Справа № 420/133/21
Суддя: Завальнюк І.В.
Дата ухвалення: 2021-04-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/133/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(додаткове)

12 квітня 2021 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді - Завальнюка І.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Барбатекстіль» до Одеської митниці Держмитслужби про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості, визнання протиправною бездіяльності,

ВСТАНОВИВ :

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просить суд визнати протиправним та скасувати рішення Одеської митниці ДМС про коригування митної вартості товарів від 03.11.2020 № UA500050/2020/000049/2; визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо непроведення в письмовому вигляді консультації відповідно до ч. ч. 5, 6 ст. 55, ч. 4 ст. 57 МКУ перед винесенням рішення про коригування митної вартості товарів від 03.11.2020 № UA500050/2020/000049/2.

Ухвалою судді від 16.01.21 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі; постановлено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 15.03.21 адміністративний позов задоволено у повному обсязі. При цьому на момент вирішення справи матеріалами справи підтверджено лише понесення позивачем судових витрат на сплату судового збору в сумі 6768,30 грн, які стягнуто з бюджетних асигнувань Одеської митниці Держмитслужби на користь позивача.

19.03.21 до суду від представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Барбатекстіль» засобами електронного зв`язку надійшла заява про стягнення решти судових витрат, а саме витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 7000 грн.

Дослідивши матеріали справи в частині заяви позивача про прийняття додаткового судового рішення, суд дійшов висновку про її часткову обґрунтованість, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, в тому числі, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Заяву про ухвалення додаткового судового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання судового рішення.

Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може розглянути питання ухвалення додаткового судового рішення в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Про відмову в ухваленні додаткового рішення суд постановляє ухвалу.

Додаткове рішення або ухвала про відмову у прийнятті додаткового рішення можуть бути оскаржені.

З огляду на те, що рішення від 15.03.21 по справі № 420/133/21 прийнято в порядку письмового провадження, питання про ухвалення додаткового судового рішення в адміністративній справі розглядається судом без виклику сторін.

Відповідно до положень ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав Відповідачем у справі, або якщо Відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. У випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Відповідно до ч.3 ст.132 КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:

1) на професійну правничу допомогу;

2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду;

3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз;

4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу, суд виходить з наступного.

Відповідно до положень п. 1 ч. 3 ст. 132 КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з ч. 1 ст. 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Відповідно до ч. 2 ст. 134 КАС України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Зазначені положення кореспондуються із пунктом 14 Рекомендацій Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо шляхів полегшення доступу до правосуддя № R (81) 7, яким передбачено, що за винятком особливих обставин, сторона, що виграла справу, повинна в принципі отримувати від сторони, що програла відшкодування зборів і витрат, включаючи гонорари адвокатів, які вона обґрунтовано понесла у зв`язку з розглядом.

За змістом пункту 1 частини 3 статті 134 КАС України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, серед іншого, складає гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, які визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Частиною 4 статті 134 КАС України встановлено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно з частиною 5 статті 134 КАС України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина сьома статті 134 КАС України).

У відзиві на позовну заяву відповідачем було зазначено про безпідставність стягнення судових витрат на користь позивача, зважаючи на необґрунтованість позову та правомірність оскаржуваного рішення митного органу.

Відповідно до статті 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація та досвід адвоката, фінансовий стан клієнта й інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним і враховувати витрачений адвокатом час.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Таким чином, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципом справедливості як одного з основних елементів принципу верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, зважаючи на складність справи, якість підготовленого документу, витрачений адвокатом час тощо є неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

У рішенні ЄСПЛ від 23 січня 2014 року у справі "East/West Alliance Limited" проти України" (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

У зазначеному рішенні ЄСПЛ також підкреслено, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певну суму, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою (269).

Крім того, у пункті 154 рішення Європейського суду з прав людини у справі Lavents v. Latvia (заява 58442/00) зазначено, що згідно зі статтею 41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму.

При визначенні суми відшкодування судових витрат суд повинен керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг. Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені договором про надання правничої допомоги, актами приймання-передачі наданих послуг, платіжними документами про оплату таких послуг, розрахунками таких витрат тощо.

Водночас, при визначенні суми компенсації витрат, понесених на правничу допомогу, суди мають досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категорії складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи.

Зазначена позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 19 вересня 2019 року по справі № 810/2760/17.

З огляду на матеріали справи, між ТОВ «Барбатекстіль» та адвокатом Божко А.В. 30.07.20 укладено договір про надання правової (правничої) допомоги № 21/30072020, згідно з пп. 1.1.1 якого адвокат зобов`язаний надавати Клієнту правову допомогу щодо представництва інтересів Клієнта при оскарженні ним до суду рішення Одеської митниці ДМС про коригування митної вартості товарів від 03.11.2020 № UA500050/2020/000049 та в ході розгляду відповідної адміністративної справи судом (судами) України.

Згідно з додатковою угодою № 1 від 01.11.2020 до договору № 21/30072020 від 30.07.20 п.1.1 доповнено пп. 1.1.6, згідно з яким адвокат зобов`язаний надавати Клієнту правову допомогу щодо представництва інтересів Клієнта при оскарженні ним до суду рішень митних органів про коригування митної вартості товарів та в ході розгляду відповідних адміністративних справи судами України; п. 4.1 договору доповнено п. 4.1.3, згідно з яким за послуги, визначені в пп. 1.1.6 договору, - 10 000 грн за оскарження до суду одного рішення митного органу про коригування митної вартості товарів, які включать: юридичний аналіз підстав його прийняття та формування правової позиції Клієнта щодо оскарження РКМВТ у судовому порядку 500 грн; формування переліку доказів, необхідних для підготовки позовної заяви Клієнта до суду першої інстанції про визнання протиправним та скасування РКМВТ та їх збір 1000 грн; підготовку позовної заяви Клієнта до суду першої інстанції про визнання протиправним та скасування РКМВТ 3500 грн; ознайомлення з відзивом митного органу на позовну заяву Клієнта про визнання протиправним та скасування РКМВТ та підготовку відповіді Клієнта на відзив митного органу у відповідній адміністративній справі 1500 грн; підготовку письмових заяв та клопотань Клієнта під час розгляду судом першої інстанції відповідної адміністративної справи 500 грн; підготовку апеляційної скарги Клієнта на рішення суду першої інстанції у відповідній адміністративній справі при оскарженні Клієнтом рішення суду першої інстанції та / або ознайомлення з апеляційною скаргою митного органу на рішення суду першої інстанції та підготовку відзиву на таку апеляційну скаргу 2500 грн; підготовка письмових заяв та клопотань під час розгляду судом апеляційної інстанції відповідної адміністративної справи 500 грн.

Згідно з п. 4.2 договору Клієнт сплачує 100% вартості адвокатських послуг, визначених в пп. 4.1.3 п. 4.1 Договору, не пізніше 15 календарних днів із дати підписання відповідної позовної заява Клієнта до суду першої інстанції про визнання протиправним та скасування РКМВТ.

Відповідно до рахунку № 11/21/30072020 від 31.12.20 адвокатом виставлено ТОВ «Барбатекстиль» суму до сплати в розмірі 10000 грн, а згідно з платіжним дорученням від 11.01.21 № 328 позивачем сплачено на користь адвоката 30000 грн.

Згідно з актом про надання адвокатських послуг № 11 до договору № 21/30072020 від 30.07.20, вартість послуг адвоката по справі щодо оскарження рішення Одеської митниці ДМС про коригування митної вартості товарів від 03.11.2020 № UA500050/2020/000049 склала 7000 грн, яка складається з: ознайомлення з рішенням та юридичний аналіз підстав його прийняття та формування правової позиції Клієнта щодо оскарження РКМВТ у судовому порядку 500 грн; формування переліку доказів, необхідних для підготовки позовної заяви Клієнта до суду першої інстанції про визнання протиправним та скасування РКМВТ та їх збір 1000 грн; підготовка позовної заяви Клієнта до суду першої інстанції про визнання протиправним та скасування РКМВТ 3500 грн; підготовка письмових заяв та клопотань Клієнта під час розгляду судом першої інстанції відповідної адміністративної справи 500 грн; ознайомлення з відзивом митного органу на позовну заяву Клієнта про визнання протиправним та скасування РКМВТ та підготовку відповіді Клієнта на відзив митного органу у відповідній адміністративній справі 1500 грн.

Вирішуючи порушене перед судом процесуальне питання, суд враховує, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої прийнято рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципом справедливості як одного з основних елементів принципу верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, зважаючи на складність справи, ціну позову, якість підготовлених документів, витрачений адвокатом час, тощо - є неспівмірним.

Враховуючи зазначене, керуючись принципом справедливості як одного з основних елементів принципу верховенства права, суд дійшов висновку про стягнення 3000 грн на користь позивача, оскільки такий розмір гонорару є співмірним, зважаючи на складність справи, якість підготовленого документу, витрачений адвокатом час.

Суд також враховує, що метою стягнення витрат на правничу допомогу є не тільки компенсація стороні, на користь якої прийняте рішення, витрачених коштів, але і в певному сенсі спонукання суб`єкта владних повноважень утримуватися від подачі безпідставних заяв, скарг і своєчасно вчиняти дії, необхідні для поновлення порушених прав та інтересів фізичних і юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин, про що зазначив Верховний Суд у постанові від 05.09.2019 по справі № 826/841/17.

Керуючись ст.ст. 139, 242-246, 252 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Барбатекстіль» про винесення додаткового судового рішення задовольнити частково.

Ухвалити по справі № 420/133/21 додаткове рішення, яким стягнути з бюджетних асигнувань Одеської митниці Держмитслужби (м. Одеса, вул. Ільфа і Петрова, 13-А; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Барбатекстіль» (65009, м. Одеса, вул. Французький бульвар, 66/1; ) витрати на правничу допомогу у розмірі 3000 грн (три тисячі гривень).

В іншій частині заяви відмовити.

Додаткове рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 255 КАС України.

Додаткове рішення може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Суддя І.В. Завальнюк