Справа № 440/1832/21
Суддя: І.Г. Ясиновський
Дата ухвалення: 2021-04-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2021 року м. ПолтаваСправа № 440/1832/21
Полтавський окружний адміністративний суд у складі судді Ясиновського І.Г., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Заступника начальника Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції-начальника Управління забезпечення примусового виконання рішень у Полтавській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

04 березня 2021 року ОСОБА_1 (надалі по тексту - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Заступника начальника Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції-начальника Управління забезпечення примусового виконання рішень у Полтавській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми), відповідно до якої просить:

- визнати протиправною бездіяльність (дії) керівника вищого органу державної виконавчої служби в особі заступника начальника Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції - начальника Управління забезпечення примусового виконання рішень у Полтавській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) суб`єкта владних повноважень при розгляді скарги ОСОБА_1 на дії начальника Київського ВДВС м. Полтави з проханням про проведення перевірки та скасування виконавчого провадження ВП № 55568768 від 17.01.2018 про стягнення виконавчого збору та виконавчого провадження ВП № 55569047 від 17.01.2018 про стягнення витрат виконавчого провадження;

- зобов`язати керівника вищого органу державної виконавчої служби в особі заступника начальника Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції - начальника Управління забезпечення примусового виконання рішень у Полтавській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) провести перевірку виконавчого провадження ВП № 55568768 від 17.01.2018 про стягнення виконавчого збору та виконавчого провадження ВП № 55569047 від 17.01.2018 про стягнення витрат виконавчого провадження з врахуванням обставин справи, з чітким дотриманням Інструкції з організації примусового виконання рішень від 2 квітня 2012 року № 489/20802, та вчинити дії, визначені частиною 3 статті 74 Закону України від 02.06.2016 № 1404-VIII.

В обґрунтування своїх вимог позивач наголошував на неналежності розгляду відповідачем його скарги на дії начальника Київського ВДВС м. Полтави з проханням про проведення перевірки та скасування постанови ВП № 55568768 від 17.01.2018 про стягнення виконавчого збору та постанови ВП № 55569047 від 17.01.2018 про стягнення витрат виконавчого провадження. В позові до заступника начальника Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції - начальника Управління забезпечення примусового виконання рішень у Полтавській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) зазначав аргументи на підтвердження порушень, які стосуються безпосередньо вчинених виконавцем в межах вказаних виконавчих проваджень в частині винесення виконавцем зазначених постанов.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 09 березня 2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та провадження у справі відкрито. Вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

01.04.2021 надано до суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого представник Управління забезпечення примусового виконання рішень у Полтавській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) просив відмовити у задоволенні позову, наголошуючи при цьому, що відповідно до положень статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» позивач як боржник у виконавчому провадженні має право оскаржити рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби виключно в судовому порядку, оскільки відповідно до ч.3 ст. 74 вказаного закону скаргу на рішенні, дії або бездіяльність державного виконавця до начальника відділу можуть подати учасники виконавчого провадження крім боржника. У той час, позивач у згаданому виконавчому проваджені є боржником. Внаслідок викладеного, скаргу позивача, який є боржником у виконавчому проваджені, розглянуто у відповідності до вимог Закону України "Про звернення громадян", а не в порядку ч.3 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» /а.с. 48-49/.

Згідно з частиною третьою статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України у справах, визначених частиною першою цієї статті, заявами по суті справи є позов та відзив.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо оскарження бездіяльності суб`єкта владних повноважень або розпорядника інформації щодо розгляду звернення або запиту на інформацію.

Відповідно до частини другої статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України справи, визначені частиною першою цієї статті, суд розглядає у строк не більше тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.

При цьому, як визначено частиною другою статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, - через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі.

Вивчивши та дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини та відповідні правовідносини.

Старшим державним виконавцем Київського відділу державної виконавчої служби міста Полтави ГТУЮ у Полтавській області Тихоновим Олесем Олеговичем 17.01.2018 року винесено постанову про закінчення виконавчого провадження ВП №54232239, згідно якої, крім іншого, постановлено:

1. Виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №552/1951-15-ц виданого 06.09.2016 Київським районним судом м. Полтави про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ "Райффайзен банк Аваль" заборгованість за кредитом, що складає 84724,97 доларів США, що за курсом НБУ на день ухвалення рішення складає 2131680,24 грн., заборгованість по пені 5217,12 доларів США, що за курсом НБУ на день ухвалення рішення складає 132621,37 грн, заборгованість по відсоткам 5417,93 доларів США, що за курсом НБУ на день ухвалення рішення складає 136315,11 грн, 3654,00 грн судового збору, а всього 2404270,72 грн закінчити.

2. Виконавчий збір та витрати виконавчого провадження вивести в окреме провадження.

3. Копія постанови направити сторонам та органу чи посадовій особі, що видав виконавчий документ.

17.01.2018 року старшим державним виконавцем Київського відділу державної виконавчої служби міста Полтави ГТУЮ у Полтавській області Тихоновим Олесем Олеговичем виконавчий збір та витрати виконавчого провадження виведено в окреме провадження та винесено відповідні постанови про стягнення з ОСОБА_1 , виконавчого збору серія ВП № 55568768 та постанова про стягнення з ОСОБА_1 витрат виконавчого провадження серія ВП № 55569047.

Позивач, не погоджуючись із вказаними постановами 02.05.2018 звернувся до Київського відділу державної виконавчої служби міста Полтави із зверненням щодо скасування постанов державного виконавця в порядку передбаченому статтею 74 Закону України «Про виконавче провадження».

Начальником Київського відділу державної виконавчої служби міста Полтава О.В. Міщанін надано ОСОБА_1 відповідь від 07.05.2018 №19926 в якій повідомлено позивача, що ч.3 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено що: рішення, дії або бездіяльність державного виконавця також можуть бути оскаржені стягувачем та іншими учасниками виконавчого провадження (крім боржника) до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Рішення, дії та бездіяльність начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, можуть бути оскаржені до керівника органу державної виконавчої служби вищого рівня. Враховуючи викладене, скасування постанов державного виконавця у спосіб викладений у вашому зверненні суперечить положенням цієї статті та є неможливим.

14.03.2019 державним виконавцем направлено платіжні вимоги та списано з рахунків боржника грошові кошти у розмірі 327,99 грн.

Згодом, а саме через півтора року після свого звернення від 02.05.2018, ОСОБА_1 звернувся із скаргою від 18.01.2021 до Начальника Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції на дії (бездіяльність) начальника Київського ВДВС м. Полтави ГТУЮ у Полтавській області у якій просив:

"1. В порядку здійснення контролю за діями державного виконавця перевірити законність та обґрунтованість постанов серія ВП №55568768 про стягнення з мене виконавчого збору у розмірі 240427,07 грн та постанови серія ВП №55569047 про стягнення з мене витрат виконавчого провадження у розмірі 100 грн.

2. Згідно ч.3 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 №1404-VIII (зі змінами та доповненнями) дати доручення начальнику Київського ВДВС м. Полтави скасувати зазначені постанови.

3. Про прийняте Вами рішення прошу мене повідомити." /а.с. 17-18/.

Листом Управління забезпечення примусового виконання рішень у Полтавській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) від 17.02.2021 №4088/1263-24-21 позивача повідомлено, що за результатами розгляду його звернення, в межах компетенції діяльності Управління забезпечення примусового виконання рішень у Полтавській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) (далі - Управління), повідомляємо, що за дорученням Управління на адресу, вказану у Вашому зверненні, 05.02.2021 за вих. № 7273 Київським відділом державної виконавчої служби у місті Полтаві Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) (далі - Київський ВДВС у місті Полтаві) направлено відповідь по суті порушених питань. Згідно зі ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» контроль за рішеннями, діями державного виконавця під час виконання рішень здійснює начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, тому в подальшому по питанню виконання рішення суду рекомендуємо звертатись до Київського ВДВС у місті Полтаві /а.с. 19/.

Київським відділом державної виконавчої служби у місті Полтаві листом від 05.02.2021 №7273, який як зазначає позивач ним отримано особисто 22.02.2021 року в Київському ВДВС м. Полтави, крім іншого повідомлено позивача про здійсненні державним виконавцем Київського ВДВС м. Полтави дії по вказаному виконавчому провадженні за період з 2017 року по 2021 рік /а.с.20/.

Не погоджуючись із порядком розгляду свої скарги та вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся до суду.

Надаючи оцінку вимогам позивача, суд зазначає наступне.

Статтею 19 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404-VIII передбачено права і обов`язки сторін та інших учасників виконавчого провадження. Відповідно до частини 1 цієї статті сторони виконавчого провадження, серед іншого, мають право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність виконавця у порядку, встановленому цим Законом.

Порядок оскарження рішень, дій або бездіяльності виконавців та посадових осіб органів державної виконавчої служби передбачений статтею 74 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до частин 1 та 2 цієї статті рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Крім цього, частиною 3 статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що рішення, дії або бездіяльність державного виконавця також можуть бути оскаржені стягувачем та іншими учасниками виконавчого провадження (крім боржника) до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Рішення, дії та бездіяльність начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, можуть бути оскаржені до керівника органу державної виконавчої служби вищого рівня.

Начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, при здійсненні контролю за рішеннями, діями державного виконавця під час виконання рішень має право у разі, якщо вони суперечать вимогам закону, своєю постановою скасувати постанову або інший процесуальний документ (або їх частину), винесені у виконавчому провадженні державним виконавцем, зобов`язати державного виконавця провести виконавчі дії в порядку, встановленому цим Законом.

Керівник вищого органу державної виконавчої служби у разі виявлення порушень вимог закону визначає їх своєю постановою та надає доручення начальнику відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, щодо проведення дій, передбачених абзацами другим і третім цієї частини.

З аналізу статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» слід дійти висновку, що законодавець передбачив два способи оскарження рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби:

- до суду сторонами, іншими учасниками та особами (зокрема боржником);

- до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець чи до керівника органу державної виконавчої служби вищого рівня стягувачем та іншими учасниками виконавчого провадження (крім боржника) і за наслідками такого звернення відповідний керівник повинен вчинити зазначені у цій статті дії.

Отже, боржник може оскаржувати рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби виключно до суду.

Аналогічний правовий висновок викладений Верховним Судом у постанові від 10 вересня 2020 року у справі № 818/30/16, надаючи оцінку положенням статті 82 Закону України "Про виконавче провадження" від 21.04.1999 № 606-XIV, що кореспондується з положеннями статті 74 Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 № 1404-VIII.

З матеріалів справи слідує, що позивач, будучи боржником у виконавчому провадженні звертався до відповідача з метою вчинення дій передбачених частиною 3 статті 74 Закону України «Про виконавче провадження», хоча згідно цієї ж норми на яку посилається сам позивач, він мав право на оскарження дій відповідача до суду, а не до вищестоящого начальника.

Доказів на підтвердження звернення позивачем до суду з відповідним позовом суду станом на дату розгляду цієї справи не надано, незважаючи на те, що сам позивач не погоджувався із законністю вказаних постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору та витрат виконавчого провадження ще в травні 2018 року, звертаючись із відповідним зверненням до Київського ВДВС м. Полтави про скасування цих постанов в порядку статті 74 ЗУ "Про виконавче провадження".

З огляду на наведене, зважаючи на те, що у вказаних вище виконавчих провадженнях позивач мав правовий статус боржника, оскаржувати постанову державного виконавця до керівника вищого органу державної виконавчої служби Кравченко А. В. не міг і таку скаргу розглядати по суті, зокрема в порядку ч.3 ст. 74 ЗУ "Про виконавче провадження" її адресат не мав законних підстав.

Крім того, суд звертає увагу на той факт, що у своїй скарзі від 18.01.2021 поданій до відповідача позивач фактично не погоджується із законністю рішень державного виконавця у вигляді постанови ВП №55568768 про стягнення з нього виконавчого збору у розмірі 240427,07 грн та постанови ВП №55569047 про стягнення з нього витрат виконавчого провадження у розмірі 100 грн. Тобто, позивач не погоджується із рішеннями державного виконавця.

В той же час, як у першому реченні частини 3 ст. 74 ЗУ "Про виконавче провадження", на яку посилався у скарзі і сам позивач, зазначено що рішення державного виконавця можуть бути оскаржені стягувачем та іншими учасниками виконавчого провадження (крім боржника) до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець.

В другому реченні частини 3 ст. 74 ЗУ "Про виконавче провадження" зазначено, що рішення, дії та бездіяльність начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, можуть бути оскаржені до керівника органу державної виконавчої служби вищого рівня.

Однак, Начальник Київського ВДВС м. Полтави (якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, який виніс постанови з якими у скарзі не погоджується позивач) не приймав рішень та не вчиняв дій чи бездіяльності у виконавчому провадженні відносно спірних постанов, які винесенні старшим державним виконавцем Київського ВДВС м. Полтави.

Оскільки рішення з якими фактично не погоджувався позивач винесенні державним виконавцем (а не начальником відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець), то скаргу на них учасники виконавчого провадження (крім боржника) подають до його начальника, тобто в даному випадку до начальника Київського відділу державної виконавчої служби м. Полтави, а не до начальника Управління забезпечення примусового виконання рішень у Полтавській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми).

В той же час, відповідач, отримавши від позивача зазначене вище звернення від 18.01.2021 року в якому позивач, будучи боржником у виконавчому провадженні, фактично не погоджується з рішеннями державного виконавця (а не рішеннями Начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець) та встановивши вказані обставини, не мав законних підстав розглядати його як скаргу в порядку частини 3 статті 74 Закону України "Про виконавче провадження", як просив позивач, та правомірно розглянув його в порядку, передбаченому Законом України "Про звернення громадян" надавши відповідну відповідь позивачу та проінформувавши про те, що контроль за рішеннями державного виконавця здійснює його безпосередній начальник, тобто начальник Київського ВДВС у місті Полтаві.

Відтак, суд приходить до висновку про правомірність дій відповідача в частині вчинення дій з розгляду такого звернення позивача в межах та на підставі Закону України "Про звернення громадян" та безпідставність вимог позивача про обов`язок Начальника Управління забезпечення примусового виконання рішень у Полтавській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) розглянути в порядку частини 3 статті 74 ЗУ "Про виконавче провадження" його скаргу на рішення державного виконавця, який безпосередньо підпорядкований начальнику Київського ВДВС у м. Полтаві у виконавчому провадженні де позивач є боржником.

Приписами частини другої статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

У відповідності до частини першої та другої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії, чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відтак, суд дійшов висновку, що відповідач довів правомірність своїх дій при відмові позивачу у вчиненні виконавчих дій на підставі частини 3 статті 74 Закону України «Про виконавче провадження», а тому у задоволенні позову слід відмовити.

Відповідно до статті 139 КАС України судові витрати стягненню не підлягають.

Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) до Заступника начальника Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції-начальника Управління забезпечення примусового виконання рішень у Полтавській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) (вул. Героїв-Пожежників, 13, м. Полтава, 36014) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду з урахуванням особливостей подання апеляційних скарг, встановлених пунктом 15.5 частини 1 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України в редакції від 03.10.2017.

Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя І.Г.Ясиновський