Справа № 520/16687/2020
Суддя: Жигилій С.П.
Дата ухвалення: 2021-04-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2021 р. Справа № 520/16687/2020
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Жигилія С.П.,

Суддів: Перцової Т.С. , Русанової В.Б. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Наталинської сільської ради Красноградського району Харківської області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 29.12.2020 (суддя Спірідонов М.О., м. Харків) по справі № 520/16687/2020

за позовом ОСОБА_1

до Наталинської сільської ради Красноградського району Харківської області

про скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач, ОСОБА_1 ) звернулась до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Наталинської сільської ради Красноградського району Харківської області (далі по тексту - відповідач), в якому просить суд:

- скасувати Рішення Наталинської сільської ради Красноградського району Харківської області LIV сесії VIII скликання від 10.09.2020 за № 1826-VIII яким відмовлено гр. ОСОБА_1 у наданні дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки щодо оформлення права власності на земельну ділянку, орієнтованою площею 2,0000 га для ведення особистого селянського господарства, яка розташована за межами населеного пункту с. Наталине Красноградського району Харківської області.

- зобов`язати Наталинську сільську ради Красноградського району Харківської області прийняти на найближчій сесії рішення про надання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 , дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки орієнтовною площею 2,0000 га, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства.

В обґрунтування позову зазначено, що Рішення Наталинської сільської ради Красноградського району Харківської області LIV сесії VIII скликання від 10.09.2020 за № 1826-VIII, яким відмовлено позивачці у наданні дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки щодо оформлення права власності на земельну ділянку, орієнтованою площею 2,0000 га для ведення особистого селянського господарства, яка розташована за межами населеного пункту с. Наталине Красноградського району Харківської області, є протиправним та таким, що винесено з порушенням норм чинного законодавства України, а тому підлягає скасуванню.

Представник відповідача у відзиві на позовну заяву зазначив, що задоволення заяви ОСОБА_1 є неможливим, так як земельна ділянка кадастровий номер :03:000:0045 загальною площею 72,7148 га сільськогосподарського призначення, угіддя - пасовище, є земельною ділянкою, яка може використовуватись для сінокосіння та випасання худоби, відповідно, має надаватись громадянам тільки в тимчасове користування (оренду) та повинна використовуватися виключно як сінокіс чи пасовище. Переводити такі ділянки в інші види сільськогосподарських угідь, до прикладу в ріллю чи багаторічні насадження, заборонено. Такі земельні ділянки можуть надаватись лише громадянам, які утримують худобу (корів, кіз, овець тощо), що підтверджує інформація Відділу у Красноградському районі Головного управління Держгеокадастру у Харківській області.

Також відповідачем було зазначено, що додані до заяви та позовної заяви представниками ОСОБА_1 викопіювання з публічної кадастрової карти України містять ознаки графічного поділу земельної ділянки кадастровий номер :03:000:0045, що не відповідає дійсності, з огляду на що позовні вимоги є необґрунтованими.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 29.12.2020 по справі № 520/16687/2020 адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) до Наталинської сільської ради Красноградського району Харківської області (вул. І. Сенченка, буд. 89, с. Наталине, Красноградський район, Харківська область, 63343, ) про скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії - задоволено в повному обсязі.

Скасовано Рішення Наталинської сільської ради Красноградського району Харківської області LIV сесії VIII скликання від 10.09.2020 за № 1826- VIII яким відмовлено гр. ОСОБА_1 у наданні дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки щодо оформлення права власності на земельну ділянку, орієнтованою площею 2,0000 га для ведення особистого селянського господарства, яка розташована за межами населеного пункту с. Наталине Красноградського району Харківської області.

Зобов`язано Наталинську сільську ради Красноградського району Харківської області прийняти на найближчій сесії рішення про надання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 , дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки орієнтовною площею 2,0000 га, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Наталинської сільської ради Красноградського району Харківської області на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у сумі 1681 (одна тисяча шістсот вісімдесят одна) грн. 60 коп.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 29.12.2020 по справі № 520/16687/2020 та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити у повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказує, що ОСОБА_1 була ініційована процедура відведення земельної ділянки за рахунок поділу вже сформованої земельної ділянки кадастровий номер :03:000:0045 площею 72,7148 га, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, яка належить Наталинській сільській раді Красноградського району Харківської області виключно у порядку, передбаченому статтею 118 Земельного кодексу України. Вказує, що прийняття рішення Наталинською сільською радою Красноградського району Харківської області LIV сесії VIII скликання від 10.09.2020 за № 1826- VIII, яким відмовлено гр. ОСОБА_1 у наданні дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 2,000 га з вже сформованої земельної ділянки кадастровий номер :03:000:0045 площею 72,7148 та, не спричинило безпідставного настання для заявника негативних наслідків та порушення прав. Вказує, що в даному випадку, єдиним суб`єктом, що має повноваження повторно розглянути можливість надання дозволу на розробку проекту землеустрою ОСОБА_1 є Наталинська сільська рада. Відповідно, при розгляді справи суд першої інстанції безпідставно та передчасно дійшов висновку, що черговий розгляд заяви про надання дозволу на складання проекту землеустрою не захистить права позивача. Прийняття судом рішення про зобов`язання Відповідача видати дозвіл на розробку проекту землеустрою без перевірки наявності чи відсутності усіх названих підстав для відмови у видачі дозволу є необґрунтованим та може призвести до видачі такого дозволу з порушенням закону.

Позивач не реалізував своє процесуальне право подання відзиву на апеляційну скаргу.

Враховуючи подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, яке ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження, справа розглядається в порядку письмового провадження, відповідно до приписів п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, за наявними в справі матеріалами.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши, в межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 21.08.2020 ОСОБА_1 в особі представника звернулася до Наталинської сільської ради Красноградського району Харківської області із заявою, в якій просила надати дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2,000 га із земель комунальної власності Наталинської сільської ради кадастровий номер :03:000:0045 цільове призначення 16.00 землі запасу та передати зазначену земельну ділянку у власність.

Разом із заявою позивач надала копію паспорту, копію РНОКПП, графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, копії довіреності та паспорту представника, які вказано як додатки до заяви.

Рішенням Наталинської сільської ради Красноградського району Харківської області LIV сесії VIII скликання від 10.09.2020 року № 1826-VIII "Про розгляд заяви гр. ОСОБА_1 щодо надання дозволу на складання проекту землеустрою для відведення земельної ділянки та оформлення права власності" відмовлено у наданні дозволу на складання проекту землеустрою щодо оформлення права власності на земельну ділянку орієнтованою площею 2,0000 га для ведення особистого селянського господарства, яка розташована за межами населеного пункту с. Наталине Красноградського району Харківської області, оскільки зазначена земельна ділянка має цільове призначення пасовище та належить до земель колективної власності колишнього КСП "Мир" (нерозподілені між пайщиками земельні частки).

Не погодившись з відмовою у наданні дозволу на розробку документації із землеустрою, позивач звернулась до суду з цим позовом.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем протиправно відмовлено у наданні дозволу на складання проекту землеустрою з підстав того, що земельна ділянка має цільове призначення "пасовище" та належить до земель колективної власності колишнього КСП "Мир", яка не передбачена частиною 7 статті 118 ЗК України.

З цих підстав суд першої інстанції дійшов висновку, що в даному випадку належним та достатнім способом захисту прав позивача у спірних відносинах є зобов`язання ради надати дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів виходить з такого.

Статтею 144 Конституції України передбачено, що органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов`язковими до виконання на відповідній території. Рішення органів місцевого самоврядування з мотивів їх невідповідності Конституції чи законам України зупиняються у встановленому законом порядку з одночасним зверненням до суду.

Суб`єктивне право на земельну ділянку виникає і реалізується на підставах і в порядку, визначених Конституцією України, Земельним Кодексом України та іншими законами України, що регулюють земельні відносини.

Відповідно до статті 12 Земельного кодексу України (далі - ЗК України), до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить розпорядження землями територіальних громад, передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу.

У відповідності до частини 1 статті 116 ЗК України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Частиною 6 статті 118 ЗК України також передбачено, що громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства).

Згідно з частиною 7 вказаної статті, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в постанові від 18.10.2018 у справі №806/1316/18 зазначив, що перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки, який визначений ч. 7 ст. 118 ЗК України, є вичерпним. При цьому, чинним законодавством не передбачено право суб`єкта владних повноважень відступати від положень статті 118 ЗК України.

Відповідно до ч.5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Судовим розглядом встановлено, що відповідачем не наведено жодної з підстав, передбачених частиною сьомою статті 118 Земельного кодексу України, за яких позивачеві було відмовлено у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення спірної земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства. Таким чином, відповідачем протиправно відмовлено у наданні дозволу на складання проекту землеустрою з підстав того, що земельна ділянка має цільове призначення "пасовище" та належить до земель колективної власності колишнього КСП "Мир", що не передбачені частиною 7 статті 118 ЗК України.

Враховуючи викладене вище, а також те, що всупереч ч. 2 ст.77 КАС України відповідач не довів правомірності прийнятого ним рішення, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що оскаржуване рішення Наталинської сільської ради Красноградського району Харківської області LIV сесії VIII скликання від 10.09.2020 року № 1826-VIII "Про розгляд заяви гр. ОСОБА_1 щодо надання дозволу на проекту землеустрою для відведення земельної ділянки та оформлення права власності" є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Щодо позовних вимог про зобов`язання Наталинської сільської ради Красноградського району Харківської області прийняти на найближчій сесії рішення про надання позивачеві дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки орієнтовною площею 2,0000 га, цільове призначення - для ведення ОСГ, колегія суддів зазначає наступне.

Питання щодо ефективного способу захисту прав позивача у такій ситуації в судовій практиці поставало неодноразово.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 06.11.2019 у справі №509/1350/17 оцінюючи ефективність обраного судом способу захисту (зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву) зазначила, що суд має право визнати бездіяльність суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язати вчинити певні дії. Суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд. При цьому застосування такого способу захисту вимагає з`ясування судом, чи виконано позивачем усі визначені законом умови, необхідні для одержання дозволу на розробку проекту землеустрою. Разом з тим наведених обставин судами не встановлено. Оцінка правомірності відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою стосувалася лише тих мотивів, які наведені відповідачем у оскаржуваному рішенні. Однак суди не досліджували у повній мірі, чи ці мотиви є вичерпними і чи дотримано позивачем усіх інших умов для отримання ним такого дозволу. Отже, як зазначила Велика Палата Верховного Суду, належним способом захисту та відновлення прав позивача у цій справі буде зобов`язання відповідача повторно розглянути відповідну заяву позивача про надання йому дозволу на розробку проекту землеустрою (п. 36-39).

За загальним правилом, застосування такого способу захисту прав та інтересів позивача як зобов`язання уповноваженого органу прийняти конкретне рішення про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, є правильним, коли уповноважений орган розглянув клопотання заявника та прийняв рішення, яким протиправно відмовив в його задоволенні.

З іншого боку, відсутні підстави для зобов`язання відповідача надати дозвіл на розробку проекту землеустрою (прийняти рішення такого змісту), якщо уповноважений орган не прийняв жодного рішення з числа тих, які він повинен був ухвалити за законом і немає обґрунтованих сумнівів вважати, що він не надасть дозвіл, розглянувши заяву повторно.

Суб`єкт владних повноважень повинен сам виправляти свої помилки і відновлювати права осіб, що звернулися до нього, і щодо яких мали місце порушення. Тим більше після того, як неправомірність рішення (дії, бездіяльності) встановлено судом.

Слід зазначити, що метою адміністративного судочинства є ефективний захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (стаття 2 КАС України). Відтак, обираючи спосіб захисту прав позивача, суди мали б зважати на ефективність такого захисту.

Ця мета перекликається зі статтею 13 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція), відповідно до якої кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у своїх численних рішеннях сформував сталу практику оцінки ефективності засобу юридичного захисту, згідно з якою засіб юридичного захисту, якого вимагає стаття 13 Конвенції, має бути «ефективним» як з практичної, так і з правової точки зору, тобто таким, що або запобігає стверджуваному порушенню чи його повторенню в подальшому, або забезпечує адекватне відшкодування за те чи інше порушення, яке вже відбулося. Навіть якщо якийсь окремий засіб юридичного захисту сам по собі не задовольняє вимоги статті 13 Конвенції, задоволення її вимог може забезпечуватися за допомогою сукупності засобів юридичного захисту, передбачених національним законодавством (рішення від 15.10.2009 у справі "Юрій Миколайович Іванов проти України", п. 64).

Засіб юридичного захисту має бути "ефективним" в теорії права та на практиці, зокрема, в тому сенсі, що можливість його використання не може бути невиправдано ускладнена діями або бездіяльністю органів влади держави-відповідача (рішення від 18.12.1996 у справі "Аксой проти Туреччини" (Aksoy v. Turkey), п. 95).

При оцінці ефективності необхідно враховувати не тільки формальні засоби правового захисту, а й загальний правовий і політичний контекст, в якому вони діють, й особисті обставини заявника (рішення від 24.07.2012 у справі "Джорджевич проти Хорватії", п. 101; рішення від 06.11.1980 у справі "Ван Остервійк проти Бельгії", п.п. 36-40). Отже, ефективність засобу захисту оцінюється не абстрактно, а з урахуванням обставин кожної конкретної справи та ситуації, в якій опинився позивач після порушення.

Відповідно до частини першої статті 124 Конституції України, правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. При цьому за своєю суттю правосуддя визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац 10 п. 9 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30.01.2003 №3-рп/2003).

Частиною 4 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

Судом першої інстанції встановлено, що у спірних відносинах відповідач не реалізував своїх повноважень, оскільки не надав оцінки поданим документам, прийнявши рішення про відмову в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, оскільки в самому рішенні не навів мотивованих доводів щодо відмови.

Таким чином, оскільки спірне рішення про відмову у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою відповідачем прийнято без дослідження всіх обставин, що мають значення для його прийняття, та наявність чи відсутність підстав, передбачених статтею 118 Земельного кодексу України, відповідачем фактично не перевірялась, колегія суддів приходить до висновку, що належним способом захисту та відновлення прав позивача у цій справі буде зобов`язання відповідача повторно розглянути відповідну заяву позивача про надання йому дозволу на розробку проекту землеустрою, з урахуванням висновків суду.

У відповідності до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно п. 4 ч. 1, ч. 2 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Беручи до уваги вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції в частині зобов`язання Наталинської сільської ради Красноградського району Харківської області прийняти на найближчій сесії рішення про надання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 , дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки орієнтовною площею 2,0000 га, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства підлягає скасуванню з прийняттям постанови про часткове задоволення позову.

В іншій частині доводи апеляційної скарги встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 229, 241, 243, 250, 308, 310, 311, 315, 316, 317, 321, 322, 325, 327-329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Наталинської сільської ради Красноградського району Харківської області задовольнити частково.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 29.12.2020 по справі № 520/16687/2020 скасувати в частині задоволення позовних вимог про зобов`язання Наталинської сільської ради Красноградського району Харківської області прийняти на найближчій сесії рішення про надання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 , дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки орієнтовною площею 2,0000 га, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства.

В цій частині прийняти постанову, якою зобов`язати Наталинську сільську раду Красноградського району Харківської області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про надання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 , дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки орієнтовною площею 2,0000 га, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, з урахуванням висновків суду.

В решті позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

В іншій частині рішення Харківського окружного адміністративного суду від 29.12.2020 по справі № 520/16687/2020 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя (підпис)С.П. Жигилій
Судді(підпис) (підпис) Т.С. Перцова В.Б. Русанова