Справа № 642/233/21
Суддя: Гримайло А. М.
Дата ухвалення: 2021-04-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа№642/233/21
Провадження№2-а/642/10/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2021 року

Ленінський районний суд м. Харкова:

головуючий - суддя Гримайло А.М.

за участю секретаря - Старікова О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові в порядку спрощеного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Відділу поліції №3 Харківського районного управління поліції №1 ГУНП в Харківській області (62472 Харківська область, м.Мерефа, вул.Дніпровська 211) про визнання дій незаконними, визнання постанови протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та закриття провадження по справі, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, у якому просить скасувати постанову інспектора Відділу поліції №3 Харківського районного управління поліції №1 ГУНП в Харківській області Чумак О.В. ЕАН №3648955 від 09.01.2021 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122 КУпАП.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 09 січня 2021 року о 18 год. 41 хв. керуючи автомобілем ВАЗ 2101 рухаючись по вулиці Зміївській біля будинку №48 в смт. Безлюдівка Харківського району Харківської області був зупинений інспектором Відділу поліції №3 Харківського районного управління поліції №1 ГУНП в Харківській області Чумак О.В., яким було винесено постанову ЕАН №3648955 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення п.8.4.в ПДР та накладено стягнення у вигляді штрафу 255 грн.

Відповідно до змісту постанови, не виконав вимоги дорожнього знаку 3.34 «Зупинку заборонено», здійснив зупинку в зоні дії знаку, чим порушив п.8.4.в. ПДР України.

Не погодившись із доводами інспектора Берстень Д.Б. почав вимагати перегляду запису з нагрудної камери. Однак, інспектор поліції відмовив в перегляді відеозапису з його нагрудної камери, на що позивач вказав, що відповідно до вимог ПДР він керуючи своїм автомобілем та рухаючись по вулиці Зміївській в смт Безлюдівка, виконував усі необхідні вимоги ПДР України, та виконав усі вимоги дорожніх знаків, зупинку здійснив саме на вимогу інспектора поліції, де зовсім немає знаку 3.34 «Зупинка заборонена». Але інспектор поліції незаконно розглянувши справу на місці зупинки транспортного засобу, не роз`яснив та не надав можливості скористатися своїми правами передбаченими ст.268 КУпАП у повному обсязі. Крім того, інспектор проігнорував вимоги ч.2 ст.33 КУпАП. Розгляд справи на дорозі, на місці зупинки транспортного засобу, унеможливило виконання вимог ст.245 КУпАП щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи.

Так, незважаючи на незгоду з правопорушенням, інспектор виніс оскаржувану постанову. Будь-якої підготовки до розгляду справи не було, як і не були вирішені клопотання, не були дослідженні докази, не були заслухані особи, які беруть участь у розгляді справи. Своїми діями, інспектор грубо порушив вимоги закону, у зв`язку з чим позивач був змушений звернутись з цим позовом до суду.

Ухвалою судді від 18.01.2021 відкрито провадження по справі та призначено судове засідання в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися, просили розглядати справу без їх участі.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про причини неявки суду не повідомив, відзив на позовну заяву суду не надав.

Дослідивши матеріали справи, прихожу до висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню.

Згідно ч.4 ст.229 КАС України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу «Акорд» по справі не здійснювалось.

У відповідності до ч.1 ст.286 КАС України, адміністративна справа з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності вирішується місцевими загальними судами як адміністративними судами протягом десяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення ЕАН №3648955 від 09.01.2021, ОСОБА_1 , 09.01.2021 об 18:37 год., керуючи транспортним засобом ВАЗ 2101, р.н. НОМЕР_1 , за адресою: м. Харків, по вул. Зміївській смт.Безлюдівка, не виконав вимогу дорожнього знаку 3.34 «Зупинку заборонено», чим порушив п.8.4.в. ПДР України, на підставі чого позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 255 грн.

Відповідно до п. 3.34 ПДР Забороняються зупинка і стоянка транспортних засобів, крім таксі, що здійснює посадку або висадку пасажирів (розвантаження чи завантаження вантажу).

Не поширюється дія знака: на транспортні засоби, що рухаються за встановленими маршрутами; за наявності під ним таблички 7.18 на водіїв з інвалідністю, що керують мотоколяскою або автомобілем, позначеними розпізнавальним знаком «Водій з інвалідністю», на водіїв, які перевозять пасажирів з інвалідністю, за умови наявності документів, що підтверджують інвалідність пасажира (крім пасажирів з явними ознаками інвалідності).

Зона дії знака від місця встановлення до найближчого перехрестя за ним, а в населених пунктах, де немає перехресть, - до кінця населеного пункту. Дія знака не переривається в місцях виїзду з прилеглих до дороги територій і в місцях перехрещення (прилягання) з польовими, лісовими та іншими дорогами без покриття, перед якими не встановлено знаки пріоритету.

Дія знака поширюється лише на той бік дороги, на якому він встановлений.

Зона дії знака може бути зменшена табличкою 7.2.2 на початку зони дії, а також установленням у кінці його зони дії дублюючого знака з табличкою 7.2.3.

Знак може застосовуватися разом з розміткою 1.4, при цьому зона його дії визначається за довжиною лінії розмітки.

Інспектор Харківського відділу поліції ГУНП в Х/о Чумак О.В. розглянув справу на місці зупинки автомобілю, хоча закон дозволяє розглядати справи виключно за місцезнаходженням органу, який уповноважений розглядати такі справі, позбавив позивача можливості скористатися у повному обсязі своїми правами передбаченими ст.268 КУпАП та порушив вимоги щодо процедури розгляду справи, а саме проігнорував порядок встановлений ст.ст.278, 279 КУпАП.

Положеннями ч.2 ст.19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

За нормою ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів справи, представник відповідача не надав суду відзив на позов та не надав будь-яких доказів на підтвердження обставин вказаних в оскаржуваній постанові, не спростував вказане твердження позивача.

Відповідно до ч.4 ст.159 КАС України, неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

Згідно зі ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи, що відповідачем не було доведено належними, достатніми та допустимими доказами, що позивач умисно або з необережності порушив вимоги дорожнього знаку 3.34 «Зупинку заборонено» п. 8.4.в ПДР України без порушення процедури розгляду справи.

Так єдиним доказом вчинення позивачем адміністративного правопорушення є сама оскаржувана постанова по справі про адміністративне правопорушення, в якій зафіксовано порушення водієм правил дорожнього руху.

Однак, суд вважає, що зазначена постанова є саме предметом спору між сторонами та не може розглядати як доказ за відсутності інших доказів на підтвердження обставин вказаних в оскаржуваній постанові.

Будь-яких доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 122 КУпАП відповідачем до суду не надано.

Таким чином, суд вважає, що відповідачем в порушення вимог ст.77 КАС України не надано доказів на підтвердження правомірності оскаржуваної постанови.

Відповідно до ч.3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності суд має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 122 КУпАП відносно позивача підлягає закриттю.

Вимоги щодо визнання дій інспектора поліції незаконними задоволенню не підлягають, оскільки ефективним способом захисту є заявлені позивачем вимоги щодо визнання оскаржуваної постанови протиправною та такою, що підлягає скасуванню, а справа закриттю, що відповідає положенням ч. 3. ст. 286 КАС України, і додаткові вимоги щодо визнання дій незаконними щодо складання оскаржуваної постанови не підлягають задоволенню в даному випадку, оскільки охоплюються вимогами щодо скасування постанови та закриття провадження у справі.

Частиною 1 статті 132 КАС України визначено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

У відповідності до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 18 березня 2020 року у справі № 543/775/17 відійшла від висновків Верховного Суду України, які викладені у постанові від 13 грудня 2016 року, і вказала, що чинне законодавство містить ставку судового збору, що підлягає сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги у справі про оскарження постанови про адміністративне правопорушення і подальшому оскарженні позивачем та відповідачем судового рішення. З метою однакового підходу у визначенні розміру судового збору, який підлягає застосуванню у справах щодо накладення адміністративного стягнення та справляння судового збору, ставка судового збору складає за подання позовної заяви 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Частиною 5 статті 242 КАС України визначено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Таким чином, з вищевикладеного вбачається, що при поданні позовної заяви у справі про оскарження постанови про адміністративне правопорушення підлягає сплаті судовий збір за ставкою 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 454 грн.

З огляду на викладене, оскільки позов ОСОБА_1 , який не є суб`єктом владних повноважень, задоволено частково, 50% сплаченого ним судового збору від 454 грн. підлягає стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань ГУНП в Харківській області, відповідно до вимог ч. 1 статті 139 КАС України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 19 Конституції України, ч.2 ст.122 КУпАП, ст. ст. 6, 8, 9, 72, 77, 139, 242, 243-246, 286 КАС України, суд -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Відділу поліції №3 Харківського районного управління поліції №1 ГУНП в Харківській області про визнання дій незаконними, визнання постанови протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та закриття провадження по справі - задовольнити частково.

Скасувати постанову інспектора відділу поліції №3 Харківського районного управління поліції №1 ГУНП в Харківській області Чумак О.В. серії ЕАН №3648955 від 09.01.2021 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.122 КУпАП та накладення штрафу в розмірі 255 грн.

Справу про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.122 КУпАП відносно ОСОБА_1 - закрити.

В іншій частині вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 витрати по сплаті судового збору у розмірі 227 (двісті двадцять сім) грн., за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги через Ленінський районний суд м. Харкова до Другого апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до/або через Ленінський районний суд м. Харкова

Суддя: А.М.Гримайло