Справа № 805/3641/17-а
Суддя: Шевцова Н.В.
Дата ухвалення: 2021-04-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

12 квітня 2021 року

м. Київ

справа № 805/3641/17-а

адміністративне провадження № К/9901/10855/21

Верховний Суд у складі судді Касаційного адміністративного суду Шевцової Н.В., перевіривши касаційну скаргу Азовської митниці Держмитслужби на постанову Першого адміністративного апеляційного суду від 01 березня 2021 року у справі №805/3641/17-а за позовом ОСОБА_1 до Донецької митниці Державної фіскальної служби України, Державної фіскальної служби України про стягнення солідарно з відповідачів заборгованості із заробітної плати, її індексації за період з 01.05.2008 року по сьогоднішній день та інших виплат (компенсації за невикористану відпустку тощо) у зв`язку з порушенням вимог з проведення повного розрахунку,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Донецької митниці Державної фіскальної служби України, Державної фіскальної служби України, у якому просив стягнення солідарно з відповідачів заборгованість з заробітної плати, її індексації за період з 01.05.2008 по сьогоднішній день та інших виплат (компенсації за невикористану відпустку тощо) у зв`язку з порушенням вимог з проведення повного розрахунку при звільненні на підставі статті 117 КЗпП України.

15 березня 2018 року рішенням Донецького окружного адміністративного суду відмовлено у задоволені позовних вимог.

22 травня 2018 року постановою Донецького апеляційного адміністративного суду від скасовано рішення Донецького окружного адміністративного суду від 15 березня 2018 року у справі № 805/3641/17-а в частині відмови в задоволені позовних вимог про стягнення компенсації за невикористану відпустку. Прийнято нове судове рішення в цій частині.

Зобов`язано Донецьку митницю Державної фіскальної служби України виплатити ОСОБА_1 компенсацію за невикористані відпустки за час вимушеного прогулу з 01.05.2008 по 22.05.2017; відраховано з часу вимушеного прогулу з 01.05.2008 по 22.05.2017 час роботи на інших підприємствах, а саме: з липня 2009 року по травень 2010 року, з вересня 2010 року по жовтень 2010 року, з лютого 2012 року по квітень 2013 рік.

В іншій частині рішення Донецького окружного адміністративного суду від 15 березня 2018 року у справі № 805/3641/17-а - залишено без змін.

23 грудня 2020 року постановою Верховного Суду скасовано постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 22 травня 2018 року в справі № 805/3641/17-а в частині позовних вимог про стягнення компенсації за невикористану відпустку, справу направлено на новий розгляд до Першого апеляційного адміністративного суду. В решті рішення суду апеляційної інстанції залишено без змін.

01 березня 2021 року постановою Першого адміністративного апеляційного суду скасовано рішення Донецького окружного адміністративного суду від 15 березня 2018 року у справі № 805/3641/17-а в частині відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення компенсації за невикористану відпустку. Прийнято нове судове рішення в цій частині.

Зобов`язано Донецьку митницю Державної фіскальної служби України виплатити ОСОБА_1 компенсацію за невикористані відпустки за час вимушеного прогулу з 01.05.2008 року по 22.05.2017 року.

В іншій частині рішення Донецького окружного адміністративного суду від 15 березня 2018 року у справі № 805/3641/17-а - залишено без змін.

На зазначену постанову апеляційного суду Азовської митниці Держмитслужби (правонаступник Донецької митниці ДФС) подано касаційну скаргу, яку зареєстровано у Верховному Суді 29 березня 2021 року.

В касаційній скарзі зазначено, що вона подана на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України, відповідно до якого підставою касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку.

В обґрунтування наявності зазначеної підстави касаційного оскарження заявник касаційної скарги зазначає, що суди попередніх інстанцій в оскаржуваних судових рішеннях застосували норми матеріального права, а саме статті 75, 83, 232 КЗпП України, статті 35 Закону України «Про державну службу», що діяв до 01.05.2016, та статті 9 Закону України «Про відпустки» без урахування висновку щодо застосування вказаних норм права у подібних правовідносинах, викладених у постанові Верховного Суду від 24 січня 2018 року в справі № 818/2883/14 з відтворенням у касаційній скарзі частин цієї постанови, які стосуються інших фактичних обставин справи, установлених судами, без викладення подібності правовідносин у справі та справі, яка заявлена до касаційного перегляду.

Подібність правовідносин означає, зокрема, тотожність суб`єктного складу учасників відносин, об`єкта та предмета правового регулювання, а також умов застосування правових норм (зокрема, часу, місця, підстав виникнення, припинення та зміни відповідних правовідносин). Зміст правовідносин з метою з`ясування їх подібності в різних рішеннях суду (судів) визначається обставинами кожної конкретної справи.

При цьому, обставини, які формують зміст правовідносин і впливають на застосування норм матеріального права, та оцінка судами їх сукупності не можна визнати як подібність правовідносин.

Суд вважає, що підстави касаційного оскарження викладаються в касаційній скарзі з вказівкою (наведенням) конкретних висновків суду, рішення якого оскаржується, із одночасним зазначенням норм права (пункт, частина, стаття), які застосовані цим судом при прийнятті відповідного висновку. Скаржник повинен чітко вказати, яку саме норму права судами першої та (або) апеляційної інстанцій було неправильно застосовано, а також обґрунтувати у чому полягає помилка судів при застосуванні відповідної норми права та як на думку скаржника відповідна норма повинна застосовуватися. Мають бути також зазначені правові висновки Верховного Суду, стосовно конкретних норм права, які за наявності подібних правовідносин не враховані судом апеляційної інстанції.

Суд визнає, що посилання скаржника виключно на рішення Верховного Суду із зазначенням того, що викладені ним висновки не враховані судом апеляційної інстанції при ухваленні постанови, самі по собі не доводять не врахування висновків Верховного Суду у подібних правовідносинах, подібність яких також не доведена у касаційній скарзі.

Отже, касаційна скарга повинна містити посилання на конкретні порушення відповідної норми (норм) права чи неправильність її (їх) застосування. Скаржник повинен зазначити конкретні порушення, що є підставами для скасування або зміни судового рішення (рішень), які, на його думку, допущені судом при його (їх) ухваленні, та навести аргументи в обґрунтування своєї позиції.

Касаційна скарга містить лише виклад обставини справи, цитати нормативних актів, посилання на постанову Верховного Суду та незгоду з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій з підстав неправильного застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Інші доводи та аргументи заявника зводяться до тлумачення норм матеріального права, переоцінки доказів та неповного з`ясування обставин справи судами першої та апеляційної інстанцій, що виключає можливість його перегляду з цих підстав судом касаційної інстанції, повноваження якого визначені статтею 341 КАС України.

Верховний Суд звертає увагу на те, що відповідно до частини першої статті 341 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального права.

Таким чином, межі касаційного перегляду судових рішень обмежено підставами, на яких подається касаційна скарга, викладеними скаржником, та зазначеними в ухвалі суду підставами для відкриття касаційного провадження.

Пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України встановлено, що касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем, зокрема якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.

Враховуючи приписи пункту 4 частини п`ятої статті 332 КАС України, та не викладення відповідачем підстав для касаційного оскарження судових рішень у даній справі, визначених пунктом 1 частини четвертої статті 328 КАС України, а саме відповідач покликаючись на постанову Верховного Суду не обґрунтував, що ця постанова ухвалена у справах за подібними відносинами із цією справою, тому касаційну скаргу необхідно повернути особі, яка її подала.

Керуючись статтею 248, пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України, Суд

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Азовської митниці Держмитслужби на постанову Першого адміністративного апеляційного суду від 01 березня 2021 року у справі №805/3641/17-а за позовом ОСОБА_1 до Донецької митниці Державної фіскальної служби України, Державної фіскальної служби України про стягнення солідарно з відповідачів заборгованості із заробітної плати, її індексації за період з 01.05.2008 року по сьогоднішній день та інших виплат (компенсації за невикористану відпустку тощо) у зв`язку з порушенням вимог з проведення повного розрахунку - повернути особі, яка її подала.

Роз`яснити, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому законом.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач Н.В. Шевцова