенсії за віком та прийняти рішення, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні. У задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, ГУ ПФУ подало апеляційну скаргу, в якій через неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального та порушення норм процесуального права просить його скасувати та прийняти постанову, якою відмовити позивачу у задоволенні адміністративного позову.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, щона титульній сторінці трудової книжки позивача, яка заповнена 14.09.1977, відсутня печатка підприємства чи печатка відділу кадрів, де вперше заповнялась трудова книжка, а тому така не може братись до уваги при обчисленні трудового стажу.Також не містить печаткизапис №9 в трудовій книжці про звільнення позивача з роботи 27.04.1983вуправлінні торгівлі Тернопільського облвиконкому.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

Особи, які беруть участь у справі в судове засідання не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи.

Відтак, в контексті положень ч.4 ст.229 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

При цьому, колегія суддів не вбачає підстав для відкладення судового засідання та вважає за можливе провести апеляційний розгляд за відсутності сторін.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши наявні по справі матеріали та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, виходячи з наступного.

З матеріалів справи видно, що згідно записів трудової книжки НОМЕР_1 , яка заповнювалася 14.09.1977, ОСОБА_1 у період з 15.09.1977 по 31.08.1978 працював у Макіївському горпищеторзі, у період з 01.09.1978 по 09.06.1982 навчався в Донецькому інституті радянської торгівлі, з 10.08.1982 по 18.01.1983 працював в Тернопільському продоб`єднанні, з 19.01.1983 по 27.04.1983 працював в управлінні торгівлі Тернопільського облвиконкому, з 06.05.1983 по 28.11.1984 походив військову службу, з 11.01.1985 по 05.02.1992 працював в управлінні торгівлі Тернопільського облвиконкому, з 06.02.1992 по 02.06.1992 в управлінні торгівлі Тернопільського міськвиконкому, з 03.06.1992 по 15.02.1993Державно-комунальному управлінні торгівлі м.Тернополя, з 16.02.1993 по 01.06.1995Державно-комунальному підприємстві «Галицький торговий дім», з 02.06.1995 по 01.03.1996 працював у СП «Київська русь», з 02.06.1995 по 01.03.1996 у СП «Київська русь», з 01.03.1996 по 25.09.2005 працював в спільно українсько-венесуельському підприємстві «Фокус», з 26.09.2005 по 31.10.2007 працював в ТФ ТзОВ «Фокус Україна»,з 13.12.2007 по 06.12.2008 отримував допомогу по безробіттю, з 15.01.2009 по 30.04.2009 працював в ПП «Кодак», з 05.05.2009 по 26.05.2010 працював у «Прогрес-Трейдінг» ВАТ «Прогрес», з 06.06.2016 по 30.06.2016 отримував допомогу по безробіттю, з 01.07.2016 по 30.06.2020 працював ОСББ «Карпенка-12».

29.07.2020 позивач звернувся до відповідача із заявою для призначення пенсії за віком згідно ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», до якої додано паспорт громадянина України, довідку про присвоєння ідентифікаційного номера, трудової книжки НОМЕР_1 ,диплом НОМЕР_2 , виданий 21.06.1982 та військовий квиток НОМЕР_3 , виданий 18.10.1985.

Листом №1900-0321-8/12548 від 19.08.2020 ГУ ПФУ повідомило позивача про відсутність підстав для призначення пенсії за віком, оскільки на момент його звернення за призначенням пенсії загальний страховий стаж становив 19 років 03 місяці 08 днів, що є меншим за необхідний.

Відмова мотивована тим, що на титульній сторінці трудової книжки НОМЕР_1 відсутня печатка підприємства (або печатка відділу кадрів), на якому вперше заповнювалася трудова книжка. Крім того, в трудовій книжці запис про звільнення 27.04.1984 з управління торгівлі Тернопільського облвиконкому завірений не чітким відтиском печатки.

При цьому, відповідачем зараховано до страхового стажу позивача наступні періоди, зокрема, з 01.09.1978 по 09.06.1982 навчання в Донецькому інституті радянської торгівлі, з 06.05.1983 по 28.11.1984 військова служба, з 01.01.1998 по 31.12.1998 робота в ТФ ТзОВ «Фокус Україна» за інформацією, яка міститься в індивідуальних відомостях про застраховану особу форми ОК-5, з 01.01.2000 по 31.10.2007 робота в ТФ ТзОВ «Фокус Україна» за інформацією, яка міститься в індивідуальних відомостях про застраховану особу форми ОК-5, з 05.05.2009 по 26.05.2010 робота в «Прогрес-Трейдінг» ВАТ «Прогрес» за інформацією, яка міститься в індивідуальних відомостях про застраховану особу форми ОК-5, з 06.06.2016 по 30.06.2016отримання допомоги по безробіттю, за інформацією, яка міститься в індивідуальних відомостях про застраховану особу форми ОК-5, з 01.07.2016 по 30.06.2020 ОСББ «Карпенка-12», за інформацією, яка міститься в індивідуальних відомостях про застраховану особу форми ОК-5.

Не погоджуючись з відмовою відповідача у призначенні пенсії за віком, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не несе відповідальності за заповнення трудової книжки, оскільки записи у його трудову книжку вносяться відповідальним працівником підприємства, а не особисто позивачем, більше того, недоліки її заповнення не є підставою вважати про відсутність трудового стажу позивача за спірний період. Суд першої інстанції вважав, що підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки. ПФУ не врахувало, що не усі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними та такими, що ґрунтуються на правильному застосуванні норм матеріального та з дотриманням норм процесуального права, а також при повному, всебічному та об`єктивному з`ясуванні всіх обставин, що мають значення для справи, виходячи з наступного.

Статтею 46 Конституції України громадянам гарантовано право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно ч.1 ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IVвід 09.07.2003 (далі Закон №1058-IV), особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31.12.2017. Починаючи з 01.01.2018 право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу з 01.01.2020 по 31.12.2020 - не менше 27 років.

У частині першій статті 24 Закону №1058-IV міститься визначення, за яким страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Згідно ч.2 ст.24 цього Закону, страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Частиною четвертою статті 24 Закону №1058-IV передбачено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Згідно ч.1 ст.44 Закону №1058, заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Згідно ст.62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 1.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України №58 від 29.07.93, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17.08.1993 за №110 (далі - Інструкція №58) передбачено, що трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації або у фізичної особи понад п`ять днів. Трудові книжки ведуться також на позаштатних працівників при умові, якщо вони підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню.

Згідно п.2.2 Інструкції №58, до трудової книжки заносяться, серед іншого, відомості про роботу, заохочення та нагороди за успіхи в роботі на підприємстві, в установі, організації.

Згідно п.6 постанови Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС № 656 від 06.09.1973 «Про трудові книжки робітників та службовців», до трудової книжки заносяться відомості про працівника, зокрема, прізвище, ім`я, по батькові, дата народження, освіта, професія, спеціальність, відомості про роботу, переведення на іншу роботу, звільнення. Для робітників у відповідності з найменуваннями професій, вказаних у Єдиному тарифно-кваліфікованому довіднику робіт і професій робітників провадяться записи про найменування роботи або посади, на які їх прийнято.

Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Так, постановою Кабінету Міністрів України №637 від 12.08.1993 було затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок №637).

Пунктом 3 Порядку №637 передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Пунктами 2.2-2.3 Інструкції №58 визначено, що до трудової книжки вносятьсявідомості про працівника, зокрема, прізвище, ім`я та по батькові, дата народження, відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення, відомості про нагородження і заохочення, а саме : про нагородження державними нагородами України та відзнаками України, заохочення за успіх у роботі та інші заохочення відповідно до чинного законодавства України, відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди. Стягнення до трудової книжки не заносяться. Записи в трудовій книжці при звільненні або переведенні на іншу роботу повинні провадитись у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства і з посиланням на відповідну статтю, пункт закону.

Відповідно до пункту 2.4 Інструкції №58, усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

У разі виявлення неправильного або неточного запису відомостей про роботу, переведення, а також про нагородження та заохочення тощо, виправлення виконується власником або уповноваженим ним органом, де було зроблено відповідний запис.

Власник або уповноважений ним орган за новим місцем роботи зобов`язаний надати працівнику в цьому необхідну допомогу (пункт 2.6 Інструкції № 58).

Колегія суддів не погоджується з доводами відповідача стосовно відсутності печатки підприємства у трудовій книжці позивача, оскільки законодавцем покладено обов`язок ведення трудових книжок працівників на уповноваженого працівника підприємства, вина позивача у неналежному заповненні його трудової книжки відсутня, а судом не встановлено недостовірності або інших ознак юридичної дефектності цієї трудової книжки, а тому її належить розглядати як належний та допустимий доказ у справі і зазначена обставина не може позбавити позивача конституційного права на соціальний захист та вирішення питання призначення пенсії.

При цьому, підставою для призначення пенсії є наявність страхового стажу необхідного розміру, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки.

Пенсійний орган не врахував, що не усі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці.

Вказане узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, висловленою у постанові від 06.03.2018 по справі №754/14898/15-а, яка в силу положень ч.5 ст.242 КАС України має бути врахована при розгляді цієї справи.

Крім того, суд апеляційної інстанції вказує, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності зазначених у трудовій книжці чи у довідці даних. Неточність записів у первинних документах по обліку трудового стажу та нарахуванню заробітної плати у той чи інший період його роботи у підприємстві за наявності належним чином оформленої трудової книжки, не може бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу позивача, що дає йому право на призначення пенсії за віком, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві.

Пенсіонер не може бути позбавлений соціальної захищеності та пенсійного стажу за час роботи на підприємстві внаслідок недотримання роботодавцем порядку обліку особового складу та заробітної плати, оскільки це суперечитиме конституційним засадам у сфері соціального захисту.

При цьому, з урахуванням вимог ч.5 ст.242 КАС України, судом враховано правову позиціюВерховного Суду, висловлену у постановах від 21.02.2018 по справі №687/975/17, від 24.05.2018 по справі №490/12392/16-а.

Отже, в обсязі встановлених у цій справі фактичних обставин, описаних вище, зважаючи на їхній зміст та юридичну природу, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для зарахування спірних періодів до стажу роботи позивача, які дають йому право на призначення пенсії за віком.

Колегія суддів також звертає увагу на те, що відповідно до ч.3 ст.23 Загальної Декларації прав людини, п.4 ч.1 Європейської Соціальної хартії та ч.3 ст.46 Конституції України, кожна особа похилого віку має право на справедливу і задовільну винагороду, соціальний захист, за роки важкої праці та шкідливих робіт, яка є основним джерелом існування для них самих та їхніх сімей.

У частині судового рішення, що не оскаржується, колегія суддів не вбачає підстав для застосування положень ч.2 ст.308 КАС України.

Згідно ст.316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржуване рішення ухвалене відповідно до норм матеріального та процесуального права, а висновки суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному з`ясуванні всіх обставин, що мають значення для справи, які не спростовані доводами апеляційної скарги, у зв`язку з чим відсутні підстави для її задоволення.

Одночасно слід зазначити, що в контексті положень п.3 ч.6 ст.12 КАС України дана справа відноситься до категорій справ незначної складності, а тому судове рішення, постановлене за результатами апеляційного перегляду в касаційному порядку оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 цього Кодексу.

Керуючись ст.ст.12, 229, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області залишити без задоволення, а рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 10 листопада 2020 рокупо справі №500/2385/20 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Р. В. Кухтей
судді С. М. Шевчук
Л. П. Іщук
Повне судове рішення складено 09.04.2021.