Справа № 420/6240/20
Суддя: Єфіменко К.С.
Дата ухвалення: 2021-04-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/6240/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2021 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Єфіменка К.С., розглянувши в письмовому провадженні в порядку загального позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління ДПС в Одеській області (вул.Семінарська,5, м.Одеса, 65044) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень Головного управління ДПС в Одеській області №0-1551, №0-1551, №0-1551, №0-1551 від 02.03.2020 року,-

В С Т А Н О В И В:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Одеській області, у якому позивач просить:

визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення форми "Ф" Головного управління ДФС у Одеській області, яким ОСОБА_1 було визначено суму податкового зобов`язання за податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості на загальну суму 189076,46 грн., а саме: №0-1551 від 02.03.2020 року, за податковий період 2017 року - 44729,60 грн., № 0-1551 від 02.03.2020 року, за податковий період 2018 року - 52040,09 грн., №0-1551 від 02.03.2020 року, за податковий період 2019 року - 33905,63 грн., №0-1551 від 02.03.2020 року, за податковий період 2019 року - 58401,14 грн. - повністю.

стягнути з Головного управління ДФС в Одеській області (65044, Одеська обл., місто Одеса, вулиця Семінарська, будинок 5; ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 , АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , судовий збір у розмірі 840 грн.80 коп. (вісімсот сорок гривень 80 коп.).

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що ГУ ДФС в Одеській області під час формування оскаржуваних податкових повідомлень-рішень не зясувала належність права власності ОСОБА_1 , та визначила суму податкового зобов`язання за платежем «податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки», на загальну суму 189076,46 грн., чим перевищила свої повноваження, та прийняла незаконні рішення. Це слугувало підставою для звернення позивача до суду із даним позовом.

Ухвалою суду від 10.08.2020 року було відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження.

Ухвалою суду від 07.09.2020 року продовжено розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 16.12.2020 року зупинити провадження по справі №420/6240/20 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень Головного управління ДПС в Одеській області №0-1551, №0-1551, №0-1551, №0-1551 від 02.03.2020 року, до завершення обмежувальних протиепідемічних заходів, але не пізніше 29.09.2020 року.

Ухвалою суду від 31.03.2021р. поновлено розгляд справи за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень Головного управління ДПС в Одеській області №0-1551, №0-1551, №0-1551, №0-1551 від 02.03.2020 року. Закрито підготовче провадження у справі. Призначено адміністративну справу до судового розгляду по суті в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без виклику учасників судочинства на « 12» квітня 2021 року.

Представник відповідача 07.09.2020 року за (вхід.№35404/20) надав до суду відзив щодо відмови позивачу у задоволенні позовних вимог у повному обсязі пославшись на те, що спірними рішеннями позивачу визначено суму податкового зобов`язання за платежем додаток на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2017, 2018 та 2019 роки. Відповідно до даних АІС «Податковий блок» за ОСОБА_1 як за власником знаходиться 187/1000 нежитлового приміщення, розташованого за адресою АДРЕСА_3 площею 1397.8 кв.м. та АДРЕСА_4 (з 13.03.2019 року) площею 975 кв.м. Одеською міською радою було надано контролюючому органу інформацію щодо встановлених. Одеською міською радою ставок та надання пільг юридичним та/або різичним особам зі сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки. У 2017, 2018 та 2019 роках ставки податку для об`єктів нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних осіб та житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності юридичних осіб, встановлюються у розмірі 1 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 кв. метр бази оподаткування». Відповідно у 2017 році ставка податку склала 32 грн. за 1 кв. метр оподаткування, у 2018 році ставка податку склала 37, 23 грн. за 1 кв. метр оподаткування та у 2019 році ставка податку склала 41,73 грн. за 1 кв. метр оподаткування. З урахування зазначеного ГУ ДПС в Одеській області вважає позовні вимоги ОСОБА_1 повністю необґрунтованими.

Дослідивши наявні в справі письмові докази, суд встановив наступні факти та обставини.

Головним управлінням ДФС в Одеській області з посиланням на приписи п.54.3.3 п.54.3 ст. 54,п.266.7.2 п.266.7 ст.266 ПК України прийнято податкові повідомлення-рішення форми "Ф" за кодом бюджетної класифікації 18010300, якими ОСОБА_1 визначено суму податкового зобов`язання за платежем «податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки», на загальну суму 189076,46 грн., а саме: №0-1551 від 02.03.2020 року, за податковий період 2017 року - 44729,60 грн., № 0-1551 від 02.03.2020 року, за податковий період 2018 року - 52040,09 грн., №0-1551 від 02.03.2020 року, за податковий період 2019 року - 33905,63 грн., №0-1551 від 02.03.2020 року, за податковий період 2019 року - 58401,14 грн.

Як встановлено судом з 26.09.2011 року, ОСОБА_1 на праві власності належав вищевказаний об`єкт нерухомості , загальною площею 1397,8 кв.м., нежитлові будівлі та споруди, що підтверджується свідоцтвом про право власності від 23.05.2011 року.

Рішенням Приморського районного суду м.Одеси від 03 липня 2013 року справа № 522/6522/13, моє право власності було скасовано в розмірі 1397,8 кв.м., свідоцтво про право власності від 23.05.2011 р., видане виконавчим комітетом Одеської міської ради на моє ім`я , на нежитлові приміщення площею 1397,8 кв.м., що розташовані за адресою: АДРЕСА_3 , скасовано, реєстрація права власності на нежитлові приміщення площею 1397,8 кв.м., що розташовані за адресою: АДРЕСА_3 , скасовано. Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 07.11.2013 року вищезазначене рішення залишено в силі, в розгляді касаційної скарги у Вищому спеціалізованому суді України відмовлено, що підтверджується ухвалою від 23.12.2013 року.

На праві власності ОСОБА_1 належать, нежитлові приміщення, загальною площею: 1404,6 кв.м., за адресою: АДРЕСА_3 ., що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 15.10.2019 р., дата державної реєстрації 10.10.2019 року (реєстраційний номер запису про право власності: 33658961).

Відповідно до довідки комунального підприємства «Право» від 22.03.2011 року, адреса об`єкта нерухомого майна нежитлові будівлі та споруди, що розташовані за адресою: АДРЕСА_4 відповідає наступній адресі, зареєстрованій в адресному реєстрі АДРЕСА_3 , на підставі рішень Одеської міської ради від 09.11.2005 року № 4858-ІУ, від 30.11.2006 року № 628-У та фактичним місцем знаходження об`єкту.

Зазначене також підтверджується розпорядженням Приморської районної адміністрації № 410 від 27.04.2011 року, «Про присвоєння нежитловим приміщенням поштової адреси: АДРЕСА_3 .

Таким чином, відповідно до вищевказаного, існує лише один об`єкт нерухомого майна, який з 10.10.2019 року зареєстрований за мною, ОСОБА_1 , на праві власності , загальною площею 1404,6 кв.м., за адресою: АДРЕСА_3 .

Вирішуючи спір, що виник між сторонами, суд виходить з наступного.

Згідно зі статтею 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України.

Відповідно до підпункту 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України (в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин) платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Пунктом 126.1 статті 126 зазначеного Кодексу передбачено, що у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання (крім випадків передбачених пунктом 126.2 цієї статті) протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці більше 30 календарних днів, наступних за днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

01.01.2015 р. набув чинності Закон України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» від 28.12.2014 р. №71-VIII, яким запроваджено податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Згідно приписів ст. 265 ПК України податок на майно складається з: податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки; транспортного податку та плати за землю.

Порядок оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, визначено статтею 266 ПК України.

Відповідно до підпункту 266.1.1 п.266.1 статті 266 Податкового кодексу України платниками податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Згідно з підпунктом 266.2.1 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України, об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.

Відповідно до підпункту 266.10.1 пункту 266.10 статті 266 Податкового кодексу України податкове зобов`язання за звітний рік з податку сплачується:

а) фізичними особами - протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення-рішення;

б) юридичними особами - авансовими внесками щокварталу до 30 числа місяця, що наступає за звітним кварталом, які відображаються в річній податковій декларації.

З аналізу вищезазначених норм вбачається, що 60 денний строк сплати позивачем визначеного відповідачем зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки починає свій відлік від дня, що настає за днем отримання позивачем податкового повідомлення-рішення, яким визначено суму грошового зобов`язання із вказаного податку.

Відповідно до статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Частиною другою статті 74 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування

Разом з цим, відповідач не надав суду доказів на підтвердження належність позивачу майна за яке нараховано податковий борг, у зв`язку з чим суд позбавлений можливості визначити наявність чи відсутність порушення граничних строків їх сплати позивачем.

Більш того у відзиві на адміністративний позов відповідач зазначає, що відповідно до даних АІС «Податковий блок» за ОСОБА_1 як за власником знаходиться 187/1000 нежитлового приміщення, розташованого за адресою АДРЕСА_3 площею 1397.8 кв.м. та АДРЕСА_4 (з 13.03.2019 року) площею 975 кв.м.

У свою чергу відповідно до абзац другий частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлює, що суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення.

Отже, не надання доказів на підтвердження наявності права власності позивача на нежитлові приміщення, стосовно яких винесені повідомлення-рішення форми "Ф" у зазначені в них періоди та докази щодо підстав виникнення податкових зобов`язань, їх розміру, дати виникнення і граничних строків сплати унеможливлює суд встановити порушення ОСОБА_1 податкового законодавства України не може.

З огляду на викладене, суд вважає, що податкові повідомлення-рішення форми "Ф" за кодом бюджетної класифікації 18010300: №0-1551 від 02.03.2020 року, за податковий період 2017 року - 44729,60 грн., № 0-1551 від 02.03.2020 року, за податковий період 2018 року - 52040,09 грн., №0-1551 від 02.03.2020 року, за податковий період 2019 року - 33905,63 грн., №0-1551 від 02.03.2020 року, за податковий період 2019 року - 58401,14 грн. є протиправним та підлягає скасуванню, оскільки відповідачем належними та допустимими доказами не доведено право власності позивача на нежитлові будівлі, які є предметом оподаткування.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На думку Одеського окружного адміністративного суду, відповідачем не доведено правомірність оскаржуваного податкового повідомлення-рішення з урахуванням вимог, встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, адміністративний позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки позов задоволено, на користь ОСОБА_1 належить присудити сплачену нею суму судового збору у розмірі 1891 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС в Одеській області.

Керуючись ст.ст.139,241-246,263 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління ДПС в Одеській області (вул.Семінарська,5, м.Одеса, 65044) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень Головного управління ДПС в Одеській області №0-1551, №0-1551, №0-1551, №0-1551 від 02.03.2020 року - задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення форми "Ф" Головного управління ДФС у Одеській області,

- №0-1551 від 02.03.2020 року, за податковий період 2017 року - 44729,60 грн.

- № 0-1551 від 02.03.2020 року, за податковий період 2018 року - 52040,09 грн.

- №0-1551 від 02.03.2020 року, за податковий період 2019 року - 33905,63 грн.

- №0-1551 від 02.03.2020 року, за податковий період 2019 року - 58401,14 грн.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) понесені нею витрати по сплаті судового збору розмірі 1891,00 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС в Одеській області (вул.Семінарська,5, м.Одеса, 65044, Код ).

Рішення суду може бути оскаржено до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в місячний строк з дня отримання повного тексту судового рішення, в порядку п.15.5 Перехідних положень КАС України.

Суддя К.С. Єфіменко