Справа № 420/1197/21
Суддя: Балан Я.В.
Дата ухвалення: 2021-04-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/1197/21
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 квітня 2021 року м. Одеса

Суддя Одеського окружного адміністративного суду Балан Я.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження, за наявними матеріалами, у порядку письмового провадження, адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про стягнення податку на доходи фізичних осіб та військового збору,-

ВСТАНОВИВ:
До Одеського окружного адміністративного суду з позовною заявою звернулась ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про:

стягнення з Військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 податок на доходи фізичних осіб у розмірі 7611,53 гривень та 634,29 гривень військового збору.

Адміністративний позов мотивовано наступним.
ОСОБА_1 зазначила, що під час виконання рішення суду яке набрало законної сили, про стягнення на її користь заробітної плати, Військовою частиною НОМЕР_1 протиправно було утримано податок доходи на фізичних осіб та військовий збір.

ОСОБА_1 вказувала, що суми, які за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків завданих внаслідок заподіяння матеріальної шкоди, а також шкоди життю та здоров`ю, не входять до складу оподатковуваного доходу, а тому, законодавчі підстави про утримання з її заробітної плати податків відсутні.

ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ ТА КЛОПОТАННЯ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 12 лютого 2021 року, вищевказану позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження по справі без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до частини 5 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Учасники справи з клопотанням про розгляд справи у судовому засіданні до суду не звертались.

Сторони про відкриття провадження у справі були повідомлені судом належним чином, що підтверджується наявними у матеріалах справи доказами.

У встановлений судом строк, відповідач надав відзив (вх.№17043/20 від 13.05.2020р.) на позовну заяву (а.с.76-96).

Відзив обґрунтований наступним.

Військовою частиною НОМЕР_1 зазначено, що рішенням Одеського окружного адміністративного суду по адміністративній справі №420/4619/19 від 07 жовтня 2019 року (суддя Кравченко М.М.) було зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити громадянці ОСОБА_1 заробітну плату за період з 26.11.2018 року по 12.05.2019 року, а не стягнути на її користь неустойку (штрафи, пеню), чи відшкодувати матеріальну або немайнову (моральну) шкоду.

Військова частина НОМЕР_1 вказувала, що виконала рішення суду, нарахувала та виплатила позивачці заробітну плату та на виконання вимог податкового законодавства України стягнула з громадянки ОСОБА_1 податки на користь держави.

У поясненнях (вх.№18024/21 від 09.04.2021р.) ОСОБА_1 вказувала, що відповідачем ототожнюються поняття «середній заробіток» та «заробітна плата» (а.с.46).

Станом на 12 квітня 2021 року, інших заяв по суті справи від сторін на адресу суду не надходило.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду по адміністративній справі №420/4619/19 від 07 жовтня 2019 року (суддя Кравченко М.М.) зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 заробітну плату за період з 26.11.2018 року по 12.05.2019 року (а.с.30-36).

На виконання Рішенням Одеського окружного адміністративного суду по адміністративній справі №420/4619/19 від 07 жовтня 2019 року, Військова частина НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 заробітну плату за період з 26.11.2018 року по 12.05.2019 року у розмірі 42286,28 гривень. При цьому, Військовою частиною НОМЕР_1 було утримано з нарахованих сум 7611,53 гривень податку на доходи фізичних осіб та 643,29 гривень військового збору (а.с.46).

Позивач вважаючи дії відповідача щодо утримання податку на доходи фізичних осіб та військового збору такими, що не відповідають вимогам чинного законодавства України, звернулась до суду з даною позовною заявою.

РЕЛЕВАНТНІ ДЖЕРЕЛА ПРАВА ТА ВИСНОВКИ СУДУ
Згідно зі статтею 67 Конституції України, кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори у порядку і розмірах, встановлених законом. Вказана норма кореспондується з приписами п.п.16.1.4 п. 16.1 ст.16 Податкового кодексу України.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про оплату праці» №108/95-ВР від 24.03.1995 року, заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Податковий кодекс України (далі - ПК України) регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Відповідно до статті 9 ПК України, до загальнодержавних податків належить, зокрема, податок на доходи фізичних осіб.

Згідно 163 ПК України, об`єктом оподаткування резидента є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання); іноземні доходи - доходи (прибуток), отримані з джерел за межами України.

Як передбачено пп.168.1.1 п.168.1 ст.168 ПК України, податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов`язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок.

Таким чином, законодавством чітко передбачено, що питання оподаткування заробітної плати, грошового забезпечення, інших виплат фізичної особи, покладається на податкового агента, на підприємство, установу, організацію, де працює або працював працівник, у даному випадку на Військову частину НОМЕР_1 .

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, рішенням Одеського окружного адміністративного суду по адміністративній справі №420/4619/19 від 07 жовтня 2019 року (суддя Кравченко М.М.) зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 заробітну плату за період з 26.11.2018 року по 12.05.2019 року.

Вказане рішення суду було виконано Військовою частиною НОМЕР_1 з утриманням податку на доходи фізичних осіб та військового збору.

У тексті позовної заяви ОСОБА_1 , з посиланнями на пп.164.2.14 статті 164 ПК України вказувала, що суми, які за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику податку внаслідок заподіяння йому матеріальної шкоди, а також шкоди життю та здоров`ю, а також відшкодувань моральної шкоди у розмірі, визначеному рішенням суду, але не вище чотирикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, або у розмірі, визначеному законом не є базою оподаткування.

Суд критично ставиться до вищевказаних посилань позивача, оскільки рішенням Одеського окружного адміністративного суду по адміністративній справі №420/4619/19 від 07 жовтня 2019 року було зобов`язано відповідача виплатити позивачеві заробітну плату, а не виплатити суму відшкодування збитків внаслідок заподіяння матеріальної шкоди, а також шкоди життю та здоров`ю чи відшкодування моральної шкоди.

У свою чергу, відповідно до підп. 1.2 п. 16-1 підрозділу 10 розділу XX ПК України об`єктом оподаткування військовим збором є доходи, визначені ст. 163 ПК Кодексу.

Ставка військового збору - 1,5 % об`єкта оподаткування, визначеного підп. 1.2 п. 16-1 підрозділу 10 розділу XX Кодексу (п.п. 1.3 п. 16-1 підрозділу 10 розділу XX ПК України).

Нарахування, утримання та сплата (перерахування) військового збору до бюджету здійснюються у порядку, встановленому ст. 168 Кодексу (підп. 1.4 п. 16-1 підрозділу 10 розділу XX ПК України).

Таким чином, виплата доходу у вигляді заробітної плати, навіть нарахована на підставі рішення суду, є доходом, що оподатковується податковим агентом військовим збором у розмірі 1,5 % у місяці його фактичного нарахування.

Однак, суд звертає увагу, що згідно роздавальної відомості Військової частини НОМЕР_1 , ОСОБА_1 , на час виникнення спірних правовідносин (з 26.11.2018 року по 12.05.2019 року), мала військове звання старшого солдата та займала посаду механіка відділення приймальних радіопристроїв приймального радіоцентру інформаційно-телекомунікаційного вузла Військової частини НОМЕР_1 .

Наказом командира військової частини №114 від 30.05.2019 року було звільнено старшого солдата ОСОБА_1 , механіка відділення приймальних радіопристроїв приймального радіоцентру інформаційно-телекомунікаційного вузла військової частини НОМЕР_1 м. Одеса, з військової служби у запас за підпунктом «а» (у зв`язку із закінченням строку контракту) відповідно до пункту другого частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Враховуючи вищевикладене, суд зазначає, що Постановою Кабінету Міністрів України №44 від 15.01.2004 року, затверджено Порядок виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу (далі - Порядок №44).

Порядком №44 визначено умови та механізм щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу (в тому числі відрядженими до органів виконавчої влади та інших цивільних установ), співробітниками Служби судової охорони у зв`язку з виконанням ними своїх обов`язків під час проходження служби (далі - грошова компенсація).

Пунктами 2-5 Порядку №44 визначено, що грошова компенсація виплачується громадянам України, які відповідно до законодавства мають статус військовослужбовця, поліцейського або є особами рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, ДСНС, податкової міліції, Національного антикорупційного бюро, Державного бюро розслідувань, співробітникам Служби судової охорони, а також особам, звільненим із служби, для відшкодування утриманих сум податку з їх грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, право на які вони набули у зв`язку з виконанням обов`язків під час проходження служби.

Виплата грошової компенсації здійснюється установами (організаціями, підприємствами), що утримують військовослужбовців, поліцейських та осіб рядового і начальницького складу, за рахунок відповідних коштів, які є джерелом доходів цих осіб, шляхом рівноцінного та повного відшкодування втрат частини грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних у зв`язку з виконанням ними своїх обов`язків під час проходження служби (далі - грошове забезпечення), що пов`язані з утриманням податку з доходів фізичних осіб у порядку та розмірах, визначених Законом України «Про податок з доходів фізичних осіб».

Виплата грошової компенсації військовослужбовцям, поліцейським та особам рядового і начальницького складу здійснюється одночасно з виплатою їм грошового забезпечення.

Грошова компенсація виплачується за місцем одержання грошового забезпечення у розмірі суми податку з доходів фізичних осіб, утриманого з грошового забезпечення.

Вказані положення відповідають приписам п. 168.5 ст. 168 Податкового кодексу України (далі - ПК України), в якому зазначено, що суми податку на доходи фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими, особами рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, державної пожежної охорони, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції, а також визначених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» членами сім`ї, батьками, утриманцями загиблого (померлого) військовослужбовця, у зв`язку з виконанням обов`язків під час проходження служби, спрямовуються виключно на виплату рівноцінної та повної компенсації втрат доходів цієї категорії громадян.

Згідно з п.6 Порядку №44 територіальні органи Державного казначейства та установи банків провадять за платіжними документами видачу податковим агентам готівки для здійснення одночасно виплати грошового забезпечення та грошової компенсації із сплатою (перерахуванням) в установленому порядку податку з доходів фізичних осіб, утриманого з грошового забезпечення.

Оскільки, у силу частини 2 статті 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» закінченням проходження військової служби вважається день виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини, а виплата заробітної плати ОСОБА_1 стосується періоду до 30.05.2019 року, суд дійшов висновку, що позивач, як військовослужбовець, має право на отримання компенсації сум податку з доходів фізичних осіб та військового збору.

Відповідно до частини 2 статті 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини 2 статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи, що відповідачем не доведено належними та допустимими доказами правомірності його дій щодо виплати позивачеві заробітної плати за період проходження військової служби (з 26.11.2018 року по 12.05.2019 року) без грошової компенсації утриманих податків та зборів, у порушення Порядку №44, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Суд зазначає, що відповідно до ч.2 ст.9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше, як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, у межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Отже, з урахуванням наведених судом законодавчих норм та встановлених обставин, з метою ефективного захисту прав позивача, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації суми податку з доходів фізичних осіб у розмірі 7611,53 гривень та військового збору у розмірі 634,29 гривень та зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити вказану компенсацію за нараховану заробітну плату ОСОБА_1 за період з 26.11.2018 року по 12.05.2019 року.

Згідно ст.17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і практику Суду як джерело права.

Так, у п.29 Рішення Європейського суду з прав людини від 09.12.1994 року (справа «РуїзТоріха проти Іспанії») Суд повторює, що згідно з його установленою практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтованості рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Таким чином, на підставі ст. 8 КАС України, згідно якої усі учасники адміністративного процесу є рівними та ст. 9 КАС України, згідно якої розгляд і вирішення справ у адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, з`ясувавши обставини у справі, перевіривши всі доводи і заперечення сторін та надавши правову оцінку наданим доказам, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню частково.

Розподіл судових витрат.
Відповідно до ч. 1 ст. 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Разом з тим, суд звертає увагу на те, що принцип пропорційності при стягненні судового збору у разі часткового задоволення позову щодо позовних вимог немайнового характеру не застосовується.

Судом встановлено, що під час подання позовної заяви ОСОБА_1 сплачено судовий збір у розмірі 908,00 гривень, який підлягає відшкодуванню.

Керуючись статтями 2, 6-10, 77, 90, 139, 250, 251, 255, 257-262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:
Позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про стягнення з Військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 податок на доходи фізичних осіб у розмірі 7611,53 гривень та 634,29 гривень військового збору задовольнити частково.

Бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації суми податку з доходів фізичних осіб у розмірі 7611,53 гривень та військового збору у розмірі 634,29 гривень під час нарахування грошового забезпечення за період з 26.11.2018 року по 12.05.2019 року визнати протиправною.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) виплатити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) грошову компенсацію суми податку з доходів фізичних осіб у розмірі 7611,53 (сім тисяч шістсот одинадцять гривень п`ятдесят три копійки) гривень та військового збору у розмірі 634,29 (шістсот тридцять чотири гривні двадцять дев`ять копійок) гривень, утриманого з грошового забезпечення ОСОБА_1 виплаченого за період з 26.11.2018 року по 12.05.2019 року.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Військової частини НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) понесені судові витрати у розмірі 908,00 (дев`ятсот вісім) гривень.

Рішення набирає законної сили згідно статті 255 КАС України - після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду згідно статті 295 КАС України подається до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України, до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційні скарги подаються учасниками справи через Одеський окружний адміністративний суд.

Суддя Балан Я.В.