Справа № 420/3107/21
Суддя: Завальнюк І.В.
Дата ухвалення: 2021-04-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/3107/21
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 квітня 2021 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Завальнюка І.В., розглянувши в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), третя особа Військова частина НОМЕР_1 , про визнання протиправними дій, скасування постанови та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із вказаним адміністративним позовом, в якому просить суд визнати протиправними дії Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) з внесення постанови про закінчення виконавчого провадження № 63007767 від 30.12.2020 та скасувати постанову про закінчення виконавчого провадження № 63007767 від 30.12.2020; зобов`язати відповідача відновити виконавчі дії з виконання виконавчого листа № 815/5179/17, виданого ООАС 04.08.2020, до повного виконання судового рішення.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що постановою ООАС від 04.12.17 по справі № 815/5179/17 визнано протиправним та скасовано пункт 3 наказу командира військової частини НОМЕР_1 ( по стройовій частині) № 221 від 15.09.2017 про відсторонення від виконання службових повноважень підполковника ОСОБА_1 - начальника служби метрології та стандартизації відділу матеріально - технічного забезпечення. Також зобов`язано командира військової частини НОМЕР_1 поновити ОСОБА_1 на посаді начальника служби метрології та стандартизації відділу матеріально-технічного забезпечення в/ч НОМЕР_1 з виплатою всіх належних видів грошового забезпечення, на отримання яких він втратив право у зв`язку з виданням наказу № 221 від 15.09.2017. На виконання зазначеного судового рішення Головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Щегловою Є.В.

14 вересня 2019 року було відкрито виконавче провадження ВП № 63007767. В межах цього виконавчого провадження державним виконавцем було отримано від боржника витяг з наказу від 30.06.2020 № 140, витяг з наказу від,03.07.2020 № 143, розрахунково-платіжну відомість від 07.08.2020 та платіжне доручення № 520 від 12.10.2020. Після отримання зазначених документів, державним виконавцем було встановлено, що вимоги виконавчого документа виконано фактично в повному обсязі і 30 грудня 2020 року винесено постанову про закінчення виконавчого провадження ВП № 63007767 на підставі пункту 9 частини 1 статті 39 та статті 40 Закону України «Про виконавче провадження». Про закінчення виконавчого провадження позивач дізнався після ознайомлення з його матеріалами 22 лютого 2021 року, що підтверджується відповідним записом в матеріалах виконавчого провадження ВП № 63007767.

Надані боржником документи, на підставі яких було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження ВП № 63007767, не є підтвердженням повного виконання постанови Одеського окружного адміністративного суду Одеси від 04 грудня 2017 року по справі №815/5179/17.

Наданим витягом з наказу від 30.06.2020 №140 підтверджується, що позивач був поновлений на посаді начальника служби метрології та стандартизації відділу матеріально-технічного забезпечення військової частини НОМЕР_1 з 30 червня 2020 року.

Витягом з наказу від 03.07.2020 року №143 підтверджується скасування пункту З наказу №221 від 15.09.2017, яким позивач був відсторонений від виконання службових повноважень на посаді начальника служби метрології та стандартизації відділу матеріально-технічного забезпечення військової частини НОМЕР_1 .

Але згідно розрахунково-платіжній відомості №150 від 07.08.2020 на виплату грошового забезпечення військовослужбовцю військової частини НОМЕР_1 позивачу нараховано грошове забезпечення за період з 15.09.2017 по 06.08.2018, тобто, не за весь період його відсторонення від посади, а лише за 11 місяців.

З огляду на те, що позивач був поновлений на посаді 30 червня 2020 року, грошове забезпечення за посадою начальника служби метрології та стандартизації відділу матеріально-технічного забезпечення військової частини НОМЕР_1 , від якої позивач був відсторонений, повинно бути нараховано за весь період його вимушеного прогулу - з 15.09.2017 по 30.06.2020. Така позиція відповідає правовій позиції Верховного Суду, яка висловлена в постанові від 10.05.2019 по справі №818/375/17.

Державним виконавцем, в порушення положень статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» не було проведено ефективного та своєчасного здійснення виконавчих дій, зокрема, не перевірено правомірності підстав для нарахування позивачу військовою частиною НОМЕР_1 належного йому за рішенням суду грошового забезпечення за неповний період вимушеного прогулу - з 15.09.2017 по 06.08.2018, що є неповним виконанням рішення суду.

Тому позивач вважає, що є передбачені законом підстави для визнання дій державного виконавця з безпідставного закінчення виконавчого провадження ВП № 63007767 протиправними із зобов`язанням відновити виконавчі дії до повного виконання виконавчого листа №815/5179/17, виданого Одеським окружним адміністративним судом 04 серпня 2020 року, в порядку статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України та статті 41 Закону України «Про виконавче провадження».

Ухвалою суду від 15.03.21 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі; ухвалено справу розглядати з урахуванням особливостей, встановлених для розгляду окремих категорій термінових справ; витребувано від Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) копії всіх матеріалів виконавчого провадження № 63007767 щодо примусового виконання виконавчого листа № 815/5179/17, виданого Одеським окружним адміністративним судом 04.08.20.

18.03.21 до суду від Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач позовні вимоги не визнав у повному обсязі, в задоволенні позову просив відмовити, зазначивши, що на виконанні у Відділі примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) з 14.09.2020 перебувало виконавче провадження № 63007767 з виконання виконавчого листа № 815/5179/17, виданого Одеським окружним адміністративним судом від 04.08.2020, про зобов`язання командира військової частини НОМЕР_1 поновити ОСОБА_1 на посаді начальника служби метрології та стандартизації відділу матеріально-технічного забезпечення в/ч НОМЕР_1 з виплатою всіх належних видів грошового забезпечення, на отримання яких він втратив право у зв`язку з виданням наказу № 211 від 15.09.2017. На підставі постанови Одеського окружного адміністративного суду від 04.12.2017 по справі № 815/5179/17 та постанови Верховного суду України від 18.06.2020 по справі № 815/5179/17, адміністративного провадження № К/9901/50943/18 було скасовано пункт 3 наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 15.09.2017 №221 та поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника служби метрології та стандартизації відділу матеріально-технічного забезпечення військової частини НОМЕР_1 наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 03.07.2020 № 143.

У зв`язку з організаційними заходами відповідно до спільних директив Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України від 28.12.2019 № Д-322/1/12дек та від 11.01.2020 № Д-322/1/1, листа Фінансово-економічного управління Командування Повітряних Сил України від 28.12.2019 № 350/147/1/4716 військова частина НОМЕР_1 не є розпорядником коштів третього рівня та з 01 січня 2020 року знаходиться на фінансовому забезпеченні в 297 комендатурі охорони та обслуговування м. Одеси, якою відповідно до Постанови Верховного Суду України від 18.06.2020 по справі № 815/5179/17, було нараховано та виплачено грошове забезпечення ОСОБА_1 за час проходження військової служби у період з 15.09.2017 по 06.08.2018 згідно розрахункової відомості № 150 від 07.08.2020 та платіжного доручення від 12 жовтня 2020 № 520 в розмірі 73 639,31 грн.

Враховуючи те, що вимоги виконавчого документа було виконано фактично у повному обсязі, що підтверджується копіями витягу з наказу від 30.06.2020 № 140, витягу з наказу від 03.07.2020 № 143, розрахунково-платіжної відомості від 07.08.2020, платіжного доручення № 520 від 12.10.2020, керуючись вимогами п.9 частини першої ст. 39, 40 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження № 63007767 було закінчено постановою про закінчення виконавчого провадження від 30.12.2020.

23.03.21 до суду від третьої особи Військової частини НОМЕР_1 надійшли пояснення щодо позову, згідно з якими військова частина просить відмовити в задоволенні позовних вимог, зважаючи на те, що відповідно до наказу командира в/ч НОМЕР_1 віл 30.06.20 № 140 позивач приступив до виконання службових обов`язків за посадою начальника служби метрології та стандартизації озброєння логістики в/ч НОМЕР_1 . Позивачу нараховано та виплачено всі види грошового забезпечення, на отримання яких він втрати право у зв`язку з виданням наказу № 221 від 15.09.2017, що підтверджується розрахунково-платіжною відомістю від 07.08.2020 № 150 297 комендатури охорони та обслуговування, яка відповідно до спільних директив Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України від 28.12.2019 № Д-322/1/4716, з 01.01.20 супроводжує фінансове забезпечення військової частини НОМЕР_1 . На виконання рішення ООАС від 04.12.2017 № 815/5179/17 розрахунок грошового забезпечення проведено за період з 15.09.2017 по 06.08.2018 в сумі 73 639,21 грн, так як саме в цей період діяв наказ командира в/ч НОМЕР_1 від 15.09.2017 № 221. Тобто грошове забезпечення виплачено за період, коли позивач перебував у списках особового складу військової частини НОМЕР_1 . У зв`язку з тим, що наказ командира в/ч НОМЕР_1 від 15.09.2017 № 221 не вливав на виплату грошового забезпечення позивача під час проходження служби у військовій частині НОМЕР_2 , підстав для нарахування позивачу грошового забезпечення в період з 06.08.2018 по 03.07.2020 немає.

23.03.21 до суду від позивача надійшли пояснення щодо пояснень третьої особи Військової частини НОМЕР_1 .

В судове засідання учасники справи через запроваджені в Одеському окружному адміністративному суді з 23.03.21 обмежувальні протиепідемічні заходи не з`явились; жодних клопотань з приводу їх неявки до суду не надходило; їх неприбуття відповідно до ч.3 ст.268 КАС України не перешкоджає розгляду справи.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про необґрунтованість адміністративного позову та відсутність підстав для його задоволення. Судом встановлено, що позивач проходить військову службу з 26 липня 1997 року по теперішній час.

Наказом Командувача Повітряних Сил Збройних Сил України (по особовому складу) від 08 травня 2015 року №187 позивач призначений начальником авіаційної комендатури (командиром військової частини НОМЕР_3 ).

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеса від 30 жовтня 2015 року, у зв`язку з врученням йому підозри по кримінальному провадженні за ч. 3 ст.368 КПК України, він був відсторонений від посади командира військової частини НОМЕР_3 , строком на 2 (два) місяця, тобто до 30 грудня 2015 року.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеса від 30 жовтня 2015 року, ОСОБА_1 обрано запобіжних захід - тримання під вартою.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 05 листопада 2015 року була скасована ухвала Приморського районного суду м. Одеса від 30 жовтня 2015 року та обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком на два місяці, починаючи з 29 жовтня 2015 року по 28 грудня 2015 року та в наступному цей строк не продовжувався.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 04 грудня 2015 року № 269 ОСОБА_1 звільнили з посади командира військової частини НОМЕР_3 і зарахували у розпорядження Командувача Повітряних Сил Збройних Сил України з утриманням в списках особового складу військової частини НОМЕР_1 з 03 грудня 2015 року.

В зв`язку з тим, що термін відсторонення від посади командира військової частини НОМЕР_3 та домашнього арешту закінчився, у лютому 2016 року командир військової частини НОМЕР_1 звернувся до Командувача Повітряних Сил Збройних Сил України щодо подальшого проходження служби підполковником ОСОБА_1 , на що надійшла відповідь №1582пз від 23 лютого 2016 року, в якій пропонувалось утримувати підполковника ОСОБА_1 у списках особового складу військової частини НОМЕР_1 та на всіх видах забезпечення, допустити до тимчасового виконання обов`язків та визначити подальше службове становище.

Не погодившись з таким рішенням, позивач звернувся з листом на ім`я Командувача Повітряних Сил Збройних Сил України стосовно відновлення його на посаді командира військової частини НОМЕР_3 та отримав негативну відповідь.

Відповідно до наказу Командувача Повітряних Сил Збройних Сил України (по особовому складу) від 30 червня 2016 року № 259 позивач був призначений начальником служби метрології та стандартизації відділу матеріально-технічного забезпечення військової частини НОМЕР_1 та на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 07 липня 2016 року №156 з 07 липня 2016 року приступив до виконання обов`язків на зазначеній посаді.

08 червня 2017 року Командувач Повітряних Сил Збройних Сил України підписав контракт з ОСОБА_1 на 5-ть років, про проходження військової служби в ЗСУ, який набрав чинності з 21 червня 2017 року.

15 вересня 2017 року командир військової частини НОМЕР_1 видав наказ (по стройовій частині) № 221 пунктом третім якого з 15 вересня 2017 року ОСОБА_1 , відсторонили від виконання службових повноважень на посаді начальника служби метрології та стандартизації відділу матеріально-технічного забезпечення.

Рішенням ООАС від 04.12.17 по справі № 815/5179/17 визнано протиправним та скасовано пункт 3 наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №221 від 15.09.2017р. про відсторонення від виконання службових повноважень підполковника ОСОБА_1 - начальника служби метрології та стандартизації відділу матеріально - технічного забезпечення; зобов`язано командира військової частини НОМЕР_1 поновити ОСОБА_1 на посаді начальника служби метрології та стандартизації відділу матеріально-технічного забезпечення в/ч НОМЕР_1 з виплатою всіх належних видів грошового забезпечення, на отримання яких він втратив право у зв`язку з виданням наказу № 221 від 15.09.2017.

Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 17 квітня 2018 року по справі № 815/5179/17 рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове про відмову у задоволенні позову.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 18 червня 2020 року постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 17 квітня 2018 року скасовано, а постанову Одеського окружного адміністративного суду від 4 грудня 2017 року у справі № 815/5179/17 залишено в силі.

У зв`язку із набранням 18 червня 2020 р. законної сили рішенням у справі № 815/5179/17, Одеським окружним адміністративним судом 04 серпня 2020 р. виданий виконавчий лист, який позивачем пред`явлено до примусового виконання до державної виконавчої служби.

Постановою Головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Щеглової Є.В. 14 вересня 2019 року було відкрито виконавче провадження ВП № 63007767 з примусового виконання виконавчого листа, виданого 04 серпня 2020 р. Одеським окружним адміністративним судом.

З огляду на наявні в матеріалах справи копії виконавчого провадження № 63007767, листом від 15.10.2020 № 350/174/29/248 в/ч НОМЕР_1 повідомила органу виконавчої служби, що у зв`язку з організаційними заходами, передбачених до спільними директивами Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України від 28.12.2019 № Д-322/1/12дек та від 11.01.2020 № Д-322/1/1, листа Фінансово-економічного управління Командування Повітряних Сил України від 28.12.2019 № 350/147/1/4716 військова частина НОМЕР_1 ( НОМЕР_4 ) не є розпорядником коштів третього рівня та з 01 січня 2020 року знаходиться на фінансовому забезпеченні в 297 комендатурі охорони та обслуговування м. Одеси. Також ОСОБА_1 поновили на посаді начальник служби метрології та стандартизації відділу матеріально-технічного забезпечення військової частини НОМЕР_1 наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 03.07.2020 № 143.

У зв`язку з виданням наказу командира в/ч НОМЕР_1 від 15.09.2017 № 221, викладено прохання звернутися до 297 комендатури охорони та обслуговування (09958153) АДРЕСА_1 , як правонаступника.

Зважаючи на викладене просили скасувати постанову про стягнення виконавчого збору та постанову про стягнення витрат виконавчого провадження.

26.10.20 ОСОБА_2 звернувся до державного виконавця із заявою, в якій просив зобов`язати командира в/ч НОМЕР_1 виплатити йому всі належні види грошового забезпечення, на отримання яких він втратив право у зв`язку з виданням наказу від 15.09.17 № 221 до видання наказу від 03.07.20 № 143, а саме за період з 15.09.17 по 03.07.20.

03.11.20 державним виконавцем складено вимогу № 10.03-10199, згідно якої листом ТВО командира в/ч НОМЕР_1 від 15.10.20 № 350/174/29/248 повідомлено Відділ, що ОСОБА_1 поновлено на посаді начальника служби метрології та стандартизації відділу матеріально-технічного забезпечення в/ч НОМЕР_1 , проте копію трудової книжки з відповідним записом до Відділу не надано.

Крім того, у Відділі відсутні докази правонаступництва 297 комендатури охорони та обслуговування щодо виплати грошового забезпечення ОСОБА_1 , а за виконавчим листом необхідно зобов`язати нарахувати та виплатити саме командира в/ч НОМЕР_1 .

У зв`язку із цим викладено вимогу в триденний термін з дати отримання вимоги надати на адресу Відділу копію трудової книжки ОСОБА_1 із внесенням відповідного запису, що підтверджує його поновлення на посаді; надати належним чином засвідчені копії документів, які підтверджують правонаступництво 297 комендатури охорони та обслуговування з питань виплати ОСОБА_1 всіх належних видів грошового забезпечення.

Постановою державного виконавця від 22.12.2020 відповідно до ст. ст. 63, 75 Закону України «Про виконавче провадження» за невиконання вимог виконавчого листа на командира в/ч НОМЕР_1 накладено штраф і розмірі 3400 грн.

Листом від 24.12.2020 № 350/174/29/2/60 начальник 297 комендатури охорони та обслуговування повідомив державному виконавцю, що за період з 15.09.2017 по 06.08.2018 згідно розрахункової відомості № 150 від 07.08.2020 та платіжного доручення від 12.10.20 № 520 ОСОБА_1 виплачено грошове забезпечення в розмірі 73639,31 грн.

30.12.2020 державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження № 63007767 на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39, ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження», - у зв`язку із повним виконанням виконавчого листа.

Не погодившись із вищезазначеною постановою, позивач звернувся за судовим захистом із даним позовом.

Оцінивши належність, допустимість, достовірність наданих сторонами доказів, а також достатність та взаємний зв`язок у їх сукупності, суд вважає позовні вимоги не підлягаючими задоволенню, з огляду на наступне.

Частиною 1 статті 1 Закону України "Про виконавче провадження" від 02 червня 2016 року №1404-VIII (далі - Закон № 1404-VIII) встановлено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій, визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За приписами п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону № 1404-VIII примусовому виконанню підлягають виконавчі листи та накази, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Згідно п. 1 ч. 1 та ч. 5 ст. 26 Закону № 1404-VIII виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 18 Закону № 1404-VIII виконавець зобов`язаний, зокрема, здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Частиною 6 статті 26 Закону № 1404-VIII передбачено, що за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною).

Статтею 63 Закону № 1404-VIII визначено порядок дій виконавця щодо перевірки виконання рішення боржником.

Так, за рішеннями, відповідно до яких боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного ч. 6 ст. 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Статтею 39 Закону № 1404-VIII передбачені підставі закінчення виконавчого провадження.

Зокрема, пунктом 9 частини 1 статті 39 Закону № 1404-VIII передбачено, що у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом виконавче провадження підлягає закінченню.

Як вбачається з матеріалів справи, 30.12.2020 державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження № 63007767 за виконавчим листом № 815/5179/17 на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39, ст. 40 Закону України «Про виконавча провадження», а саме у зв`язку з фактичним виконанням в повному обсязі рішення, згідно з виконавчим документом.

Підставою для висновку державного виконавця про фактичне виконавчого документа було:

скасування пункту 3 наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 15.09.2017 №221 та поновлення ОСОБА_1 на посаді начальника служби метрології та стандартизації відділу матеріально-технічного забезпечення військової частини НОМЕР_1 наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 03.07.2020 № 143;

нарахування виплата грошового забезпечення ОСОБА_1 за час проходження військової служби у період з 15.09.2017 по 06.08.2018 згідно розрахункової відомості № 150 від 07.08.2020 та платіжного доручення від 12 жовтня 2020 № 520 в розмірі 73 639,31 грн.

Однак позивач вважає, що виплату грошового забезпечення йому необґрунтовано здійснено не за весь період його відсторонення від посади, а лише за 11 місяців. Так, з огляду на те, що позивач був поновлений на посаді 30 червня 2020 року, грошове забезпечення за посадою начальника служби метрології та стандартизації відділу матеріально-технічного забезпечення військової частини НОМЕР_1 , від якої позивач був відсторонений, повинно бути нараховано за весь період його вимушеного прогулу на цій посаді - з 15.09.2017 по 30.06.2020.

Відповідно до листа т.в.о. командира в/ч НОМЕР_1 від 23.02.21 № 350/174/20/194/пс, розрахунок грошового забезпечення проведено за період з 15.09.2017 по 06.08.2018, так як в цей період діяв наказ командира в/ч НОМЕР_1 від 15.09.2017 № 221.

Згідно з наказом командувача Повітряних Сил Збройних Сил України (по особовому складу) від 12.07.2018 № 385 ОСОБА_1 призначено на посаду начальника групи радіонавігації та посадки літаків вузла радіотехнічного забезпечення в/ч НОМЕР_2 .

Згідно наказу командира в/ч НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 03.08.2018 № 193 ОСОБА_1 вибув з військової частини НОМЕР_1 до військової частини НОМЕР_2 для подальшого проходження служби.

За позицією в/ч НОМЕР_1 - боржника у виконавчому провадженні, у зв`язку із тим, що наказ командира в/ч НОМЕР_1 від 15.09.2017 № 221 не впливав на виплату грошового забезпечення ОСОБА_1 під час проходження служби у в/ч НОМЕР_2 , підстав для нарахування йому грошового забезпечення за період з 06.08.2018 немає.

Зі змісту виконавчого листа № 815/5179/17 вбачається, що командира військової частини НОМЕР_1 зобов`язано поновити ОСОБА_1 на посаді начальника служби метрології та стандартизації відділу матеріально-технічного забезпечення в/ч НОМЕР_1 з виплатою всіх належних видів грошового забезпечення, на отримання яких він втратив право у зв`язку з виданням наказу № 221 від 15.09.2017.

Слід зазначити, що рішеннями судів у справі № 815/5179/17 вирішено публічно-правовий спір щодо проходження публічної служби, підставою для якого слугувало відсторонення від виконання службових повноважень підполковника ОСОБА_1 - начальника служби метрології та стандартизації відділу матеріально - технічного забезпечення та поновити ОСОБА_1 на вказаній посаді з виплатою йому всіх видів грошового забезпечення, на отримання яких він втратив право у зв`язку з усуненням від виконання службових обов`язків.

За судовим розсудом в означеному спорі позивачеві, серед іншого, належить виплатити всі належні види грошового забезпечення, на отримання яких він втратив право у зв`язку з виданням наказу № 221 від 15.09.2017.

При цьому згідно з наказом командувача Повітряних Сил Збройних Сил України (по особовому складу) від 12.07.2018 № 385 ОСОБА_1 призначено на посаду начальника групи радіонавігації та посадки літаків вузла радіотехнічного забезпечення в/ч НОМЕР_2 .

Таким чином, з моменту призначення на посаду начальника групи радіонавігації та посадки літаків вузла радіотехнічного забезпечення в/ч НОМЕР_2 позивачу відновлено виплату грошового забезпечення за відповідною посадою.

Перебування позивача на посаді начальника групи радіонавігації та посадки літаків вузла радіотехнічного забезпечення в/ч НОМЕР_2 та отримання відповідного грошового забезпечення з одночасним перебуванням у стані відсторонення від виконання обов`язків начальника служби метрології та стандартизації відділу матеріально-технічного забезпечення в/ч НОМЕР_1 не свідчить про порушення базових прав військовослужбовця, зокрема права на матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби.

Оцінюючи матеріали виконавчого провадження в аспекті вирішеного судом спору по справі № 815/5179/17, суд дійшов висновку про те, що наказ командира в/ч НОМЕР_1 від 15.09.2017 № 221 не впливав на виплату грошового забезпечення ОСОБА_1 під час проходження служби у в/ч НОМЕР_2 , у зв`язку із чим підстави для нарахування йому грошового забезпечення за період з 06.08.2018 відсутні.

Прагнення позивача в розглядуваному спорі отримати грошове забезпечення за посадою начальника служби метрології та стандартизації відділу матеріально-технічного забезпечення військової частини НОМЕР_1 , від якої позивач був відсторонений, за весь період його вимушеного прогулу на цій посаді - з 15.09.2017 по 30.06.2020, не має легітимної мети, не відповідає вимогам законності, так як призведе фактично до отримання позивачем в періоді з 06.08.2018 одночасно двох грошових забезпечень. При цьому в межах розглядуваного спору судом не вирішуються питання сатисфакції та компенсації наслідків скасованого в судовому порядку наказу, а оцінюється виключно постанова про закінчення виконавчого провадження.

Одночасно суд зауважує, що в питаннях компенсації має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою. При цьому позивач не заперечує, що перебуваючи на посаді начальника групи радіонавігації та посадки літаків вузла радіотехнічного забезпечення в/ч НОМЕР_2 , отримував належне грошове забезпечення.

Слід зазначити, що державний виконавець не може на власний розсуд тлумачити виконавчі документи, зокрема судові рішення. Отже, за встановлених судом обставин, державний виконавець в ході здійснення виконавчих дій діяв ефективно, повно з`ясувавши обставини виконавчого провадження, врахувавши докази, надані стягувачем та боржником, які підтверджують повне виконання виконавчого документу.

При цьому суд враховує, що ухвалою ООАС від 02.09.2020 відмовлено в задоволенні заяви позивача про роз`яснення постанови суду по справі №815/5179/17 від 04.12.2017 з тих підстав, що судове рішення є чітким, зрозумілим та належним чином вмотивованим.

Таким чином, оскаржувана постанова про закінчення виконавчого провадження № 63007767 за виконавчим листом № 815/5179/17 винесена правомірно, за наявності підстав, передбачених ст. ст. 39, 40 Закону № 1404-VIII, а саме у зв`язку з фактичним виконанням в повному обсязі рішення, згідно з виконавчим документом. Покладені в основу даного позову аргументи позивача на увагу не заслуговують, так як відображають виключно його особисте розуміння та бачення належної йому до виплати суми за судовим рішенням, тобто способу виконання судового рішення.

Оцінюючи правомірність дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у ст. 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури.

Суд зазначає, що доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою, однак позивачем в ході судового розгляду справи не доведено неправомірність спірного дозволу.

В той же час, згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Вирішуючи спір, суд також враховує, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі «Суомінен проти Фінляндії (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року).

З урахуванням викладеного, за результатами з`ясування обставини у справі та їх правової оцінки суд дійшов висновку про необґрунтованість адміністративного позову та відсутність підстав для його задоволення.

Судові витрати розподілити відповідно до ст. 139 КАС України.

Керуючись ст.ст. 139, 242-246, 272, 287 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_5 ) Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (Одеська область, м. Одеса, вул. Б. Хмельницького, буд. 34, 65007; ), третя особа Військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_3 ; ЄДРПОУ НОМЕР_4 ), про визнання протиправними дій, скасування постанови та зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 272 КАС України.

Рішення може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня його підписання.

Суддя І.В. Завальнюк