Справа № 520/19117/2020
Суддя: Спірідонов М.О.
Дата ухвалення: 2021-04-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 квітня 2021 р. № 520/19117/2020

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Спірідонова М.О., розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ) до Міністерства внутрішніх справ України (01024, вул. Академіка Богомольця, 10, м. Київ), третя особа - Ліквідаційна комісія Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області (61002, м. Харків, вул. Жон Мироносиць 5) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, визнання протиправним рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом в якому просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Міністерства внутрішніх справ України, яка полягає у незатвердженому висновку Ліквідаційної комісії ГУМВС України в Харківській області від 15.09.2020 року про призначення одноразової грошової допомоги відповідно до Закону України від 20 грудня 1990 року №565-XII "Про міліцію" складений на підставі матеріалів працівника міліції ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- визнати протиправним рішення Міністерства внутрішніх справ України, яке полягає у поверненні матеріалів про призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 на доопрацювання до Ліквідаційної комісії ГУМВС України в Харківській області;

- зобов`язати Міністерство внутрішніх справ України розглянути матеріали про призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 у відповідності до вимог Наказу № 850 від 21.10.2015 року;

- стягнути з Міністерства внутрішніх справ України на користь ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований АДРЕСА_2 судові витрати, а саме судовий збір у розмірі 840 гривень 80 копійок;

- стягнути з Міністерства внутрішніх справ України на користь ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований АДРЕСА_2 судові витрати, а саме витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5000 гривень.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що бездіяльність посадових осіб МВС України, яка полягає у незатвердженні висновку Ліквідаційної комісії ГУМВС України в Харківській області від 15.09.2020 року та його повернення до Ліквідаційної комісії ГУ МВС України в Харківській області є протиправною. Зазначає, що МВС України зобов`язане прийняти одне з двох рішень: про призначення або про відмову в призначенні грошової допомоги, однак відповідач не прийняв жодного рішення з тих, які він повинен ухвалити за законом. Крім того, повернення документів є таким, що не відповідає вимогам законодавства, а Порядком №850 не передбачено.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 14 січня 2020 року відкрито провадження в адміністративній справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Відповідач подав до суду відзив на адміністративний позов, в якому він просив відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог в повному обсязі та зазначив, що матеріали щодо призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 , якому встановлено III групу інвалідності, повернуто ліквідаційній комісії без прийняття рішення, у зв`язку із невідповідністю матеріалів вимогам п. 10 постанови Кабінету Міністрів України від 03.12.2009 №1317. Оскільки при проведенні медико-соціальної експертизи ОСОБА_1 представники закладів охорони здоров`я МВС України до складу комісії не залучались, зазначене унеможливило прийняття рішення за надісланими матеріалами відповідно до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції. Таким чином, оскільки надіслані матеріли про призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги не відповідали положенням постанови Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 № 850 "Про затвердження Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції" - матеріали повернуті без прийняття рішення на доопрацювання.

Представником третьої особи надані пояснення щодо позову та зазначено, що із позовної заяви та доданих до неї документів беззаперечно вбачається, що ліквідаційною комісією ГУ МВСУ в Харківській області вчинено дії передбачені Постановою №850 та у позивача відсутні вимоги до ліквідаційної комісії ГУ МВСУ в Харківській області.

15 лютого 2021 року позивачем надано відповідь на відзив, у якому підтримав вимоги та доводи заявленого позову.

Суд, повно та всебічно дослідивши письмові докази, що містяться в матеріалах справи, встановив наступні обставини.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 проходив службу в органах внутрішніх справ з 30.04.1993 року по 28.07.2011 року.

Судом встановлено, що 11 червня 2011 року висновком Військово лікарської комісії ОСОБА_1 у зв`язку з хворобою (Дисциркуляторна енцефалопатія 1 ст. з ліквірно - венозною дистензією) визнаний непридатним до проходження служби в ОВС.

28 липня 2011 року ОСОБА_1 звільнений з ОВС за пунктом 63 "Б" (через хворобу), згідно наказу №147/о/с від 28.07.2011.

15 травня 2020 poку Обласною медико - соціальною експертною комісією ОСОБА_1 визнаний інвалідом третьої групи, що підтверджено копією виписки з акту огляду МСЕК.

Згідно довідки про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати працездатності у відсотках серія 12 ААА №013821, захворювання пов`язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ.

Відповідно до висновку про призначення одноразової грошової допомоги відповідно до Закону України від 20 грудня 1990 №565-ХІІ "Про міліцію", позивачу виплачено грошову допомогу у розмірі 315300,00 грн.

Позивач, 09 вересня 2020 року, звернувся до ліквідаційної комісії ГУМВС України в Харківській області із заявою (рапорт) про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням III групи інвалідності.

Листом ДФОП МВС України від 26.10.2020 №36008/15-2020 повідомлено ліквідаційну комісію УМВС України в Харківській області про те, що ДФОП МВС України розглянуто матеріали про призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 , однак під час опрацювання даних матеріалів, які стосуються медичних питань вказано на неналежне оформлення документів. Враховуючи наведене матеріали, щодо призначення ОГД ОСОБА_1 повернено на доопрацювання (а.с.15).

Не погодившись з такими діями відповідача позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.

Згідно з пунктом 5 розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про Національну поліцію" №580-VIII (який набрав чинності 7 листопада 2015 року) визнано таким, що втратив чинність Закон України "Про міліцію".

Відповідно до пункту 15 розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" вказаного Закону №580-VIII право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом України "Про міліцію", зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом України "Про Національну поліцію".

До набрання чинності Законом України "Про Національну поліцію" порядок виплати одноразової грошової допомоги регулювався нормами статті 23 Закону України "Про міліцію" №565-XII та Порядком та умовами призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 року №850.

Відповідно до статті 23 Закону України "Про міліцію" №565-XII (далі - Закон №565-XII) у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов`язків, яке призвело до встановлення йому інвалідності, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога.

На виконання вказаної норми Закону №565-XII, постановою Кабінету Міністрів України від 21.102015 №850 затверджено Порядок та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції (далі - Порядок №850).

Згідно пункту 3 Порядку №850 грошова допомога призначається і виплачується у разі, зокрема, установлення працівникові міліції інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов`язків, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, у розмірі: 250-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності I групи; 200-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності II групи; 150-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності III групи.

Пунктом 2 Порядку №850 визначено, що днем виникнення права на отримання грошової допомоги є, у разі встановлення працівнику міліції інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності, - дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії.

Згідно п.4 Порядку №850, якщо протягом двох років працівникові міліції після первинного встановлення інвалідності із втратою працездатності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено згідно з рішенням медико-соціальної експертної комісії вищу групу чи іншу причину інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає йому право на отримання грошової допомоги в більшому розмірі, виплата проводиться з урахуванням раніше виплаченої суми.

Пунктами 8 - 9 Порядку №850 встановлено, що керівник органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, подає МВС в 15-денний строк з дня реєстрації документи, зазначені в пунктах 6 або 7 цих Порядку та умов, висновок щодо виплати грошової допомоги.

МВС в місячний строк після надходження зазначених у пункті 8 цих Порядку та умов документів приймає рішення про призначення або у випадках, передбачених пунктом 14 цих Порядку та умов, про відмову в призначенні грошової допомоги і надсилає його разом із зазначеними документами керівникові органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, для видання наказу про виплату такої допомоги, або у разі відмови - для письмового повідомлення осіб із зазначенням мотивів відмови.

Згідно пункту 14 Порядку №850 призначення та виплата грошової допомоги не здійснюється, якщо загибель (смерть), поранення (контузія, травма або каліцтво), інвалідність або часткова втрата працездатності без установлення інвалідності працівника міліції за висновком комісії з розслідування нещасного випадку є наслідком:

- учинення ним злочину, адміністративного правопорушення або дисциплінарного проступку;

- учинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння;

- навмисного спричинення собі тілесного ушкодження чи іншої шкоди своєму здоров`ю або самогубства (крім випадку доведення особи до самогубства, установленого судом);

- подання особою завідомо неправдивих відомостей для призначення і виплати грошової допомоги.

Суд звертає увагу, що розгляд заяви і доданих до неї документів, поданих працівником міліції для призначення і виплати одноразової грошової допомоги, повинен закінчуватись прийняттям відповідного рішення (про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги), однак у даному випадку таке рішення відповідачем не приймалось, що свідчить про недотримання ним встановленого законодавством порядку вирішення цього питання.

Крім того, повернення документів як таких, що не відповідають вимогам законодавства та Порядком №850 не передбачено, а тому дії Міністерства внутрішніх справ України про повернення документів позивача без прийняття рішення про призначення чи відмову у призначенні одноразової грошової допомоги суперечать зазначеним вище нормам.

При цьому, не є рішенням в розумінні п. 9 Порядку № 850 лист Департаменту фінансово-облікової політики МВС про повернення матеріалів на доопрацювання, оскільки не містить підстав та мотивів відмови у призначенні одноразової грошової допомоги.

Отже, формулювання причин відмови у листах не може розцінюватись як належний спосіб прийняття та обґрунтування рішень суб`єктом владних повноважень.

Суд дійшов висновку, що Міністерством внутрішніх справ України не прийнято рішення про виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги або відмову у виплаті, відповідно до п. 9 Порядку № 850.

Крім того, спосіб, у який МВС України розглянуло заяву та документи про виплату позивачу одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням ІІІ групи інвалідності, Законом №565-ХІІ та Порядком № 850 не передбачені.

Оскільки відповідачем жодного рішення відповідно до п. 9 Порядку №850 не приймалось, а надано лише відповідь викладену в листі щодо повернення матеріалів на доопрацювання, а тому ним фактично вчинено протиправні дії щодо неналежного розгляду матеріалів про призначення одноразової грошової допомоги.

Завданням адміністративного судочинства є перевірка правомірності рішень суб`єкта владних повноважень, щодо його відповідності критеріям, які пред`являються та закріплені у частині другій статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

При розгляді подання відповідач не прийняв жодного передбаченого законом рішення за наслідками вирішення питання стосовно призначення і виплати позивачу спірної грошової допомоги, яке може бути предметом оскарження.

Вищевказана позиція суду узгоджується із висновками Верховного Суду викладеними у постановах від 30 жовтня 2019 року по справі №П/811/1416/17.

Відповідно до ч.5 ст.242 Кодексу адміністративного судочинства України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Суд зазначає, що дії суб`єкта владних повноважень - активна поведінка, яка може мати вплив на права, свободи та інтереси фізичних та юридичних осіб, в той час коли бездіяльність - пасивна поведінка суб`єкта владних повноважень, яка може мати вплив на реалізацію прав, свобод та інтересів фізичної та юридичної особи. В даному випадку щодо повернення документів на доопрацювання суб`єктом владних повноважень були вчинені активні дії.

Суд вважає за необхідне для ефективного захисту прав, та інтересів позивача від порушень з боку суб`єкта владних повноважень застосувати положення частини 2 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України та вийти за межі позовних вимог в частині визнання протиправними дій Міністерства внутрішніх справ України щодо повернення матеріалів (висновку) про призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 , на доопрацювання.

Враховуючи викладене, у задоволенні позовних вимог про визнати протиправною бездіяльність Міністерства внутрішніх справ України, яка полягає у незатвердженому висновку Ліквідаційної комісії ГУМВС України в Харківській області від 15.09.2020 року про призначення одноразової грошової допомоги відповідно до Закону України від 20 грудня 1990 року №565-XII "Про міліцію" складений на підставі матеріалів працівника міліції ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 та визнання протиправним рішення Міністерства внутрішніх справ України, яке полягає у поверненні матеріалів про призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 на доопрацювання до Ліквідаційної комісії ГУМВС України в Харківській області, слід відмовити.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання Міністерства внутрішніх справ України розглянути матеріали про призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 у відповідності до вимог Наказу № 850 від 21.10.2015 року, суд зазначає наступне.

Органом, уповноваженим на прийняття рішення стосовно призначення позивачу спірної грошової допомоги, є саме Міністерство внутрішніх справ, до компетенції якого і входить розгляд документів, у зв`язку з чим, суд не може перебирати на себе вирішення такого питання, досліджувати відповідні документи, надавати їм оцінку, а також встановлювати на їх основі наявність чи відсутність у позивача права на призначення йому вказаної вище допомоги.

Завданням же адміністративного судочинства є перевірка правомірності рішень суб`єкта владних повноважень, щодо його відповідності критеріям, які пред`являються та закріплені у частині другій статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Враховуючи встановлені обставини, зазначена позовна вимога є передчасною та не підлягає задоволенню.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Керуючись положення частини 2 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає за необхідне зобов`язати Міністерство внутрішніх справ України повторно розглянути та прийняти рішення відповідно до пункту 9 Порядку № 850 по матеріалах щодо призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку з отриманням ІІІ групи інвалідності від захворювання, пов`язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ України з урахуванням правової оцінки, наданої судом у даному рішенні.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 19 лютого 2019 року по справі №802/498/18-а, 16 травня 2019 року по справі №822/2518/17.

Згідно частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Приймаючи до уваги вище наведене, враховуючи той факт, що відповідач як суб`єкт владних повноважень не довів перед судом належними та допустимими доказами правомірність повернення документів ОСОБА_1 на доопрацювання, суд доходить висновку, що Міністерство внутрішніх справ України діяло поза межами та не у спосіб визначений діючим законодавством України, а відтак позов підлягає частковому задоволенню.

Щодо стягнення з Міністерства внутрішніх справ України на користь ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований АДРЕСА_2 , витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5000 гривень, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно зі статтею 143 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Приписами статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з частиною 7 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Частинами 3-5 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Аналіз наведених правових норм свідчить, що документально підтверджені судові витрати підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень. При цьому, склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, відноситься до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату обґрунтованого гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку.

Так, ОСОБА_1 уклала з адвокатом Горобець Романом Миколайовичем договір про надання професійної правничої допомоги №04/11/20 від 17.11.2020. Предметом вказаного договору є: "надання Клієнту професійної правничої допомоги, в тому числі за окремими дорученнями останнього".

Відповідно до додаткової угоди №1 від 17.11.2020 до вказаного вище договору сторони домовились, що загальна вартість послуг адвоката складає 5000 (п`ять тисяч) гривень.

З підписаного сторонами Акту приймання - передачі наданих послуг від 22.12.2020 вбачається, що адвокатом на виконання умов договору №04/11/20 виконані наступні роботи:

- дослідження матеріалів про призначення одноразової грошової допомоги;

- проведення юридичного аналізу матеріалу;

- підготовка, складання та подання позову.

Відповідно до п.2 Акту приймання - передачі наданих послуг від 22.12.2020, загальна вартість послуг адвоката, що погоджена сторонами та належить до сплати Клієнтом, становить 5000,00 грн.

На підтвердження оплати вказаних послуг до матеріалів справи надано копію квитанції №0.0..1 на суму 5000,00 грн. та рахунок на оплату №1 від 17.11.2020.

З огляду на зазначені в акті прийому-передачі виконаних робіт від 22.12.2020 послуги надані позивачу адвокатом, суд зазначає наступне.

Дослідження матеріалів про призначення одноразової грошової допомоги та проведення юридичного аналізу матеріалу є послугами, які надавались до початку судового процесу, є такими, що не потребують спеціальних професійних навичок, а отже не відносяться до професійної правничої допомоги, а відтак кошти за надання адвокатом даних послуг відшкодуванню не підлягають.

При цьому, слід зауважити, що дослідження матеріалів про призначення одноразової грошової допомоги та проведення юридичного аналізу матеріалу, включає в себе процес підготовки, складання та подання позову.

При вирішенні питання щодо стягнення за рахунок бюджетних асигнувань відповідача витрат на професійну правничу допомогу судом, на виконання приписів частини 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, враховано правові висновки, викладені Верховним Судом в постанові від 26 червня 2019 року (справа №200/14113/18-а), Великої Палати Верховного Суду від 4 червня 2019 року (справа № 9901/350/18).

Враховуючи вище викладене, суд доходить висновку, що відшкодуванню підлягають витрати у розмірі 1666,70 грн за підготовку, складання та подання позову.

Розподіл судових витрат здійснюється з урахуванням норм ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись ст. ст. 14, 22, 194, 243, 246, 249, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Міністерства внутрішніх справ України (01024, вул. Академіка Богомольця, 10, м. Київ, ), третя особа - Ліквідаційна комісія Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області (61002, м. Харків, вул. Жон Мироносиць 5, ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, визнання протиправним рішення - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Міністерства внутрішніх справ України (вул. Богомольця, 10, м. Київ, 01601, ) щодо повернення матеріалів (висновку) про призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 на доопрацювання.

Зобов`язати Міністерство внутрішніх справ України (вул. Богомольця, 10, м. Київ, 01601, ) повторно, з урахуванням висновків суду, розглянути та прийняти рішення відповідно до пункту 9 Порядку № 850 по матеріалах щодо призначення ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) одноразової грошової допомоги у зв`язку з отриманням ІІІ групи інвалідності від захворювання, пов`язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ України.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) сплачений судовий збір у розмірі 840,80 (вісімсот сорок гривень 80 коп.) грн. за рахунок бюджетних асигнувань Міністерства внутрішніх справ України (01024, вул. Академіка Богомольця, 10, м. Київ, ).

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) витрати на правничу допомогу у розмірі 1666,70 (одна тисяча шістсот шістдесят шість гривень 70 коп.) грн. за рахунок бюджетних асигнувань Міністерства внутрішніх справ України (01024, вул. Академіка Богомольця, 10, м. Київ, ).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Спірідонов М.О.