Справа № 200/2018/21-а
Суддя: Зеленов А.С.
Дата ухвалення: 2021-04-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 квітня 2021 р. Справа№200/2018/21-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Суддя Донецького окружного адміністративного суду Зеленов А.С., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Бахмутсько-Лиманського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

24 лютого 2021 року на адресу суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Бахмутсько-Лиманського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області, в якій просить суд:

- визнати неправомірним та скасувати рішення Бахмутсько-Лиманського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області №549 від 20 жовтня 2020 року про відмову в перерахунку пенсії ОСОБА_1 відповідно до заяви №9419 від 16 жовтня 2020 року;

- зобов`язати Бахмутсько-Лиманське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області здійснити перерахунок пенсії, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 із зарахуванням до стажу періодів роботи: з 1 жовтня 2007 року по 31 грудня 2018 року на посаді головного бухгалтера; з 1 січня 2019 року по 17 квітня 2020 року на посаді заступника головного бухгалтера КНП "Обласний клінічний протитуберкульозний диспансер" в подвійному розмірі відповідно до ст. 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення";

- зобов`язати Бахмутсько-Лиманське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області виплатити новий розмір пенсії з 16 жовтня 2020 року (з моменту подачі заяви про перерахунок пенсії), з урахуванням раніше виплачених сум.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що згідно рішення комісії Бахмутсько-Лиманського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області №549 від 20.10.2020 їй було відмовлено в перерахунку пенсії по стажу відповідно до ст. 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення», оскільки відсутні підстави для зарахування періоду роботи в КНП «Обласному клінічному протитуберкульозному диспансері» у подвійному розмірі.

Позивач не погоджується з рішенням відмовідача та вважає, що воно порушує його конституційні права на гідне пенсійне забезпечення.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 26 лютого 2021 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі №200/2018/21-а за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення учасників справи.

Сторони про відкриття провадження у справі були повідомлені судом належним чином, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами.

У строк, встановлений судом, через відділ документообігу та архівної роботи суду від відповідача надійшов відзив на адміністративний позов ОСОБА_1 , в якому відповідач заперечив проти задоволення заявлених вимог позивача. Свою позицію відповідач вмотивовував тим, що позивач 16.10.2020 звернулась до управління із заявою №9419 про перерахунок пенсії. Для перерахунку пенсії було надано довідку про стаж № 01/2399 від 05.10.2020, видану Комунальним некомерційним підприємством «Обласним клінічним протитуберкульозним диспансером» за період роботи з 01.10.2007 р. по 17.04.2020 р. Згідно частини 4 статті 24 Закону України №1058 пільговий порядок обчислення стажу роботи, передбачений законодавством, що діяло раніше, за період з 1 січня 2004 року застосовується виключно в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах та за вислугу років, у зв`язку з чим, позивачу відмовлено в перерахунку пенсії/а.с.32-35/.

Щодо клопотання відповідача у відзиві про розгляд справи за правилами загального позовного провадження, суд зазначає наступне.

В силу приписів статті 12 КАС України визначено, що адміністративне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного).

Відповідно до положень ч. 2 ст. 257 КАС України за правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

Згідно з ч. 3 ст. 257 КАС України при вирішенні питання про розгляд справи за правилами спрощеного або загального позовного провадження суд враховує: значення справи для сторін; обраний позивачем спосіб захисту; категорію та складність справи; обсяг та характер доказів у справі; кількість сторін та інших учасників справи; чи становить розгляд справи значний суспільний інтерес; думку сторін щодо необхідності щодо необхідності розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

В клопотанні відповідача не наведені конкретні обставини, що ускладнюють розгляд справи в порядку спрощеного провадження. Крім того, відповідачем надано відзив на позовну заяву та матеріали пенсійної справи позивача. Ознайомившись із матеріалами справи, враховуючи категорію справи та характер спірних правовідносин, обсяг та характер доказів у справі, суд дійшов висновку про відсутність підстав для розгляду справи за правилами загального позовного провадження.

Згідно з нормами статті 258 КАС України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Перевіривши матеріали справи, вирішивши питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, судом встановлено наступне.

З матеріалів справи вбачається, що позивач є громадянкою України (паспорт серії НОМЕР_1 виданий Артемівським МВ УМВС України в Донецькій області 18 червня 2002 року), РНОКПП НОМЕР_2 , пенсіонером за віком (пенсійне посвідчення НОМЕР_3 ) зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 /а.с.9-11,12/.

Відповідач Бахмутсько-Лиманське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області () є суб`єктом владних повноважень, органом виконавчої влади, основним завданням яких, згідно вимог чинного законодавства, зокрема, є реалізація державної політики з питань пенсійного забезпечення.

Положенням про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також про об`єднані управління, затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 22 грудня 2014 року № 28-2 на управління покладені повноваження, зокрема, щодо призначення (здійснення перерахунку) і виплати пенсії, щомісячного довічного грошове утримання суддям у відставці, допомоги на поховання та інших виплат відповідно до законодавства; забезпечення своєчасного і в повному обсязі фінансування та виплату пенсій, щомісячного довічного утримання суддям у відставці, допомоги на поховання та інших виплат, які згідно із законодавством здійснюються за рахунок коштів Фонду та інших джерел, визначених законодавством (підпункти 7,8 пункту 4 Положення).

ОСОБА_1 перебуває в Бахмутсько-Лиманському об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України Донецької області як отримувач пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Як вбачається з матеріалів справи, позивач 16.10.2020 звернулась до Бахмутсько-Лиманського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області з заявою про перерахунок пенсії за ч.4 статті 42.

Рішенням відповідача від 20.10.2020 року № 549, відмовлено ОСОБА_1 в перерахунку пенсії, оскільки відсутні підстави для зарахування періоду роботи в «Обласному клінічному протитуберкульозному диспансері» з 01.10.2007 року по 17.04.2020 року у подвійному розмірі, вмотивоване тим, що пільговий порядок обчислення стажу роботи, передбачений законодавством, що діяло раніше, за період з 1 січня 2004 року застосовується виключно в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах та за вислугу років/а.с.26/.

Позивач не погоджується з рішенням відповідача від 20.10.2020 № 549, у зв`язку з чим змушена була звернутися до суду.

Надаючи правову оцінку правовідносинам суд виходив з наступного.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та способом, передбаченими Конституцією та законами України.

Згідно із статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначаються Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року №1058-IV (далі - Закон №1058-IV).

Статтею 8 Закону №1058-IV передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Згідно із частиною першою статті 26 Закону №1058-IV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років.

Відповідно до статті 24 Закон №1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

За змістом п. 2 розділу XV прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України "Про пенсійне забезпечення".

Згідно з п.3 ст. 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у разі якщо застрахована особа після призначення пенсії продовжувала працювати, то провадиться перерахунок пенсії з врахуванням страхового стажу після призначення пенсії.

Прикінцевими положеннями Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначено, що до запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах за списками № 1 і 2, а також за вислугу років, здійснюється за названим Законом у разі досягнення пенсійного віку та за наявності трудового стажу, передбаченого Законом України «Про пенсійне забезпечення».

Вимогами п.4 ст. 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» встановлено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених Законом.

Крім того, редакція статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» є чинною на теперішній час. Стаття 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» не скасовує ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та не зупиняє її дію.

Водночас, нормами ст.16 Прикінцевих положень ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що положення Закону України "Про пенсійне забезпечення" застосовуються в частині визначення права на за вислугою років.

Відповідно до ст.22 Конституції України, конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Вищевикладене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду викладеною в постанові від 04.12.2019 у справі №689/872/17, адміністративне провадження №К/9901/30623/18.

Закон №1058-IV набрав чинності 1 січня 2004 року.

До цього моменту пенсійні відносини врегульовувалися Законом України "Про пенсійне забезпечення" від 5 листопада 1991 року №1788-XII (далі - Закон №1788-XII).

Згідно із статтею 60 Закону № 1788-XII робота в лепрозорних і протичумних закладах охорони здоров`я, у закладах (відділеннях) з лікування осіб, заражених вірусом імунодефіциту людини або хворих на СНІД, в інших інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров`я, у патолого-анатомічних і реанімаційних відділеннях закладів охорони здоров`я, а також у закладах з надання психіатричної допомоги зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про протидію захворюванню на туберкульоз» від 05.07.2001 №2586-III протитуберкульозні заклади - лікувально-профілактичні заклади охорони здоров`я (протитуберкульозні диспансери, лікарні, санаторно-курортні, інші заклади) чи їх структурні підрозділи, в яких надається медична допомога хворим на туберкульоз. Перелік протитуберкульозних закладів затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері охорони здоров`я.

Згідно з частиною 1статті 10 цього Закону медична допомога хворим на туберкульоз надається амбулаторно або в умовах стаціонару протитуберкульозного закладу відповідно до галузевих стандартів надання медичної допомоги та стандарту інфекційного контролю за захворюванням на туберкульоз.

Відповідно до Переліку туберкульозних закладів, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я від 16.07.2009 №514, до переліку туберкульозних закладів належить, зокрема, протитуберкульозний диспансер.

Таким чином, з наведених вище положень вбачається, що протитуберкульозний диспансер належить до закладу охорони здоров`я, в якому надається медична допомога хворим на туберкульоз, що є інфекційною хворобою, а тому робота у такому медичному закладі має бути зарахована до стажу роботи у подвійному розмірі.

Разом з тим, частиною першою статті 22 Закону України "Про протидію захворюванню на туберкульоз" встановлено, що працівникам протитуберкульозних закладів, які надають медичну допомогу хворим на туберкульоз, працюють із живими збудниками туберкульозу чи матеріалами, що їх містять, здійснюють догляд за хворими на туберкульоз та/або прибирання приміщень, у яких перебувають такі хворі, встановлюються підвищені посадові оклади у зв`язку із шкідливими і важкими умовами праці, надбавка за вислугу років та інші надбавки і доплати. Перелік робіт, професій і посад, зайняття яких дає право на підвищені посадові оклади, затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері охорони здоров`я.

Умови та розміри оплати праці працівників протитуберкульозних закладів визначаються Кабінетом Міністрів України.

Згідно частини 1 статті 23 Закону України №2586-III працівники протитуберкульозних закладів, зазначені у частині першій статті 22 цього Закону, мають право на: щорічну відпустку тривалістю 36 календарних днів; щорічне безоплатне одержання путівки для санаторно-курортного лікування; пенсію за віком на пільгових умовах у порядку, встановленому пенсійним законодавством.

Системний аналіз наведених правових норм свідчить про те, що визначальним питанням для віднесення періоду роботи до стажу, який зараховується у подвійному розмірі, є саме робота в протитуберкульозному закладі, яку виконувала позивач.

Згідно зі статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

За приписами статті 48 Кодексу законів про працю України, положення якої кореспондуються зі статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

В трудовій книжці ОСОБА_1 містяться наступні записи щодо спірного періоду роботи:

01.10.2007 позивач зарахована на посаду головного бухгалтера у КЛПУ «Обласний клінічний протитуберкульозний диспансер» (підстава: наказ від 01.10.2007 №26-к);

10.10.2016 КЛПУ «Обласний клінічний протитуберкульозний диспансер» перейменовано на КЛПУ «Міський протитуберкульозний диспансер м. Бахмут» (наказ №62 від 10.10.2016);

01.01.2019 КЛПУ «Міський протитуберкульозний диспансер м. Бахмут» реорганізовано шляхом приєднання до Комунального закладу охорони здоров`я «Обласний клінічний протитуберкульозний диспансер» у Відокремлений структурний підрозділ комунального закладу охорони здоров`я «Обласний клінічний протитуберкульозний диспансер» м. Бахмут (підстава: розпорядження Голови обласної державної адміністрації, керівника обласної військово-цивільної адміністрації від 02.03.2018 №291/5-18);

01.01.2019 вважати працюючою на посаді заступника головного бухгалтера Відокремлений структурний підрозділ комунального закладу охорони здоров`я «Обласний клінічний протитуберкульозний диспансер» м. Бахмут з 01 листопада 2019 року реорганізована шляхом перетворення на Комунальне некомерційне підприємство «Обласний клінічний протитуберкульозний диспансер» (підстава: наказ від 01.11.2019 року №120);

17.04.2020 позивач звільнена у зв`язку з відмовою від продовження роботи внаслідок зміни істотних умов праці (підстава: наказ від 17.04.2020 №209 к/тр).

Позивачем до матеріалів справи було надано Довідку про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів в ній від 05.10.2020 року №01/2399 видану Комунальним некомерційним підприємством «Обласний клінічний протитуберкульозний диспансер», в якій зазначено, що ОСОБА_1 працювала в Комунальному некомерційному підприємстві «Обласний клінічний протитуберкульозний диспансер» за період з 01.01.2007 по 31.12.2018 на посаді головного бухгалтера, за період з 01.01.2019 по 17.04.2020 на посаді заступника головного бухгалтера.

Як вже було зазначено судом, визначальним питанням для віднесення періоду роботи до стажу, який зараховується у подвійному розмірі, є саме робота в протитуберкульозному закладі, яку виконувала позивач.

Наказ Міністерства охорони здоров`я України від 28.10.2002 №385 «Про затвердження переліків закладів охорони здоров`я, лікарських, провізорських посад, посад молодших спеціалістів з фармацевтичною освітою, посад професіоналів у галузі охорони здоров`я та посад фахівців у галузі охорони здоров`я з у закладах охорони здоров`я» містить вичерпний перелік посад працівників закладу охорони здоров`я. При цьому, таких посад як головний бухгалтер та заступник головного бухгалтера у зазначеному переліку не міститься.

Тобто, відповідно до Закону України №2586-III можливість зарахування до стажу роботи в подвійному розмірі пов`язується із виконанням відповідної роботи та безпідставно стверджувати про наявність підстав для зарахування до стажу роботи в подвійному розмірі певного періоду роботи лише з тих міркувань, що позивач працювала у протитуберкульозному закладі.

Доказів того, що позивач при виконанні своїх обов`язків головного бухгалтера та заступника головного бухгалтера надавала медичну допомогу хворим на туберкульоз, працювала із живими збудниками туберкульозу чи матеріалами, що їх містять, здійснювала догляд за хворими на туберкульоз та/або прибирала приміщення, у яких перебували такі хворі, матеріали справи не містять, що свідчить про відсутність підстав для зарахування до стажу роботи у подвійному розмірі відповідно до статті 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення" періоду роботи на посаді головного бухгалтера та заступника головного бухгалтера, оскільки такі посади не є такими, що за своїм характером відноситься до роботи, яка дає право на зарахування стажу роботи у подвійному розмірі.

Посилання позивача на постанову Верхового суду від 23.01.2019 у справі №485/103/17, суд вважає помилковим, оскільки обставини у справах є різними.

Враховуючи зазначене, підстави для зарахування позивачу періоду роботи з 01.10.2007 по 31.12.2018 на посаді головного бухгалтера та з 01.01.2019 по 17.04.2020 на посаді заступника головного бухгалтера в Комунальному некомерційному підприємстві «Обласний клінічний протитуберкульозний диспансер» у подвійному розмірі відсутні.

За встановлених в цій справі обставин та з урахуванням правового регулювання спірних правовідносин суд дійшов висновку, що позовні вимоги необґрунтовані і у задоволенні позову слід відмовити повністю.

Суд враховує положення Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

При цьому, зазначений Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Сторонами суду не наведено інших специфічних, доречних та важливих аргументів, які суд зобов`язаний оцінити, виконуючи свої зобов`язання щодо пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

За правилами статті 139 КАС України понесені позивачем витрати у виді судового збору за подання даного позову покладаються на позивача та відшкодуванню не підлягають.

Керуючись статтями 2, 8, 9, 19, 20, 32, 77, 90, 94, 132, 139, 241-246, 250, 255, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , фактична адреса: АДРЕСА_3 , ІПН НОМЕР_2 ) до Бахмутсько-Лиманського б`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (вул. Миру, 35, м. Бахмут, 84500, ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.

Рішення прийнято в порядку спрощеного позовного провадження. Повний текст рішення виготовлено та підписано 12 квітня 2021 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Текст рішення розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса сторінки: http://www.reyestr.court.gov.ua/).

Суддя А.С. Зеленов