Справа № 600/851/21-а
Суддя: Боднарюк Олег Васильович
Дата ухвалення: 2021-04-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2021 р. м. Чернівці Справа № 600/851/21-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Боднарюка О.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Чернівецькій області до ОСОБА_1 , про стягнення платежів, -

В С Т А Н О В И В:

Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Чернівецькій області (далі - позивач), звернулось в суд з позовом до ОСОБА_1 (далі - відповідач), в якому просить:

- стягнути з ОСОБА_1 на користь Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Чернівецькій області капіталізовані платежі в розмірі 423457,51 грн на розрахунковий рахунок Чернівецького міського відділення управління виконавчого дирекції Фонду соціального страхування України в Чернівецькій області.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ.

1. Позов обґрунтовано тим, що 03.08.2020 р. проведена державна реєстрація припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 за його рішенням. При цьому, позивач вказав, що Чернівецьким міським відділенням виконавчої дирекції Фонду станом на дату припинення підприємницької діяльності відповідача виплачується щомісячна страхова виплата ОСОБА_2 , як потерпілому на виробництві, який отримав травму 21.02.2006 року під час роботи у фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 .

Оскільки припинення фізичною особою-підприємцем не припиняє її зобов`язань, що виникли під час провадження такої діяльності, позивач зазначає, що суми капіталізованих платежів, які передбачені на оплату страхових виплат потерпілому ОСОБА_2 , та не сплачені відповідачем, підлягають стягненню в судовому порядку.

2. Відповідач у встановлений ухвалою суду строк, не подав до суду відзив на адміністративний позов, будь-яких пояснень, заяв чи клопотань до суду від нього також не надходило. На адресу суду, повернулося поштове відправлення з ухвалою про відкриття провадження у даній справі, яке не вручене адресату з незалежних від суду причин, а саме "за закінченням терміну зберігання". Ухвала про відкриття провадження у справі разом з копією позову була надіслана на адресу відповідача за місцем реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1 .

Частиною 11 статті 126 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) передбачено, що у разі повернення поштового відправлення із повісткою, яка не вручена адресату з незалежних від суду причин, вважається, що така повістка вручена належним чином.

Таким чином, відповідач належним чином повідомлений судом про можливість подання відзиву на позовну заяву, однак зазначеним правом не скористався. А тому враховуючи приписи частини шостої статті 162 КАС України, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ В СПРАВІ.

1. Ухвалою суду від 02 жовтня 2020 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.

ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ОБСТАВИНИ ТА ВІДПОВІДНІ ПРАВОВІДНОСИНИ.

1. ОСОБА_1 згідно даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, 06.09.2017 р. був зареєстрований як фізична особа-підприємець та перебував, зокрема, на обліку в Чернівецькому міському відділенні Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Чернівецькій області як платник страхових внесків на соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань.

2. Для підтвердження наявності у відповідача зобов`язань для розрахунку з потерпілими на виробництві, позивачем до матеріалів справи надано розрахунок потреби в капіталізації платежів по ФОП ОСОБА_1 для розрахунку з потерпілим на виробництві станом на 19.02.2021 рік відносно ОСОБА_2 , згідно якого, розмір щомісячної страхової виплати становить - 2279,38 грн, загальна потреба в капіталізації платежу становить - 423457,51 грн (а.с.4).

3. Факт нещасного випадку на виробництві підтверджується Актом форми Н-1 № 1 про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом від 27.01.2007 р., щодо ОСОБА_2 , який стався під час роботи останнього у приватного підприємця ОСОБА_1 , місцезнаходження: АДРЕСА_2 (а.с.5-6).

4. Постановою Чернівецького відділення виконавчої дирекції ФССНВ на виробництві від 28.09.2007р. №603/1 "Про призначення страхової виплати потерпілому на виробництві", постановлено призначити ОСОБА_2 щомісячну грошову суму в разі часткової чи повної втрати працездатності, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку в розмірі 205,69 грн (а.с.12).

5. Відповідно до виписки із Акту огляду МСЕК від 20.06.2012 року про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у додаткових видах допомоги визначено ступінь втрати працездатності 50% (а.с.11).

6. Постановою Чернівецького відділення виконавчої дирекції ФССНВ на виробництві від 21.04.2020р. №2401/603/603/50 "Про призначення потерпілому перерахованої щомісячної страхової виплати", постановлено призначити потерпілому ОСОБА_2 перераховану щомісячну страхову виплату в розмірі 2279,38 грн з 01 березня 2020 року безстроково, провести донарахування щомісячних виплат за березень 2020 р. в розмірі 225,88 грн (а.с.16).

7. 03.08.2020 року державним реєстратором внесено запис про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності ФОП ОСОБА_1 за його власним рішенням (а.с.17).

8. У зв`язку із зазначеним, позивач звернувся до відповідача із заявою від 27.01.2021 року №01-15-196, про визнання грошових вимог на суму 418 297,51 грн та розрахунком потреби в капіталізації коштів на вказану суму. Указана заява згідно відмітки поштового штампу на відправленні повернута у відділення зв`язку - 30.01.2021 року з відміткою "за зазначеною адресою не проживає" (а.с.8-10).

9. Оскільки дана сума капіталізованих платежів сплачена не була, позивач звернувся до суду з даним позовом.

10. Предметом спору у справі є наявність підстав для стягнення (і власне сама сума коштів) 423 457,51 грн. - суми платежів, які підлягають капіталізації для розрахунку з потерпілим на виробництві з відповідача.

ДО ВКАЗАНИХ ПРАВОВІДНОСИН СУД ЗАСТОСОВУЄ НАСТУПНІ ПОЛОЖЕННЯ ЗАКОНОДАВСТВА ТА РОБИТЬ ВИСНОВКИ ПО СУТІ СПОРУ.

1. Спірні правовідносини регулюються положеннями Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування" та Порядком капіталізації платежів для задоволення вимог, що виникли із зобов`язань підприємства-банкрута перед громадянами внаслідок заподіяння шкоди їх життю і здоров`ю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06 травня 2000 року за № 765.

2. Згідно з ч. 1 ст. 4 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування" від 23.09.1999 №1105-XIV (далі - Закон № №1105-XIV) Фонд соціального страхування України є органом, який здійснює керівництво та управління загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням від нещасного випадку, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та медичним страхуванням, провадить акумуляцію страхових внесків, контроль за використанням коштів, забезпечує фінансування виплат за цими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування та здійснює інші функції згідно із затвердженим статутом.

За приписами п. 5 ч. 1 ст. 11 Закону №1105-XIV джерелами формування коштів Фонду, серед іншого, є капіталізовані платежі, що надійшли у випадках ліквідації страхувальників у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів.

Відповідно до ч.2 ст. 15 Закону № 1105-XIV, роботодавець зобов`язаний, зокрема: надавати та оплачувати застрахованим особам у разі настання страхового випадку відповідний вид матеріального забезпечення, страхових виплат та соціальних послуг згідно із цим Законом; повернути Фонду суму виплаченого матеріального забезпечення та вартість наданих соціальних послуг потерпілому на виробництві у разі невиконання своїх зобов`язань щодо сплати страхових внесків.

Частиною 2 ст. 35 Закону № 1105-XIV визначено коло осіб, які підлягають страхуванню від нещасного випадку, з-поміж яких, зокрема: особи, які працюють на умовах трудового договору (контракту), цивільно-правового договору, на інших підставах, передбачених законом, на підприємствах, в установах, організаціях незалежно від форми власності та господарювання, у тому числі в іноземних дипломатичних та консульських установах, інших представництвах нерезидентів, або у фізичних осіб, а також обрані на виборні посади в органах державної влади, органах місцевого самоврядування та в інших органах, фізичні особи - підприємці, особи, які провадять незалежну професійну діяльність, члени фермерського господарства, якщо вони не належать до осіб, які підлягають страхуванню від нещасного випадку на інших підставах.

Абзацом 2 ч. 2 ст. 35 Закону №1105-XIV передбачено, що усі особи, перелічені у частині першій цієї статті, вважаються застрахованими з моменту набрання чинності цим Законом незалежно від фактичного виконання страхувальниками своїх зобов`язань щодо сплати страхових внесків.

3. Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 112 Цивільного кодексу України, у разі ліквідації платоспроможної юридичної особи у першу чергу задовольняються вимоги щодо відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, та вимоги кредиторів, забезпечені заставою чи іншим способом.

4. Суд зазначає, що ліквідація юридичної особи через банкрутство має наслідком повне припинення будь-якої діяльності такої особи та неможливість набувати права чи виконувати обов`язки. Припинення підприємницької діяльності фізичної особи також має наслідком втрату такою особою статусу учасника правовідносин, пов`язаних з підприємницькою діяльністю, зокрема обов`язків страхувальника.

5. Відповідно до ч. 3 ст. 110 Цивільного кодексу України, якщо вартість майна юридичної особи є недостатньою для задоволення вимог кредиторів, юридична особа здійснює всі необхідні дії, встановлені законом про відновлення платоспроможності або визнання банкрутом.

Положеннями ст.1205 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі припинення юридичної особи, зобов`язаної відшкодувати шкоду, завдану каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, і встановлення її правонаступників виплата щомісячних платежів покладається на її правонаступників. У разі ліквідації юридичної особи платежі, належні потерпілому або особам, визначеним статтею 1200 цього Кодексу, мають бути капіталізовані для виплати їх потерпілому або цим особам у порядку, встановленому законом або іншим нормативно-правовим актом.

Відповідно до ст.51 Цивільного кодексу України до підприємницької діяльності фізичних осіб застосовуються нормативно-правові акти, що регулюють підприємницьку діяльність юридичних осіб, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин.

Згідно зі статтею 53 Цивільного кодексу України, фізична особа, яка неспроможна задовольнити вимоги кредиторів, пов`язані із здійсненням нею підприємницької діяльності, може бути визнана банкрутом у порядку, встановленому законом.

6. Постановою Кабінету Міністрів від 04.12.2019 №986 затверджено Порядок капіталізації платежів до Фонду соціального страхування України у випадках ліквідації страхувальників (далі - Порядок № 986), відповідно до якого здійснюється капіталізація платежів до Фонду соціального страхування України у випадках ліквідації (зокрема у зв`язку з банкрутством) страхувальника (далі - платежі) для задоволення вимог, що виникли із його зобов`язань внаслідок заподіяння шкоди життю та здоров`ю застрахованим особам.

Відповідно до п.3 Порядку № 986 капіталізація платежів проводиться щодо кожної застрахованої особи з урахуванням заборгованості за попередні роки та необхідних подальших платежів для забезпечення страхових виплат і витрат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності. Під час капіталізації платежів враховуються заробітна плата потерпілого, відсоток втрати професійної працездатності, витрати на догляд за потерпілим, на реабілітацію, протезування, придбання транспортних засобів, види соціальної допомоги відповідно до медичного висновку, одноразова допомога в разі стійкої втрати професійної працездатності або смерті потерпілого, а також інші виплати, передбачені законодавством.

За змістом п. 4 Порядку №986 капіталізація платежів перед застрахованими особами або перед особами, визначеними у статті 41 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування", розраховується на період, що визначається як різниця між середньою очікуваною тривалістю життя для чоловіків і жінок у країні та віком особи на момент її проведення.

7. Системним аналізом положень Закону №1105-XIV, Цивільного кодексу України встановлено, що законодавець зобов`язав страхувальника проводити капіталізацію страхових виплат у всіх випадках ліквідації (не лише у випадку ліквідації підприємства-банкрута, але й за інших підстав, передбачених законодавством), із застосуванням порядку, який передбачений постановою Кабінету Міністрів України від 04.12.2019 №986.

8. Враховуючи викладене, суд вважає, що до спірних правовідносин слід застосовувати нормативно-правові акти, що регулюють порядок капіталізації платежів юридичної особи, оскільки інше не встановлено законом та не випливає із суті відносин.

9. Згідно зі статтею 609 Цивільного кодексу України, зобов`язання припиняється ліквідацією юридичної особи (боржника або кредитора), крім випадків, коли законом або іншими нормативно-правовими актами виконання зобов`язання ліквідованої юридичної особи покладається на іншу юридичну особу, зокрема за зобов`язаннями про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю.

Проте, до підприємницької діяльності фізичних осіб згідно зі статтею 51 Цивільного кодексу України застосовуються нормативно-правові акти, що регулюють діяльність юридичних осіб, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин.

10. Фізична особа - підприємець позбавляється статусу підприємця з дати внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності цією фізичною особою.

Відповідно до частини 1 статті 52 Цивільного кодексу України, фізична особа-підприємець відповідає за зобов`язаннями, пов`язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном, крім майна, на яке згідно із законом не може бути звернено стягнення.

11. При цьому, суд зазначає, що відповідальною особою стосовно фізичної особи-підприємця є така фізична особа, припинення фізичною особою-підприємцем підприємницької діяльності не припиняє її зобов`язань, що виникли під час провадження підприємницької діяльності та не змінює порядків виконання відповідних зобов`язань, а відтак суми капіталізованих платежів, що виникли із зобов`язань суб`єкта підприємницької діяльності, що припинив свою діяльність, підлягають стягненню з фізичної особи.

12. Таким чином, припинення підприємницької діяльності позбавляє права відповідача на заняття господарською діяльністю та статусу підприємця, однак не звільняє таку фізичну особу виконувати обов`язки та нести відповідальність за своїми зобов`язаннями перед Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювання, що виникли під час здійснення нею підприємницької діяльності.

13. Суд також зазначає, що матеріали справи не містять доказів перебування ФОП ОСОБА_1 у статусі банкрута. Останній припинив підприємницьку діяльність через державну реєстрацію її припинення. До цієї реєстрації у позивача не було підстав провадити капіталізацію страхових платежів, оскільки ФОП ОСОБА_1 до дати реєстрації припинення підприємницької діяльності здійснював таку і зобов`язаний був сплачувати страхові внески до Фонду в порядку, встановленому законом. Підстава провести капіталізацію платежів і вимагати їх сплати виникла тоді, коли відповідач позбувся статусу суб`єкта підприємницької діяльності поза процедурою банкрутства. При цьому, звернення із позовом до суду обумовлене тим, що відповідачем не виплачено суму капіталізованих страхових платежів в добровільному порядку.

Аналогічна позиція висловлена у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 07.05.2020 №809/1738/17.

Таким чином, підсумовуючи зазначене вище, суд вважає, що позовні вимоги є доведеними та підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частин першої, другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог повністю.

РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ.

1. Згідно частини другої статті 139 КАС України, при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

2. Оскільки позивачем не надано доказів понесення судових витрат, пов`язаних із залученням свідків та проведенням експертиз, судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись статтями 241 - 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд-

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Чернівецькій області до ОСОБА_1 , про стягнення платежів - задовольнити повністю.

2. Стягнути з ОСОБА_1 на користь Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Чернівецькій області капіталізовані платежі в розмірі 423457,51 грн на розрахунковий рахунок Чернівецького міського відділення управління виконавчого дирекції Фонду соціального страхування України в Чернівецькій області UA0124002 у Казначействі України.

3. Розподіл судових витрат не здійснюється.

Згідно статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У відповідності до статей 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку повністю або частково. Апеляційна скарга на рішення до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи подається до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Чернівецький окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення (складання).

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне найменування учасників процесу:

Позивач - Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Чернівецькій області (вул.Гулака Артемовського, 19, м.Чернівці, 58001; )

Відповідач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; ІПН НОМЕР_1 )

Суддя О.В. Боднарюк