Справа № 640/13401/20
Суддя: Смолій І.В.
Дата ухвалення: 2021-04-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

05 квітня 2021 року м. Київ № 640/13401/20

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Смолій І.В., розглянувши клопотання про провадження у справі в адміністративній справі за позовом Київської митрополії Української православної церкви до Чернігівської обласної ради, треті особи - Свято-Благовєщенський чоловічий монастир Ніжинської Єпархії Української православної церкви, Ніжинська міська рада Чернігівської області про визнання протиправними та скасування рішень,

встановив:

Київська митрополія Української православної церкви (надалі також - позивач) звернулось до Окружного адміністративного суду м.Києва з позовом до Чернігівської обласної ради (Чернігівська облрада) (надалі також - відповідач) треті особи - Свято-Благовєщенський чоловічий монастир Ніжинської Єпархії Української православної церкви (надалі також - третя особа - 1), Ніжинська міська рада Чернігівської області (надалі також - третя особа - 2), в якому просить суд:

визнати протиправним рішення Чернігівської обласної ради від 18.12.2019 №62-21/VI "Про скасування рішення Чернігівської обласної ради від 25.09.2019 року №72-19/VII "Про передачу культової споруди у власність Свято-Благовіщенському чоловічому монастирю Ніжинської єпархії Української православної Церкви";

визнати протиправним рішення Чернігівської обласної ради стосовно прийняття рішення 18.12.2019 року №63-21/VI "Про порушення клопотання щодо безоплатної передачі у комунальну власність Ніжинською міською ради пам`ятки архітектури місцевого значення, охоронний №830/5 "Будинки лавок Благовіщенського монастиря", що розташована за адресою: м.Ніжин, вул.Гоголя, 10, 12" та скасувати таке рішення.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м.Києва від 22.06.2020 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

На адресу суду від представника Чернігівської обласної ради подано клопотання про закриття провадження у справі. Клопотання мотивовано тим, що даний спір не має публічно-правового характеру та не відповідає нормативному значенню адміністративні справи, а тому не підпадає піж юрисдикцію адміністративних судів та повинен вирішуватися в порядку господарського судочинства.

Представником позивача подано заперечення щодо клопотання про закриття провадження у справі та зазначив, що характер правовідносин, з яких виник спір, предметом спору у даній справі є саме правомірність чи не правомірність прийняття органом місцевого самоврядування, а саме Чернігівською обласною радою рішення про скасування власного рішення. Відтак спір належить до адміністративної юрисдикції.

Вирішуючи питання про закриття провадження у справі, суд виходить з наступного.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право на в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просить про їх захист шляхом визнання протиправними та скасування індивідуального акту чи окремих його положень.

Згідно п.1 ч.1 ст.19 Кодексу адміністративного судочинства України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Частиною 1 ст.20 Господарського процесуального кодексу України визначено, що господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: 1) справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці; 2) справи у спорах щодо приватизації майна, крім спорів про приватизацію державного житлового фонду; 3) справи у спорах, що виникають з корпоративних відносин, в тому числі у спорах між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи або між юридичною особою та її учасником (засновником, акціонером, членом), у тому числі учасником, який вибув, пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, крім трудових спорів; 4) справи у спорах, що виникають з правочинів щодо акцій, часток, паїв, інших корпоративних прав в юридичній особі, крім правочинів у сімейних та спадкових правовідносинах; 5) справи у спорах щодо цінних паперів, в тому числі пов`язані з правами на цінні папери та правами, що виникають з них, емісією, розміщенням, обігом та погашенням цінних паперів, обліком прав на цінні папери, зобов`язаннями за цінними паперами, крім боргових цінних паперів, власником яких є фізична особа, яка не є підприємцем, та векселів, що використовуються у податкових та митних правовідносинах; 6) справи у спорах щодо права власності чи іншого речового права на майно (рухоме та нерухоме, в тому числі землю), реєстрації або обліку прав на майно, яке (права на яке) є предметом спору, визнання недійсними актів, що порушують такі права, крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, та спорів щодо вилучення майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності, а також справи у спорах щодо майна, що є предметом забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці; 7) справи у спорах, що виникають з відносин, пов`язаних із захистом економічної конкуренції, обмеженням монополізму в господарській діяльності, захистом від недобросовісної конкуренції, в тому числі у спорах, пов`язаних з оскарженням рішень Антимонопольного комітету України, а також справи за заявами органів Антимонопольного комітету України з питань, віднесених законом до їх компетенції, крім спорів, які віднесені до юрисдикції Вищого суду з питань інтелектуальної власності; 8) справи про банкрутство та справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого відкрито провадження у справі про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів про визначення та сплату (стягнення) грошових зобов`язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також спорів про визнання недійсними правочинів за позовом контролюючого органу на виконання його повноважень, визначених Податковим кодексом України; 9) справи за заявами про затвердження планів санації боржника до відкриття провадження у справі про банкрутство; 10) справи у спорах щодо оскарження актів (рішень) суб`єктів господарювання та їх органів, посадових та службових осіб у сфері організації та здійснення господарської діяльності, крім актів (рішень) суб`єктів владних повноважень, прийнятих на виконання їхніх владних управлінських функцій, та спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем; 11) справи про оскарження рішень третейських судів та про видачу наказу на примусове виконання рішень третейських судів, утворених відповідно до Закону України "Про третейські суди", якщо такі рішення ухвалені у спорах, зазначених у цій статті; 12) справи у спорах між юридичною особою та її посадовою особою (у тому числі посадовою особою, повноваження якої припинені) про відшкодування збитків, заподіяних юридичній особі діями (бездіяльністю) такої посадової особи, за позовом власника (учасника, акціонера) такої юридичної особи, поданим в її інтересах; 13) вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, визнання недійсними актів, що порушують права на майно (майнові права), якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав чи спору, що виник з корпоративних відносин, якщо цей спір підлягає розгляду в господарському суді і переданий на його розгляд разом з такими вимогами; 14) справи у спорах про захист ділової репутації, крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем або самозайнятою особою; 15) інші справи у спорах між суб`єктами господарювання; 16) справи за заявами про видачу судового наказу, якщо заявником та боржником є юридична особа або фізична особа - підприємець; 17) справи, що виникають при укладанні, зміні, розірванні та виконанні договорів, укладених у рамках державно-приватного партнерства, у тому числі концесійних договорів, крім спорів, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Згідно п.2 ч.1 ст.4 Кодексу адміністративного кодексу України, публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.

Згідно правової позиції, викладеної Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 27.05.2020 по справі №813/1232/18 зазначено, що порівняльний аналіз змісту ст.20 Господарського процесуального кодексу України та ст.19 Кодексу адміністративного кодексу України у сукупності дає підстави для висновку про те, що при вирішенні питання про розмежування компетенції судів щодо розгляду адміністративних і господарських справ у кожній конкретній справі недостатньо застосування виключно формального критерію - визначення суб`єктивного складу спірних правовідносин (участь у них суб`єкта владних повноважень). Визначальною ознакою для правильного вирішення такого питання є характер правовідносин, з яких виник спір.

Як вбачається з матеріалів справи, предметом позову є визнання протиправним рішення Чернігівської обласної ради від 18.12.2019 №62-21/VI "Про скасування рішення Чернігівської обласної ради від 25.09.2019 року №72-19/VII "Про передачу культової споруди у власність Свято-Благовіщенському чоловічому монастирю Ніжинської єпархії Української православної Церкви" та визнаня протиправним рішення Чернігівської обласної ради стосовно прийняття рішення 18.12.2019 року №63-21/VI "Про порушення клопотання щодо безоплатної передачі у комунальну власність Ніжинською міською ради пам`ятки архітектури місцевого значення, охоронний №830/5 "Будинки лавок Благовіщенського монастиря", що розташована за адресою: м.Ніжин, вул.Гоголя, 10, 12" та скасувати таке рішення.

Згідно ч.1 ст.59 Закону України «Про місцеве самоврядування» рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.

Отже, виходячи із характеру правовідносин, з яких виник спір, предметом спору у даній справі є саме правомірність чи не правомірність прийняття органом місцевого самоврядування, а саме Чернігівською обласною радою рішення про скасування власного рішення.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про безпідставність та необґрунтованість клопотання про закриття провадження у справі.

Керуючись положеннями статей 4, 19, 238, 241, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ухвалив:

Відмовити в задоволення клопотання про закриття провадження у справі.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя І.В. Смолій