Справа № 120/1749/21-а
Суддя: Шаповалова Тетяна Михайлівна
Дата ухвалення: 2021-04-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

13 квітня 2021 р. Справа № 120/1749/21-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Шаповалової Т.М., розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання протиправними рішень та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2020 року ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (далі - відповідач), у якому просив суд:

- визнати неправомірним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області № 65 від 06.01.2021 року про відмову йому в призначенні пенсії за віком та рішення комісії при Головному управлінні Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 21.01.2021 року № 1 про результати розгляду його заяви;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області призначити пенсію за віком на пільгових умовах як трактористу-машиністу відповідно до пункту 3 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» починаючи з 28.12.2020 року, зарахувавши до пільгового стажу роботи періоди з 01.01.1981 року по 29.10.1982 року, з 01.01.1985 по 10.02.1987 року, з 12.06.1992 року по 30.03.2001 року, з 02.07.2001 року по 01.11.2001 року, з 07.07.2004 року по 31.07.2004 року, з 16.12.2004 року по 31.01.2005 року, березень 2005 року, квітень 2005 року, січень 2006 року, лютий 2006 року, березень 2006 року, квітень 2011 року, квітень 2012 року, квітень 2013 року, з 03.06.2017 року по 04.12.2017 року, з 09.06.2018 року по 12.12.2018 року, з 23.05.2019 року по 29.11.2019 року, з 02.06.2020 року по 04.12.2020 року.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначив, що 28.12.2020 року він звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п.3 ч.2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», надавши трудову книжку, архівні довідки, а також уточнюючої довідки для підтвердження стажу роботи трактористом - машиністом.

Рішенням відповідача № 65 від 06.01.2021 року йому відмовлено у призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу.

Рішенням комісії при Головному управлінні Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 21.01.2021 року підтверджено періоди роботи з 27.01.1987 року по 01.06.1992 року, з 01.08.2004 року по 15.12.2004 року, відмовлено в підтвердженні періоду роботи з 07.07.2004 року по 31.07.2004 року, оскільки відсутні дані про заробітну плату, та періоду роботи з 16.12.2004 року по 31.01.2005 року, оскільки первинними документами не підтверджується робота за пільговою професією.

Позивач вважає такі рішення відповідача протиправними, що і стало підставою для звернення з цим позовом до суду.

Ухвалою суду від 04.03.2021 року, прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) в порядку статті 263 КАС України, а також встановлено відповідачу строк на подання відзиву на позовну заяву.

25.03.2021 року представником відповідача подано відзив на адміністративний позов. У відзиві зазначено, що позивачем надано для призначення пенсії за віком на пільгових умовах уточнюючу довідку про пільговий характер роботи N 463 від 17.03.2020 видану ПрАТ «Продовольча компанія «Поділля», згідно якої в періоди з 01.02.2005р. по 30.11.2006, з 27.04.2007 по 22.01.2008, з 25.04.2008 по 16.01.2009, з 24.04.2009 по 15.12.2009, з 27.04.2010 по 18.11.2010, з 29.04.2011 по 21.11.2011, з 28.04.2012 по 07.11.2012, з 29.04.2013 по 26.12.2013, з 15.05.2014 по 12.01.2015, з 29.05.2015 по 03.09.2015, ОСОБА_1 дійсно працював трактористом-машиністом і був безпосередньо зайнятий у виробництві сільськогосподарської продукції на протязі повного польового періоду в рослинництві або на протязі календарного року у тваринництві. Зазначені відомості підтверджуються і записами у трудовій книжці ОСОБА_1 .

Крім того, відповідно до записів у трудовій книжці колгоспника Позивач працював:

з 27.01.1987 по 01.06.1992 - трактористом в колгоспі ім. 18 партз`їзду с. Заболотне, який внаслідок послідовної реорганізації перетворено в ТОВ с. Заболотне (лані про реорганізацію зазначені в архівній довідці від 11.02.2020 р. № 84/01-14) На сторінках трудової участі у громадському господарстві є дані про встановлений та вироблений мінімум, заробітну плату - порічно та вказано за 1990 р. - «зарах. в стаж як застройщик. Прот. № 2 від 11.02.1990», за 1991 - «зарах. в стаж, як застрой. Протокол № 1 від 21.02.1991»;

з 07.07.2004 прийнятий «трактористом - машиністом бурякового комбайну на час ремонту комбайну та на час збирання цукрових буряків» в ТОВ «Агрофірму «Крижопіль», 16.12.2004 переведений трактористом-машиністом МТС,

31.01.2005 - звільнений з роботи, що підтверджується архівною довідкою від 11.02.2020 №90/01-15.

Згідно витягу з ЄДРПОУ підприємства ТОВ «Заболотне» та ТОВ «Агрофірма «Крижопіль» припинили свою юридичну діяльність.

Відповідно до заяви позивача від 30.12.2020р., пакет документів щодо підтвердження пільгового стажу було передано на розгляд Комісії з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років (далі - Комісія).

Враховуючи подані ОСОБА_1 , документи Комісія при Головному управлінні Рішенням про результати розгляду заяви № 1 від 21.01.2021 року підтвердила періоди роботи позивача з 27.01.1987 по 01.06.1992, з 01.08.2004 по 15.12.2004, як такі, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення, тоді як було відмовлено в підтверджені періоду роботу, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах: з 07.07.2004 по 31.07.2004 - оскільки відсутні дані про заробітну плату; з 16.12.2004 по 31.01.2005 - оскільки первинними документами не підтверджується робота за пільговою професією.

Зважаючи на вище викладене, на думку відповідача, стаж позивача на посаді тракториста-машиніста безпосередньо зайнятого у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства, що підлягає зарахуванню складає - 12 років 5 місяців 3 дні, що є недостатнім для призначення пенсії за віком на пільгових умовах, відповідно п. 3 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Враховуючи наведене, відповідач вважає, що у задоволенні адміністративного позову слід відмовити.

Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення (ч. 5 ст. 250 КАС України).

Дослідивши матеріали справи та оцінивши інші докази в їх сукупності, судом встановлено наступне.

28.12.2020 року позивач звернувся до відповідача з заявою про призначення йому пенсії за віком згідно з ч. 2 ст. ст. 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Відповідачем прийнято рішення № 65 від 06.01.2021 року, у якому вказано, що при призначенні даного виду пенсії обов`язковою умовою є підтвердження спеціального стажу уточнюючими довідками, відповідного зразка, підприємств або організацій про пільговий характер роботи, у якій має бути зазначено: період роботи, що зараховується до спеціального стажу; професію або посаду; характер виконуваної роботи - безпосередня зайнятість у виробництві сільськогосподарської продукції; посилання на норму законодавства, згідно якої визначається право на пільгове пенсійне забезпечення; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видано зазначену довідку.

У разі неможливості представлення довідок про пільговий характер роботи у зв`язку з ліквідацією підприємства без визначення правонаступника законодавець надає можливість підтвердження періодів роботи, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах на Комісії з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років.

Для підтвердження пільгового стажу заявником надано уточнюючу довідку про пільговий характер роботи № 463 від 17.03.2020, видану ПрАТ «Продовольча компанія «Поділля», згідно якої в періоди з 01.02.2005 по 30.11.2006, з 27.04.2007 по 22.01.2008, з 25.04.2008 по 16.01.2009, з 24.04.20019 по 15.12.2009, з 27.04.2010 по 18.11.2010, з 29.04.2011 по 21.11.2011, з 28.04.2012 по 07.11.2012, з 29.04.2013 по 26.12.2013, з 15.05.2014 по 12.01.2015, з 29.05.2015 по 03.09.2015 заявник дійсно працював трактористом-машиністом і був безпосередньо зайнятий у виробництві сільськогосподарської продукції на протязі повного польового періоду в рослинництві або на протязі календарного року у тваринництві.

Зазначені відомості підтверджуються і записами у трудовій книжці.

Згідно відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань юридична особа ПрАТ «Продовольча компанія «Поділля» займається вирощуванням сільськогосподарських рослин.

Враховуючи вище викладене, до пільгового стажу роботи трактористом зараховано наступні періоди трудової діяльності: з 01.02.2005 по 28.02.2005, з 01.05.2005 по 31.12.2005, з 01.04.2006 по 30.11.2006, з 27.04.2007 по 22.01.2008, з 25.04.2008 по 16.01.2009, з 24.04.2009 по 15.12.2009, з 27.04.2010 по 18.11.2010, з 29.04.2011 по 21.11.2011, з 28.04.2012 по 07.11.2012, з 29.04.2013 по 26.12.2013, з 15.05.2014 по 12.01.2015, з 29.05.2015 по 03.09.2015, що фактично становить 6 років 9 місяців 13 днів, що недостатньо для призначення пенсії за віком на пільгових умовах як трактористу-машиністу.

Згідно відомостей персоніфікованого обліку простежуються місяці, коли відсутнє нарахування заробітної плати: березень-квітень 2005, з січень-березень 2006, квітень 2011, квітень 2012 та квітень 2013. Дані періоди були виключені з розрахунку пільгового стажу.

Також зазначено, що в наявних документах простежується трудова діяльність заявника зі шкідливими умовами праці на інших підприємствах, які остаточно ліквідовані без визначення правонаступника. В такому разі, підтвердити такий пільговий стаж має Комісія з питань підтвердження пільгового стажу при Головному управлінні.

На момент прийняття даного рішення про відмову в призначенні пенсії відсутнє Рішення Комісії з питань підтвердження пільгового стажу.

Згідно наявних документів та індивідуальних відомостей про застраховану особу страховий стаж заявника становить 31 рік 7 місяців 26 днів. До стажу зараховано також періоди проходження військової служби та отримання допомоги по безробіттю.

Таким чином, рішенням відповідача № 65 від 06.01.2021 року позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком відповідно до п. 3 ч. 2 ст. Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу.

21.01.2021 року комісія з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах на засіданні при Головному управлінні Пенсійного фонду України у Вінницькій області розглянула заяву ОСОБА_1 від 30.12.2020 та додатково надані наступні документи: трудову книжку; витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань; архівні довідки від 11.02.2020р. № 84, 87, 88, 90/01-14; відомості персоніфікованого обліку.

Розглянуто висновок Управління пенсійного забезпечення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 12.01.2021.

Відповідно до записів у трудовій книжці колгоспника, ОСОБА_1 :

з 27.01.1987 по 01.06.1992 працював трактористом в колгоспі ім. 18 партз`їзду с. Заболотне, який внаслідок послідовної реорганізації перетворено в ТОВ «Заболотне» (дані про реорганізацію зазначені в архівній довідці від 11.02.2020р. № 84/01-14). На сторінках трудової участі у громадському господарстві є дані про встановлений та вироблений мінімум, заробітну плату - порічно та вказано за 1990 - «зарах. в стаж, як застройщик. Прот.№2 від 11.02.1990», за 1991 - «зарахов. в стаж, як застрой. Протокол № 1 від 21.02.91»; з 07.07.2004р. прийнятий «трактористом-машиністом бурякового комбайну на час ремонту комбайну та на час збирання цукрових буряків» в ТОВ «Агрофірму «Крижопіль», 16.12.2004 переведений трактористом-машиністом МТС, 31.01.2005 звільнений з роботи, що підтверджується архівною довідкою від 11.02.2020 №90/01-15.

За даними витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань слідує, що підприємства ТОВ «Заболотне» та ТОВ «Агрофірма «Крижопіль» припинили свою юридичну діяльність.

В довідці від 11.02.2020 № 87/01-15, виданої Крижопільським районним трудовим архівом, зазначено, що у документах колгоспу ім. « 18 партз`їзду» с. Заболотне Крижопільського району, у книгах обліку трудового стажу членів колгоспу значиться ОСОБА_1 , який працював трактористом з 02.1987 по 05.1992 та вказано кількість відпрацьованих трудоднів, встановлений мінімум та річну заробітну плату.

На розгляд комісії надана архівна довідка від 11.02.2020р. № 88/01-15 де вказано, що у документах колгоспу ім. « 18 партз`їзду» с. Заболотне Крижопільського району, в книгах нарахування заробітної плати колгоспникам значиться ОСОБА_1 , який отримував заробітну плату з лютого 1987р. по липень 1990р., з вересня 1990р. по серпень 1991р., з жовтня 1991р. по квітень 1992р., професія та грошові одиниці не зазначені.

В індивідуальних відомостях про застраховану особу ОК-5 вказаний заробіток ОСОБА_1 в ТОВ «Агрофірмі «Крижопіль» з серпня 2004р. по січень 2005р., відмітка про спецстаж ст.13 пункт «в» відсутня .

Відповідно до норм чинного законодавства пільгове пенсійне забезпечення надається трактористам-машиністам, безпосередньо зайнятим у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства, що передбачено пунктом 3 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Враховуючи наведене, 21.01.2021 року комісія з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах прийняла рішення № 1, яким:

підтвердила ОСОБА_1 періоди роботи з 27.01.1987 року по 01.06.1992 року (роки, в яких не вироблений встановлений мінімум без поважних причин - відповідно до відпрацьованих вихододнів), з 01.08.2004 року по 15.12.2004 року, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення відповідно пункту 3 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»;

відмовила в підтверджені періоду роботи з 07.07.2004 року по 31.07.2004 року, як такого, що дає право на пенсію на пільгових умовах,

оскільки відсутні дані про заробітну плату;

відмовила в підтвердженні періоду роботи з 16.12.2004 року по 31.01.2005 року як такого, що дає право на пенсію на пільгових умовах, оскільки первинними документами не підтверджується робота за пільговою професією.

Вважаючи такі рішення відповідача протиправними, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам та встановленим обставинам справи, суд керується такими мотивами.

Статтею 3 Конституції України визначено, що права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 ст. 5 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначено, що цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати:

1) пенсія за віком;

2) пенсія по інвалідності;

3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (Закон №1058) на пільгових умовах пенсія за віком призначається чоловікам, які працюють трактористами - машиністами і безпосередньо зайняті у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років, з них не менше 20 років на зазначеній роботі.

За відсутності стажу роботи, встановленого абзацом першим цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності на дату досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, страхового стажу з 1 квітня 2020 року по 31 березня 2021 року - не менше 28 років.

Таким чином, норми п.3 ч.2 статті 114 Закону №1058 пердбачають дві умови призначення пенсій на пільгових умовах: 1) робота на посаді тракториста-машиніста та 2)безпосередня зайнятість у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства.

Статтею 1 Закону України «Про пенсійне забезпечення» встановлено право громадян України на державне пенсійне забезпечення.

Відповідно до статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Необхідно зазначити, що правова норма статті 62 вказаного Закону передбачає, що основним документом для підтвердження стажу роботи є трудова книжка і лише при її відсутності, або записів у ній, стаж підтверджується у відповідності з Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі-Порядок № 637).

Відповідно до п.1 Порядку №637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 3 Порядку №637 передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Згідно із п.20 Порядку №637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток N 5).

У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Додатково в довідці наводяться такі відомості: стосовно трактористів-машиністів підприємств сільського господарства (в тому числі колгоспів) - про безпосередню зайнятість у виробництві сільськогосподарської продукції.

Відповідно до останнього абзацу п.20 Порядку №637 у разі відсутності правонаступника підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремих категорій працівників, здійснюється у порядку, визначеному Пенсійним фондом України за погодженням з Мінсоцполітики та Мінфіном.

На виконання пункту 20 Порядку № 637 , пункту 12 Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого Указом Президента України від 01.03.2001 № 121 , правлінням Пенсійного фонду України затверджено «Порядок підтвердження періодів роботи, що зараховуються до стажу для призначення пенсії» (далі - Порядок 18-1).

Відповідно до абзацу 1 пункту 1 Порядку 18-1 цей Порядок визначає процедуру підтвердження періодів роботи, що зараховуються до стажу роботи:

для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлену для окремої категорії працівників, у разі ліквідації підприємства, установи, організації без визначення правонаступника.

Пунктом 2 абзацу 3 Порядку 18-1 визначено, що дія цього Порядку поширюється на осіб, які працювали:

на посадах, що дають право на призначення пенсії за вислугу років.

Пунктом 3 Порядку 18-1 підтвердження періодів роботи, що зараховуються до стажу роботи для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років та періодів роботи на підприємствах, які розташовані на тимчасово окупованій території, здійснюється комісіями з питань підтвердження стажу роботи, що дає право на призначення пенсії (далі - Комісії).

Відповідно до п. 6 Порядку 18-1 основним завданням Комісії є розгляд заяв про підтвердження стажу роботи та прийняття за результатами їх розгляду рішень про підтвердження (відмову в підтвердженні) стажу роботи.

Із заявою про підтвердження стажу роботи (додаток 2) заявник (його законний представник або представник, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально (далі - його представник)) може звернутись до будь-якого територіального органу Пенсійного фонду України незалежно від території обслуговування цього органу.

Для підтвердження періодів роботи, що зараховуються до стажу роботи для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, до заяви додаються:

документи, які підтверджують факт припинення підприємства, установи, організації в результаті їх ліквідації (у тому числі архівні) - щодо підприємств, установ, організацій, ліквідованих до 01 липня 2004 року та/або щодо яких відсутні дані про проведення реєстраційних дій в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (далі - Єдиний державний реєстр);

трудова книжка;

документи (за наявності), видані архівними установами, зокрема:

довідка про заробітну плату;

копії документів про проведення атестації робочих місць;

копії документів про переведення на іншу роботу, на роботу з неповним робочим днем, надання відпусток без збереження заробітної плати.

Заявник (його представник) може додатково подавати інші документи про стаж роботи.

Відповідно до п. 14 Порядку 18-1 Комісії розглядають заяви про підтвердження стажу роботи, на бажання заявника, у його присутності або в присутності його законного представника, або представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально. Комісії приймають рішення щодо підтвердження стажу роботи або про відмову в його підтвердженні та не пізніше п`яти робочих днів з дня його прийняття повідомляють заявника про прийняте рішення.

Крім того, порядок призначення пенсії на пільгових умовах трактористам-машиністам, які безпосередньо зайняті у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах і на інших підприємствах сільського господарства роз`яснено у листі Міністерства соціального забезпечення № 7 від 20.01.1992 року.

Так, відповідно до роз`яснення, до трактористів-машиністів, безпосередньо зайнятих у виробництві сільськогосподарської продукції, відносяться працівники, які оформлені на роботу трактористами-машиністами, мають відповідне посвідчення, постійно зайняті на тракторах та інших самохідних сільськогосподарських машинах на протязі повного сезону сільськогосподарських робіт в рослинництві та тваринництві. Трактористам-машиністам, які відробили повний польовий період на тракторах та інших самохідних сільськогосподарських машинах, весь рік роботи зараховується до стажу, який дає право на пільгове пенсійне забезпечення і в тому випадку, якщо в міжпольовий або міжсезонний період вони виконували інші роботи (на стаціонарних і причіпних установках та агрегатах, по ремонту сільськогосподарської техніки, на тваринницьких фермах тощо). Віднесення господарства до підприємств сільського господарства, трактористи-машиністи яких мають право на пільгову пенсію, провадиться відповідно до класифікатора галузей народного господарства.

До сільськогосподарських належать підприємства, які виробляють продукцію рослинництва і тваринництва. Єдина назва професії «тракторист-машиніст», запроваджена в 1961 році, охоплює такі професії: бульдозерист, бульдозерист-скреперист, грейдерист; комбайнер; машиніст дощувальної установки, змонтованої на базі трактора; машиніст скрепера, скреперист; машиніст чаєзбиральної машини; машиніст екскаватора; машиніст- водій льонозбиральної машини, самохідної широкозахватної сінокосарки; механік- комбайнер, тракторист, тракторист-бульдозерист. До числа трактористів-машиністів, безпосередньо зайнятих у виробництві сільгосппродукції, віднесено працівників, прийнятих на роботу трактористами-машиністами, які мають про це відповідні посвідчення.

Таким чином, головними умовами для призначення пенсії за віком на пільгових умовах є виконання робіт на посаді тракториста-машиніста, безпосередня зайнятість у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства, досягнення відповідного віку, а також наявність відповідного стажу.

Аналогічні правові висновки містяться у постановах Верховного Суду від 22.05.2018 року у справі № 683/977/17, від 08.05.2018 року у справі № 672/455/17.

Враховуючи наведені положення нормативно-правових актів, які стосуються спірних правовідносин, суд приходить до наступних висновків щодо оцінки оскаржуваних рішень та можливості зарахування періодів роботи до пільгового стажу.

Що стосується періодів роботи з 01.01.1981 року по 29.10.1982 року по 30.10.1982 року та з 01.01.1085 по 10.02.1987 року, з 12.06.1992 по 30.03.2001 року в колгоспі ім.Чапаєва (пізніше зміна назви "КСП "Золота зірка", СТОВ "Гарячківське") трактористом в тракторній бригаді № 2, то позивачем надавалися до заяви про призначення пенсії архівні довідки №89/01-15, 85/01-14, 02/01-15, які стосуються зазначених періодів роботи.

Разом з тим, оцінка таким записам у трудовій книжці та документам не надавалася, висновків щодо зарахування чи підстав не зарахування таких періодів роботи рішення про відмову у призначенні пенсії та рішення Кмісії при ГУ ПФУ у Вінницькій області не містять.

Згідно із записами в трудовій книжці позивач з 02.07.2001 року по 01.11.2001 року працював комбайнером у Спільному агропромисловому торговельно-виробничому підприємстві "Агробізнес", а з 07.07.2004 по 31.07.2004 року у ТОВ "Агрофірма Крижопіль".

Судом встановлено та не заперечується сторонами, що Спільне агропромислове торговельно-виробниче підприємство «Агробізнес» ліквідовано ухвалою Господарського суду Вінницької області від 22.06.2010, а ТОВ "Агрофірма "Крижопіль" припинено згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Рішенням комісії позивачу не зараховано такі періоди до пільгового стажу, оскільки відсутні дані про заробітну плату.

Разом з тим, суд приходить до висновку, що відсутність даних про заробітну плату не може бути підстав відмови у зарахуванні період роботи до пільгового стажу, адже комісією не надано оцінку умовам зарахування, визначеним п.3 ч.2 ст.114 Закону №1058, зокрема чи відноситься робота комбайнера до єдиної назви-професії "тракторист-машиніст" і чи здійснювало підприємство виробництво сільськогосподарської продукції.

Щодо періоду роботи з 16.12.2004 року по 31.01.2005 року, то позивачу відмовлено у зарахуванні до пільгового стажу оскільки первинними документами не підтверджується робота за пільговою професією. При цьому суд вважає, що такі висновки комісії пенсійного органу є правильними, оскільки з наданої архівної довідки від 11.02.2020 року № 90/01-15 не вбачається безпосередня зайнятість у виробництві сільськогосподарської продукції, оскільки машинно-тракторні станції могли здійснювати і ремонт та обслуговування сільськогосподарської техніки. А тому позивачу необхідно надати додаткові документи, передбачені Порядком №18-1 для підтвердження такого періоду.

Щодо періодів роботи позивача у філії «Крижопіль» ЗАТ «ПК «Поділля» перейменоване в ПрАТ «ПК «Поділля», суд враховую наступне.

Статтею 8 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058-ІV) передбачене право громадян на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Відповідно до статті 1 Закону №1058-ІV, страхові внески - кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Страхувальники - роботодавці та інші особи, які відповідно до закону сплачують єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та/або є платниками відповідно до цього Закону.

Відповідно до пункту 1 частини 1 та частини 3 статті 24 Закону №1058-ІV, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування найманих працівників та інших осіб, які належать до кола осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та зазначені у статті 11 Закону №1058-ІV, сплачуються їх роботодавцями та безпосередньо застрахованими особами.

Порядок обчислення та сплати страхових внесків встановлено у частині 1 статті 20 Закону №1058-ІV, якою передбачено, що страхові внески обчислюються виключно в грошовій формі, у тому числі з виплат (доходу), що здійснюються в натуральній формі.

Обчислення страхових внесків застрахованих осіб, здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески.

Відповідно до ч. 12 ст. 20 цього Закону страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків.

Таким чином, страхові внески є складовою умовою існування солідарної системи і підлягають обов`язковій сплаті, перерахунок пенсії провадиться з урахуванням часу, коли особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, та за який підприємством, де працює людина, (страхувальником) сплачені щомісячні страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

При цьому, у ч.10 ст. 20 Закону №1058-ІV, вказано, що якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

Відповідно до положень ст.106 Закону № 1058-XV, відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство-страхувальник, оскільки здійснює нарахування страхових внесків із заробітної плати застрахованої особи.

Тобто, за змістом вищезазначених норм вбачається, що обов`язок по сплаті страхових внесків та відповідальність за несвоєчасну або не в повному обсязі сплату страхових внесків законом покладено на страхувальника.

З Індивідуальної відомості про застраховану особу (форму ОК-5) вбачається, що дійсно за зазначені періоди з березня 2005 по квітень 2005 та з січня 2006 по березень 2006, квітень 2011, квітень 2012, квітень 2013 заробітна плата не нараховувалася та страхові внески до Пенсійного фонду України від ПрАТ «ПК «Поділля» не надходили.

Згідно довідки ПрАТ «ПК «Поділля» № 463 від 17.03.2020 року вбачається, що позивач працював в ПрАТ «ПК «Поділля», зокрема, з 01.02.2005 по 30.11.2006, з 28.04.2012 по 07.11.2012, з 29.04.2013 по 26.12.2013, з 15.05.2014 по 12.01.2015, з 29.05.2015 по 03.09.2015.

Таким чином, записом у трудовій книжці та зазначеною довідкою №463 підтверджено, що позивач працював на посаді, стаж на роботі за якою зараховується до пільгового з 01.02.2005 по 30.11.2006 року, а тому березень та квітень 2005 року, а також період з січень, лютий, березень 2006 підлягають зарахуванню до пільгового стажу, не дивлячись на те, що внески роботодавцем за ці місяці не сплачувалися, оскільки позивач не повинен відповідати за неналежне виконання підприємством - страхувальником свого обов`язку щодо належної сплати страхових внесків, а отже, наявність заборгованості підприємства по страховим внескам не може бути підставою для не зарахування до страхового стажу при перерахунку пенсії позивача періодів його роботи.

Що стосується квітня 2011 року, квітня 2012 року, квітня 2013 року, то позивач згідно записів трудової книжки та змісту Довідки №463 був зарахований на роботу 29.04.2011 року, 28.04.2012 та 29.04.2013 року відповідно, а тому ці місяці не підгягають зарахуванню до пільгового стажу.

Щодо періодів роботи позивача у Фермерському господарстві «Перевертаний Григорій Васильович» з 03.06.2017 по 04.12.2017, з 09.06.2018 по 12.12.2018, з 23.05.2019 по 29.11.2019 , з 02.06.2020 по 04.12.2020, то така довідка позивачем була подана до пенсійного органу 22 лютого 2021 року, в той час як рішення про відмову у призначенні пенсії прийнято 06 06.01.2021 року, тобто оцінка такій довідці ПФУ не надавалася. Позивач підтвердив той факт, що довідка видана Фермерським господарством «Перевертаний Григорій Васильович» № 1 від 04.01.2021 року не була ним подана до прийняття оскаржуваного рішення.

Статтею 58 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" визначено, що Пенсійний фонд є органом, який призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати. Тобто, Пенсійний фонд України має виключну компетенцію в питаннях призначення пенсії.

Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим ч. 3 ст. 2 КАС України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання прав та вимог законодавства, інакше було б порушено принцип розподілу влади.

Виходячи зі змісту положень КАС України щодо компетенції адміністративного суду, останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що відповідач приймаючи оскаржувані рішення, діяв недобросовісно та необґрунтовано, не врахував усіх обставин та положень законодавства, що мають значення для призначення пенсії позивачу, як наслідок, допустив неналежний розгляд поданої ним заяви і документів та, відповідно, прийняв необґрунтоване рішення про відмову позивачу у зарахуванні певних періодів роботи до стажу позивача, що дає право на призначення пенсії за вислугу років, відповідач не дослідив та не надав оцінку всім записам у трудовій книжці позивача, згідно яких останній працював трактористом-машиністом, не навів висновків щодо зарахування чи не зарахування таких періодів до пільгового стажу позивача та зробив узагальнені висновки. Зокрема, відповідачем не надано оцінку періодам роботи з 01.01.1981 року по 29.10.1982 року по 30.10.1982 року та з 01.01.1085 по 10.02.1987 року, з 12.06.1992 по 30.03.2001 року в колгоспі ім.Чапаєва (пізніше зміна назви "КСП "Золота зірка", СТОВ "Гарячківське") трактористом в тракторній бригаді № 2.

Що стосується періодів з 02.07.2001 року по 01.11.2001 року коли згідно записів у трудовій книжці позивач працював комбайнером у Спільному агропромисловому торговельно-виробничому підприємстві "Агробізнес", а з 07.07.2004 по 31.07.2004 року у ТОВ "Агрофірма Крижопіль", то відповідачем відмовлено лише з підстав відсутності даних про заробітну плату, в той же час відсутність даних про заробітну плату не може бути підставою відмови у зарахуванні періоду роботи до пільгового стажу, адже комісією не надано оцінку умовам зарахування, визначеним п.3 ч.2 ст.114 Закону №1058, зокрема чи відноситься робота комбайнера до єдиної назви-професії "тракторист-машиніст" і чи здійснювало підприємтсво виробництво сільськогосподарської продукції.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області № 65 від 06.01.2021 року про відмову в призначенні пенсії за віком позивачу та рішення комісії при Головному управлінні Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 21.01.2021 року № 1 про результати розгляду його заяви є протиправними та підлягають скасуванню.

Що стосується інших позовних вимог щодо призначення пенсії та зарахування періодів роботи до пільгового стажу, то суд вважає, що їх необхідно задовольнити частково та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області зарахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу періоди роботи березень та квітень 2005 та січень, лютий, березень 2006 ПрАТ «ПК «Поділля».

Що стосується інших періодів роботи, то їм не надано належної оцінки відповідачем при прийняті рішення, не мотивовано пістави відмови у зарахуванні до пільгового стажу, а тому суд не може підміняти орган, уповноважений на виконання функцій з призначення пенсій громадянам, а належним способом захисту порушеного права позивача буде зобов`язання відповідача повторно розглянути його заяву про призначення пенсії, у рахуванням висновків суду зроблених при розгляді данної справи

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 10 квітня 2018 року у справі №348/2160/15-а.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

За приписами вимог п. 4 ч.1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Відповідно до положень ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з нормами ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно з ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, суд доходить висновку, що з наведених у позовній заяві мотивів і підстав адміністративний позов підлягає до часткового задоволення.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд вказує, що відповідно до частини третьої статті 139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

За таких обставин, враховуючи, що позов задоволено частково судові витрати понесені позивачами у даній справі у розмірі 908 грн. підлягають відшкодуванню в сумі 454 грн., пропорційно розміру задоволених вимог за рахунок бюджетних асигнувань.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправними та скасувати рішення рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області № 65 від 06.01.2021 року про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком та рішення комісії при Головному управлінні Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 21.01.2021 року № 1 про результати розгляду заяви ОСОБА_1 від 30.12.2020 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області зарахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу періоди роботи березень 2005, квітень 2005, січень 2006, лютий 2006 та березень 2006 року в ПрАТ «ПК «Поділля».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області повторно розглянути заяву позивача від 28.12.2020 року про призначення пенсії на пільгових умовах відповідно до пункту 3 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням висновків суду за результатами розгляду цієї справи.

Зобов`язати комісію при Головному управлінні Пенсійного фонду України у Вінницькій області повторно розглянути заяву позивача від 30.12.2020 року, з урахуванням висновків суду за результатами розгляду цієї справи.

В задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 сплачений ним при зверненні до суду судовий збір в розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири гривень 00 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 )

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (, вул. Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, 21100 )

Повне судове рішення складено та підписано суддею 13.04.2021 року.

Суддя Шаповалова Тетяна Михайлівна