Справа № 520/5/21
Суддя: Спірідонов М.О.
Дата ухвалення: 2021-04-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

"12" квітня 2021 р. № 520/5/21

Харківський окружний адміністративний суд у складі Головуючого судді Спірідонова М.О. розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні Харківського окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Харківській області (вул. Пушкінська, буд. 46, м. Харків, 61057, ) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з зазначеним позовом та просить суд:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Харківській області №0-2030 від 22.05.2020 з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки в загальному розмірі 46060.53 грн;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Харківській області №0-2030 від 22.05.2020 з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки в загальному розмірі 4605.95 грн;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Харківській області №0-2030 від 22.05.2020 з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки в загальному розмірі 11738.65 грн;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Харківській області №0-2030 від 22.05.2020 з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки в загальному розмірі 3614.86 грн;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Харківській області №0-2030 від 22.05.2020 з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки в загальному розмірі 1314.50 грн;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Харківській області №0-2030 від 22.05.2020 з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки в загальному розмірі 1449.07 грн;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Харківській області №-2030 від 13.11.2020 з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки в загальному розмірі 5747,61 грн;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Харківській області №0-2030 від 13.11.2020 з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки в загальному розмірі 6857,63 грн.

В обґрунтування позову зазначено, що податкові повідомлення-рішення: №0-2030 від 22.05.2020 з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки в загальному розмірі 46060.53 грн; №0-2030 від 22.05.2020 з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки в загальному розмірі 4605.95 грн; №0-2030 від 22.05.2020 з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки в загальному розмірі 11738.65 грн; №0-2030 від 22.05.2020 з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки в загальному розмірі 3614.86 грн; №0-2030 від 22.05.2020 з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки в загальному розмірі 1314.50 грн; №0-2030 від 22.05.2020 з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки в загальному розмірі 1449.07 грн; №-2030 від 13.11.2020 з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки в загальному розмірі 5747,61 грн; №0-2030 від 13.11.2020 з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки в загальному розмірі 6857,63 грн. є протиправними та такими, що винесені з порушенням норм чинного законодавства України, а тому підлягають скасуванню.

Відповідач своїм правом на подання відзиву на позов не скористався.

Відповідно до ч. 6 ст. 162 Кодексу адміністративного судочинства України , у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Частиною 5 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази у їх сукупності, приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , не погоджуючись із сумами податкових зобов`язань, звернувся до Головного управління ДПС у Харківській області з заявою про проведення звірки та перерахунку податку на нерухоме майно.

Не отримавши відповіді на заяву, позивач 10.11.2020 звернувся із адвокатським запитом до відповідача.

Листом від 17.11.2020 №20396/ФОП/20-40-04-35-26 Головним управління ДПС у Харківській області повідомлено, що за результатами проведеної звірки, по податку на нерухоме майно за 2019 рік проведено перерахунок за житлову нерухомість та донарахування податкових зобов`язань по об`єктам нежитлової нерухомості, по яких відсутня інформація та сформовано ОСОБА_1 податкові повідомлення - рішення з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2019 рік, а саме: від 13.11.2020 №0-2030 на суму 5747,61грн; та № 0-2030 на суму 6857,63 грн. ППР за об`єкти житлової нерухомості, а саме: № 0-2030 у сумі 1570,27 грн, від 22.05.2020 №0-2030 у сумі 1442,64грн, згідно з пп.266.7.3 п.266.7 ст. 266 ПКУ вважаються скасованими (відкликаними).

ОСОБА_1 скориставшись своїм правом на адміністративне оскарження подав скаргу на податкові повідомлення-рішення ГУ ДПС у Харківській області від 22.05.2020 №0-2030, №0-2030, №0-2030, №0-2030, №0-2030, №0-2030, №0-2030, №0-2030, від 13.05.2020 №60686-5806-2038 до Державної податкової служби України.

Рішенням Державної податкової служби України від 16.12.2020 №35386/6/99-00-06-02-04-06 скасовано податкові повідомлення - рішення Головного управління ДПС України у Харківській області від 22.05.2020 №0-2030, №0-2030; від 13.05.2020 №60686-5806-2038 та залишено без змін Головного управління ДПС України у Харківській області від 22.05.2020 №0-2030, №0-2030, №0-2030, №0-2030, №0-2030, №0-2030, а скаргу Ульянова Дмитра Володимировича адвоката фізичної особи-платника податку ОСОБА_1 задоволено частково.

ОСОБА_1 не погоджуючись із сумами податкових зобов`язань за 2019 рік за платежем податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки визначеними Головним управління ДПС у Харківській області в податкових повідомленнях-рішеннях: №0-2030; №0-2030; №0-2030; №0-2030; №0-2030; №0-2030 від 22.05.2020 та №0-2030; №0-2030 від 13.11.2020, вважаючи їх необґрунтованими, звернувся до суду за захистом своїх прав.

Суд, надаючи оцінку спірним правовідносинам, зазначає наступне.

Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства (стаття 1 Податкового кодексу України).

Згідно з підпунктом 4.1.1, 4.1.3 пунктом 4.1 статті Податкового кодексу України, податкове законодавство України ґрунтується на таких принципах зокрема як:

- загальність оподаткування - кожна особа зобов`язана сплачувати встановлені цим Кодексом, законами з питань митної справи податки та збори, платником яких вона є згідно з положеннями цього Кодексу;

- невідворотність настання визначеної законом відповідальності у разі порушення податкового законодавства.

Відповідно пункту 6.1 статті 6 Податкового кодексу України, податком є обов`язковий, безумовний платіж до відповідного бюджету, що справляється з платників податку відповідно до цього Кодексу.

В силу вимог пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України платник податків зокрема зобов`язаний:

- стати на облік у контролюючих органах в порядку, встановленому законодавством України;

- вести в установленому порядку облік доходів і витрат, складати звітність, що стосується обчислення і сплати податків та зборів;

- подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків та зборів;

- сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Отже, платник податків зобов`язаний сплатити відповідні податки у встановленому законом розмірі та у встановлений строк, в свою чергу невиконання чого тягне за собою притягнення до відповідальності за порушення податкового законодавства.

Згідно підпункту 14.1.147 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України плата за землю - обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку або орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.

За приписами підпункту 14.1.72 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України земельний податок - обов`язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів (далі - податок для цілей розділу XII цього Кодексу).

Відповідно до ст. 265 Податкового кодексу України податок на майно складається з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки; транспортного податку та плати за землю.

Підпунктом 266.1.1 пункту 266.1 статті 266 Податкового кодексу України встановлено, що платниками податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

При цьому, об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка (підпунктом 266.2.1 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України, а базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток (підпунктом 266.3.1 пункту 266.3 статті 266 Податковий кодекс України).

Відповідно до підпункту 266.3.2 пункту 266.3 статті 266 Податкового кодексу України база оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.

Згідно з підпунктом 266.3.3 пункту 266.3 статті 266 Податкового кодексу України база оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, що перебувають у власності юридичних осіб, обчислюється такими особами самостійно виходячи із загальної площі кожного окремого об`єкта оподаткування на підставі документів, що підтверджують право власності на такий об`єкт.

Підпунктом 266.5.1 пункту 266.5 статті 265 Податкового кодексу України зазначено, що ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування.

Державним комітетом України по стандартизації, метрології та сертифікації наказом від 17 серпня 2000 року № 507 затверджено і введено в дію Державний класифікатор будівель та споруд ДК 018-2000, який призначений для використання органами центральної та місцевої виконавчої та законодавчої влади, фінансовими службами, органами статистики та всіма суб`єктами господарювання (юридичними та фізичними особами) України. Об`єктами класифікації в ДК 018-2000 є будівлі виробничого та невиробничого призначення та інженерні споруди різного функціонального призначення.

Визначення приналежності будівлі до того чи іншого класу проводиться на підставі документів, що підтверджують право власності, з урахуванням класифікаційних ознак та функціонального призначення об`єкта нерухомості згідно з ДК 018-2000.

Суд зазначає, що ДК 018-2000 використовується у даному випадку не для визначення ставок оподаткування, а виключно для визначення статусу нежитлового приміщення, яке не зазначено у реєстрі прав на нерухоме майно, але визначено у технічній документації будівлі.

Суд зазначає, що ОСОБА_1 на праві приватної власності, що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, належать наступні об`єкти нерухомого майна:

- нежитлова будівля літ. АБ-1, загальною площею 346.5кв.м., розташована за адресою: АДРЕСА_2 , цільове призначення: цех, право власності зареєстровано 31.10.2019;

- нежитлова будівля літ. АБ1-1, загальною площею 1125.2кв.м., розташована за адресою: АДРЕСА_2 , цільове призначення: цех, право власності зареєстровано 31.10.2019;

- нежитлова будівля літ."ОА-2" площею 206,6кв.м, розташована за адресою: АДРЕСА_2 , цільове призначення: складські приміщення, право власності зареєстровано 14.05.2019;

- нежитлова будівля літ. ОБ-1, загальною площею 138.9кв.м, розташована за адресою: АДРЕСА_2 , цільове призначення: складські приміщення, право власності зареєстровано 31.10.2019;

- нежитлові будівлі: літ."О-1" загальною 126,2 кв.м, літ."П-1" загальною площею 113,1кв.м, літ."В-1" загальною площею 52,7 кв.м, літ."Н-1" загальною площею 80,7кв., розташовані за адресою: АДРЕСА_2 , цільове призначення: складські приміщення, право власності зареєстровано 21.07.2010.

Так, судом з технічного паспорту встановлено, що нежитлова будівля літ. "АБ1-1", загальною площею 1125,2 кв.м. знаходиться у виробничому будинку з господарськими (допоміжними) будівлями та спорудами, а згідно експлікації дана нежитлова будівля знаходиться в приміщенні громадського будинку; з технічного паспорта та експлікації встановлено, що нежитлова будівля літ. "ОА-2" знаходиться у громадському будинку; з технічного паспорта встановлено, що нежитлова будівля літ. "ОБ-1", загальною площею 138,9 кв.м. знаходиться у виробничому будинку з господарськими (допоміжними) будівлями та спорудами, а згідно експлікації дана нежитлова будівля знаходиться в приміщенні громадського будинку; з технічного паспорта встановлено, що нежитлова будівля літ. "АБ-1" загальною площею 346,5 кв.м. знаходиться у виробничому будинку з господарськими (допоміжними) будівлями та спорудами, а згідно експлікації дана нежитлова будівля знаходиться в приміщенні громадського будинку; з технічного паспорта та експлікації встановлено, що нежитлова будівля літ. "В-1" загальною площею 52,7 кв.м. знаходиться у громадському будинку; з технічного паспорта та експлікації встановлено, що нежитлова будівля літ. "Н-1" загальною площею 80,7 кв.м. знаходиться у громадському будинку; з технічного паспорта встановлено, що нежитлова будівля літ. "О-1", загальною площею 126,0 кв.м. знаходиться у виробничому будинку з господарськими (допоміжними) будівлями та спорудами, а згідно експлікації дана нежитлова будівля знаходиться в приміщенні громадського будинку; з технічного паспорта та експлікації встановлено, що нежитлова будівля літ. "П-1" загальною площею 113,1 кв.м. знаходиться у громадському будинку.

Отже, судом з технічної документації нежитлових будівель встановлено, що нежитлові будівля, які перебувають у власності позивача не є будівлями промисловості.

Доказів в підтвердження факту використання вищевказаних приміщень позивачем у власній господарській діяльності ОСОБА_1 не надано, а судом під час розгляду справи не встановлено.

Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги, що нежитлові приміщення, що належать позивачу є об`єктом оподаткування в силу підпункту 266.2.1 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України, суд доходить висновку, що оскаржувані податкові повідомлення - рішення прийняті відповідачем в порядку та у спосіб визначений чинним законодавством України, а тому не підлягають скасуванню.

Згідно частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Отже, розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд доходить висновку про те, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Розподіл судових витрат здійснити у відповідності до ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись ст.ст.246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Харківській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень - залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Спірідонов М.О.