Справа № 414/545/21
Суддя: Безкровний І. Г.
Дата ухвалення: 2021-04-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2021 року Справа № 414/545/21

Провадження № 2-а/414/12/2021

Кремінський районний суд Луганської області у складі:

головуючого судді Безкровного І.Г.,

за участю секретаря с/з Нагорянської О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кремінна Луганської області в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до інспектора 1 батальйону 5 роти Управління патрульної поліції в Луганській області лейтенанта поліції Романішвілі Зураба Давідовича, Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник Головченко Артем Олександрович, звернувся до Кремінського районного суду Луганської області з позовною заявою інспектора 1 батальйону 5 роти Управління патрульної поліції Луганської області лейтенанта поліції Романішвілі З.Д., Головного управління Національної поліції в Луганській області, в якому просив скасувати постанову серії ЕАН № 3891339 від 09.03.2021 про накладення на позивача адміністративного стягнення за ч. 1 ст. 121 КУпАП у виді штрафу в розмірі 340 грн, винесену інспектором поліції Романішвілі З.Д.

В обґрунтування позову зазначається, що постановою лейтенанта поліції 1 батальйону 5 роти в м. Рубіжне Романішвілі З.Д. від 09.03.2021 серії ЕАН № 3891339 на ОСОБА_1 було накладене адміністративне стягнення за ч. 1 ст. 122 КУпАП у розмірі 340 грн. У цій постанові зазначається, що 09.03.2021 о 13:35 год. біля будинку № 1 по вул. Східній м. Рубіжне водій керував транспортним засобом, на якому шини мали пошкодження, а саме порізи та розриви, що оголюють корд, чим порушив п. 31.4.5 (б) ПДР України.

Проте така постанова, на думку позивача, не відповідає дійсності та вимогам закону.

Так, під час складення постанови позивач оспорив інкриміноване правопорушення та пояснив, що перед виїздом у рейс він перевірив технічний стан автомобіля, а коли поліцейські безпідставно зупинили його і вказали, що протектор передніх шин зношений, позивач проти цього заперечував, і поліцейський із цими запереченнями погодився, проте все одно виніс постанову, вказавши, що переднє колесо має поріз.

Також позивач був позбавлений можливості користуватися частиною наданих законом прав, що є порушенням процесу при розгляді справи про адміністративне правопорушення. Відповідач не досліджував докази правопорушення, про що свідчить зокрема та обставина, що до постанови будь-які докази не долучені. Також у постанові відсутні докази ознайомлення позивача зі своїми правами та обов`язками.

Таким чином, позивач з урахуванням уточнених позовних вимог просив: 1) ЕАН № 3891339 від 09.03.2021 про накладення на позивача адміністративного стягнення за ч. 1 ст. 121 КУпАП у виді штрафу в розмірі 340 грн; 2) стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції на користь позивача судовий збір у розмірі 454 грн.

18.03.2021 судом було відкрите провадження та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження (а.с. 13-14).

29.03.2021 за клопотанням представника позивача судом був замінений неналежний відповідач - Головне управління Національної поліції в Луганській області належним відповідачем - Департаментом патрульної поліції (а.с. 41-42).

Позивач та його представник у судове засідання не з`явилися, останній надав заяву про розгляд справи за їх відсутності, в якій також зазначив, що позовні вимоги сторона позивача підтримує повністю.

Відповідач - інспектор 1 батальйону 5 роти Управління патрульної поліції в Луганській області лейтенант поліції Романішвілі З.Д. у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав клопотання про розгляд справи за його відсутності, в якому також зазначив, що заперечує проти позову, просить відмовити у його задоволенні, додавши до свого клопотання DVD-диск із відеоматеріалами, на яких (зі слів відповідача) зафіксований момент адміністративного правопорушення позивача.

Представник співвідповідача - Департаменту патрульної поліції в Луганській області у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, будь-яких заяв чи клопотань не надав.

Розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, повно, всебічно та об`єктивно дослідивши та оцінивши за своїм внутрішнім переконанням всі надані докази як окремо, так і в їх сукупності, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що відповідно до постанови серії ЕАН № 3891339 від 09.03.2021 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, водій ОСОБА_1 09.03.2021 о 13:35 год. біля будинку № 1 по вул. Східній м. Рубіжне керував транспортним засобом ЗИЛ 131 з реєстраційним номером НОМЕР_1 , на якому шини мали пошкодження, а саме порізи та розриви, що оголюють корд, чим порушив п. 31.4.5 (б) ПДР України, вчинивши адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення, у зв`язку з чим інспектором 1 батальйону 5 роти Управління патрульної поліції в Луганській області лейтенантом поліції Романішвілі Зурабом Давідовичем була винесена вказана постанова, за якою на ОСОБА_1 було накладене адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн (а.с. 10, 29).

Як вбачається з п. 31.4.5 (б) Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001, забороняється експлуатація транспортних засобів, шини мають місцеві пошкодження (порізи, розриви тощо), що оголюють корд, а також розшарування каркаса, відшарування протектора і боковини.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до вимог ст. 293 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно зі ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З останньої норми вбачається, що законодавець встановлює презумпцію вини суб`єкта владних повноважень, рішення, дії чи бездіяльність якого оскаржується.

Повідомлені позивачем обставини справи про рішення, дії чи бездіяльність відповідача - суб`єкта владних повноважень відповідають дійсності, доки відповідач не спростує їх.

Як вбачається із позовної заяви та пояснень позивача у судовому засіданні, останній категорично заперечує факт вчинення інкримінованого йому порушення правил дорожнього руху, стверджуючи, що перед виїздом у рейс він перевірив технічний стан автомобіля і протектор передніх шин не був зношений.

У той же час відповідач Романішвілі З.Д. , заперечуючи проти позову, надав суду DVD-R диск із відеозаписами з місця правопорушення (а.с. 30), під час дослідження яких суд дійшов висновку, що встановити наявність чи відсутність пошкоджень на шинах транспортного засобу, яким керував позивач, із наданих відеофрагментів не вбачається можливим. При цьому у постанові відповідача Романішівлі З.Д. взагалі не зазначається, на яких саме шинах (передніх чи задніх) транспортного засобу були виявлені пошкодження.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно з ч. 2 ст. 3 та ч. 2 ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини. Якщо міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, передбачено інші правила, ніж встановлені цим Кодексом, застосовуються правила міжнародного договору.

ЄСПЛ поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення. ЄСПЛ зазначає, що український уряд визнав кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення (рішення у справі «Надточий проти України» від 15.05.2008).

У той же час у ч. 3 ст. 62 Конституції України наголошується, що обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Таким чином, оскільки позивач категорично заперечував порушення ним п. 31.4.5 (б) ПДР України, а інших доказів вчинення останнім відповідного адміністративного правопорушення відповідачами не надано, у той час як доказування (а так само обвинувачення) не може ґрунтуватися на припущеннях, суд дійшов висновку, що відповідачами не доведена правомірність винесення оскаржуваної постанови, оскільки викладені у ній обставини належними та допустимими доказами в розумінні ст. 251 КУпАП та ст. 72 КАС України не підтверджені.

Суд також зазначає, що постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб`єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов`язки для особи, щодо якої він винесений.

Таке рішення суб`єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для суб`єктів приватного права, що знаходяться в нерівному положенні по відношенні до суб`єкта владних повноважень.

У контексті наведеного слід відмітити, що дотримання передбаченої законом процедури та порядку винесення такого рішення має виключно важливу роль для встановлення об`єктивної істини органом, на який законом покладено повноваження, зокрема, щодо розгляду справ про адміністративне правопорушення. Порушення норм процесуального права суб`єктом владних повноважень (в даному випадку - працівником поліції) при прийнятті та складанні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності зводить нанівець саму суть та завдання, покладені в основу поняття адміністративної відповідальності, оскільки ускладнює, а подекуди й унеможливлює встановлення судом, що розглядає справу про адміністративне правопорушення, об`єктивної сторони вчинюваного порушення та вини особи в його вчиненні.

Зазначений правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 30.05.2018 у справі № 337/3389/16-а, який суд першої інстанції враховує при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин у цій адміністративній справі з огляду на приписи ч. 5 ст. 242 КАС України.

У той же час суд вважає необґрунтованими посилання позивача на те, що він був позбавлений можливості користуватися частиною передбачених законом прав, оскільки позивач у своєму позові не зазначив, якими саме правами він був позбавлений можливості користуватися, а також яким чином відповідач Романішвілі З.Д. перешкоджав йому у реалізації цих прав.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

З огляду на встановлені судом обставини, оскільки відповідачами не було доведено належними та допустимими доказами факт вчинення позивачем інкримінованого останньому адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КУпАП, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову, у зв`язку з чим вважає суд за необхідне скасувати оскаржувану постанову та закрити відповідну справу про адміністративне правопорушення, що з огляду на положення ч. 2 ст. 9 та ч. 3 ст. 286 КАС України буде належним та ефективним способом захисту прав позивача.

Крім того, позивач просив суд стягнути на його користь судові витрати, які складаються з витрат на сплату судового збору в розмірі 454 грн.

Згідно з ч. 1 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи.

Судом встановлено, що під час звернення з позовом до суду позивачем був сплачений судовий збір у розмірі 454 грн, що підтверджується відповідною квитанцією від 17.03.2021, доданою до позову (а.с. 2).

Згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, оскільки суд дійшов висновку про необхідність повного задоволення позову, понесені та доведені позивачем судові витрати, які складаються із судового збору у розмірі 454 грн, суд вважає за необхідне стягнути на користь останнього за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції, яке є співвідповідачем у справі, і посадовою особою якого була винесена оскаржена позивачем постанова.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 5, 6, 9, 14, 16, 72-77, 79, 132, 139, 241-246, 286 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до інспектора 1 батальйону 5 роти Управління патрульної поліції в Луганській області лейтенанта поліції Романішвілі Зураба Давідовича, Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - задовольнити повністю.

Скасувати постанову інспектора 1 батальйону 5 роти Управління патрульної поліції в Луганській області лейтенанта поліції Романішвілі Зураба Давідовича серії ЕАН № 3891339 від 09.03.2021 про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 121 КУпАП у виді штрафу в розмірі 340 грн, а відповідну справу про адміністративне правопорушення - закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 454 (чотирьохсот п`ятдесяти чотирьох) гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Першого апеляційного адміністративного суду безпосередньо або через Кремінський районний суд Луганської області протягом десяти днів із дня його складення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана ним протягом десяти днів із дня вручення йому рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ; місце проживання АДРЕСА_1 )

Відповідач: інспектор 1 батальйону 5 роти Управління патрульної поліції в Луганській області лейтенант поліції Романішвілі Зураб Давідович (місцезнаходження: Луганська область, м. Лисичанськ, вул. Штейгерска, 8).

Співвідповідач: Департамент патрульної поліції України (іден. код 40108646; місцезнаходження: м. Київ, вул. Федора Ернста, 3)

Суддя І.Г. Безкровний