Справа № 520/17791/2020
Суддя: Мінаєва О.М.
Дата ухвалення: 2021-04-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2021 р.Справа № 520/17791/2020
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Мінаєвої О.М.,

Суддів: Кононенко З.О. , Калиновського В.А. ,

за участю секретаря судового засідання Лисенко К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 11.01.2021 року, головуючий суддя І інстанції: Спірідонов М.О., м. Харків у справі № 520/17791/2020

за позовом ОСОБА_1

до Шевченківського відділу Державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Головного територіального управління юстиції у Харківській області

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Шевченківського відділу державної виконавчої служби у м. Харкові (далі відповідач), в якому просить суд: визнати протиправною бездіяльність державного виконавця Шевченківського відділу Державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Березньова А.С., яка полягає в невиконанні ним ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» та скасувати постанову державного виконавця Шевченківського відділу Державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Березньова А.С. від 01.12.2020 року про закінчення виконавчого провадження у виконавчому провадженні ВП № 63481234, після чого зобов`язати Шевченківський відділ Державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) відновити виконавче провадження, здійснити примусове виконання судового рішення Харківського окружного адміністративного суду від 17.02.2020 року, постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 02.10.2020 року по адміністративній справі №520/13971/19 з урахуванням при нарахуванні позивачу компенсації втрати частини доходу у зв`язку із порушенням строку виплати індексації грошового забезпечення з 01.01.2015 року, розрахувавши її розмір за методикою відповідно до ст. 3 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строку їх виплати» за період з 01.01.2015 року по 16.08.2019 року на день фактичної виплати індексації грошового забезпечення, а саме в сумі 8915,19 гри., відповідно до розрахунку додатку № 1.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 11.01.2021 року у задоволенні позову відмовлено.

Позивач, не погодившись із вказаним рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення норм матеріального та порушення норм процесуального права, неповне з`ясування обставин справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати повністю або частково рішення Харківського окружного адміністративного суду від 11.01.2020 року у справі №520/17791/2020 та прийняти нове рішення у відповідній частині або змінити рішення та задовольнити позов у повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги позивач зазначає, що суд першої інстанції дійшов помилкових висновків, та зазначає, що відповідачем в порушення ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» не було додержано обов`язку вжити всіх необхідних заходів щодо примусового виконання рішень.

Крім цього, позивач зазначає, що розрахунок компенсації за листопад 2020 року не відповідає вимогам виконавчого листа по адміністративній справі №520/13971/19 виданого 26.10.2020 року, в порушення положень Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строку їх виконання».

Колегія суддів, розглянувши матеріали справи, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, вважає, що вимоги апеляційної скарги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 17.02.2020 року у справі № 520/13971/19 адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії було задоволено. Визнано протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_1 ), яка полягає у ненарахуванні та невиплаті ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходу у зв`язку із порушенням строку виплати індексації грошового забезпечення з 01.01.2015 року. Зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_3 (військова частина НОМЕР_1 ) нарахувати і виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходу у зв`язку із порушенням строку виплати індексації грошового забезпечення з 01.01.2015 року, розрахувавши її розмір за методикою відповідно ст. 3 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строку їх виплати".

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 02.10.2020 апеляційну скаргу відповідача залишено без задоволення, рішення Харківського окружного адміністративного суду від 17.02.2020 залишено без змін.

На виконання вказаного рішення суду від 17.02.2020 року у справі №520/13971/19 позивачу було видано виконавчі листи.

02.11.2020 року позивач звернувся до відповідача з заявою про відкриття виконавчого провадження, в якій просив відкрити виконавче провадження та зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_3 (військова частина) нарахувати і виплатити компенсацію втрати частини доходу у зв`язку із порушенням строку виплати індексації грошового забезпечення з 01.01.2015 року, розрахувавши її розмір за методикою відповідно до ст. 3 ЗУ "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строку їх виплати".

Постановою державного виконавця Шевченківського відділу Державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Березньовим А.С. від 04.11.2020 року було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 63481234.

27.11.2020 до Шевченківського відділу Державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) надійшла розрахунково-платіжна відомість, в якій зазначена компенсація втрати частини доходу відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строку їх виплати» ОСОБА_1 за період з липня 2015 року по березень 2017 року, у розмірі 225,98 грн. за підписом Головного бухгалтера-начатьника ФЕВ (БС) капітана ОСОБА_2

30.11.2020 року позивач звернувся до відповідача з заявою, в якій просив перевірити правильність виконання рішення суду, вчинити повторно виконавчі дії щодо примусового виконання рішення суду, а також розрахувати її розмір за методикою відповідно до ст. 3 ЗУ "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строку її виплати" залучивши необхідних фахівців з питань фінансового права.

Державним виконавцем 30.11.2020 року було складено акт, в якому зазначено, що боржником рішення суду виконано, згідно розрахунково-платіжної відомості за листопад 2020 року Військової частини НОМЕР_1 нараховано і виплачено стягувачу компенсацію втрати частини доходу у зв`язку із порушенням строку виплати індексації грошового забезпечення з 01.01.2015 року, розрахувавши її розмір за методикою відповідно ст. 3 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строку їх виплати".

01.12.2020 державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження ВП № 63481234 згідно п.9 ч.1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження».

Не погодившись з вказаними діями державного виконавця позивач звернувся до суду з даним позовом.

Відмовивши у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що дії відповідача під час винесення постанови про закінчення виконавчого провадження ВП № 63481234 є законними та такими, що вчинені в межах чинного законодавства України, оскільки у відповідача відсутні підстави для здійснення перевірки правильності нарахування суми компенсації та розрахунку її розміру за методикою відповідно до ст. 3 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строку її виплати".

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 №1404-VIII, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Як передбачено п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України "Про виконавче провадження" підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" (ч. 1 ст. 5 Закону України "Про виконавче провадження").

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 26 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, зокрема, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Відповідно до ч.ч. 5,6 ст. 26 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. За рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішенням протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною).

Статтею 18 Закону України "Про виконавче провадження" зокрема передбачено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом. Виконавець має право, зокрема, проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону.

За рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження. У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність. Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником. У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом. У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження (ст. 63 Закону України "Про виконавче провадження").

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Враховуючи наведені норми законодавства судом першої інстанції зроблено правильний висновок, що державний виконавець зобов`язаний здійснювати примусове виконання судових рішень відповідно до встановленого цим рішенням способу та порядку, для виконання покладених на нього обов`язків виконавець проводить перевірку виконання рішень. Рішення про закінчення виконавчого провадження приймається виконавцем лише в разі фактичного виконання рішення в повному обсязі згідно з виконавчим документом.

Позивач оскаржує в даному позові правомірність прийняття державним виконавцем постанови про закінчення виконавчого провадження на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України "Про виконавче провадження", у зв`язку із фактичним виконанням в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Колегія суддів зазначає та матеріалами справи встановлено, що державним виконавцем відкрито виконавче провадження та здійснено виконавчі дії.

Згідно з матеріалами справи, до відповідача надійшла розрахунково-платіжна відомість за листопад 2020 року, в якій зазначена компенсація втрати частини доходу відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строку їх виплати» позивача у розмірі 225,98 грн. за підписом Головного бухгалтера-начальника ФЕВ (БС) капітана Артема Шатирова.

Згідно з висновками оскаржуваної постанови Шевченківського відділу державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), підставами до закінчення виконавчого провадження у відповідності до п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України "Про виконавче провадження", був висновок про нарахування і виплату стягувачу компенсацію втрати частини доходу у зв`язку з порушенням строку виплати індексації грошового забезпечення з 01.01.2015 року, розрахувавши розмір за ст. 3 Закону України «Про компенсацію громадян втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строку їх виплати».

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону № 1404-VIII, виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Постанова про закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених частиною першою цієї статті, виноситься в день настання відповідних обставин або в день, коли виконавцю стало відомо про такі обставини.

У випадках, передбачених пунктами 1-3, 5-7, 9-12, 14, 15 частини першої цієї статті, виконавчий документ надсилається разом із постановою про закінчення виконавчого провадження до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав.

Підсумовуючи зазначене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що державним виконавцем вчинено виконавчі дії в межах Закону України «Про виконавче провадження».

Доводи апеляційної скарги позивача щодо суми компенсації та помилкового розрахунку її розміру за методикою відповідно до ст. 3 ЗУ "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строку її виплати" колегія суддів не приймає до уваги, з огляду на наступне.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 18 Закону № 1404-VIII встановлено, що виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Законом України «Про виконавче провадження» на держаного виконавця під час виконання виконавчого документа зобов`язального характеру, яке здійснюється з урахуванням ст. 63 Закону № 1404- VIII не покладено обов`язок з`ясування та встановлення правильності (повноти) здійснення відповідного розрахунку, щодо виплати будь-яких грошових коштів.

Колегія суддів зазначає, що на виконанні у державного виконавця перебував виконавчий лист по справі № 520/13971/19 від 26.10.2020 року відповідно до якого, зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_3 (військова частина НОМЕР_1 ) нарахувати і виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходу у зв`язку із порушенням строку виплати індексації грошового забезпечення з 01.01.2015 року, розрахувавши її розмір за методикою відповідно ст. 3 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строку їх виплати".

У вказаному виконавчому документі не зазначено конкретної суми, яка підлягала виплаті в рамках виконавчого провадження № 63481234.

Колегія суддів звертає увагу позивача на те, що в рішенні Харківського окружного адміністративного суду від 17.02.2020 року у справі № 520/13971/19 зазначено: «Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_3 (військова частина НОМЕР_1 ) нарахувати і виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходу у зв`язку із порушенням строку виплати індексації грошового забезпечення з 01.01.2015 року, розрахувавши її розмір за методикою відповідно ст. 3 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строку їх виплати», що в свою чергу свідчить про обізнаність позивача про зміст резолютивної частини рішення, стосовно компенсації на користь ОСОБА_1 .

Окрім того, на державну виконавчу службу не покладено обов`язок під час виконання виконавчих документів зобов`язального характеру стосовно визначення відповідних (конкретних) сум, які підлягають сплаті під час виконання виконавчих документів. Зазначені повноваження стосовно визначення конкретних сум покладені законом на відповідні органи влади, які повинні виконати відповідний виконавчий документ.

Зважаючи на викладене, колегія суддів не вбачає передчасності винесення постанови про закінчення виконавчого провадження № 63481234, оскільки виконавчий лист виконаний відповідно до резолютивної частини рішення Харківського окружного адміністративного суду від 17.02.2020 року у справі № 520/13971/19.

З урахуванням наведеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Доводи апелянта не спростовують висновків суду з вищенаведених мотивів.

Відповідно до ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно з п.1 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням вище викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а отже підстав для його скасування не вбачається, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 287, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 11.01.2021 року по справі № 520/17791/2020 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя (підпис)О.М. Мінаєва
Судді(підпис) (підпис) З.О. Кононенко В.А. Калиновський