Справа № 351/912/20
Суддя: Собко В. М.
Дата ухвалення: 2021-04-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 351/912/20
Номер провадження №2-а/351/6/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2021 року м. Снятин

Снятинський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді - Собка В.М. ,

секретар - Нагірняк В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Поліцейського Управління патрульної поліції у Івано-Франківській області 1 батальйону 2 роти, інспектора, лейтенанта поліції Саміло Романа Богдановича про скасування постанови зафіскованої не в атоматичному режимі серія ЕАМ № 2558921 від 20 травня 2020 року від 20 травня 2020 року про притягнення до адміністративної відповідальності (подана в порядку ст. 286 КАС України) ,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся у суд із позовом про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

Свої вимоги мотивував тим, що Постановою інспектора роти 2 батальйону 1 Управління патрульної поліції в Івано-Франківській області серія ЕАМ №2558921 від 20 травня 2020 року, ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП за те, що 20 травня 2020 року о 11 годині 56 хвилин в с. Лісна Слобідка Коломийського району Івано-Франківської області на 148 кілометрі траси Н-10, керуючи транспортним засобом SKODA OCTAVIA номерний знак НОМЕР_1 , він рухався зі швидкістю 74 км./год., перевищивши встановлене обмеження швидкості руху в населеному пункті на 24 км./год., чим порушив вимоги п. 12.4 ПДР України. Однак позивач із цією постановою не згідний, оскільки 20 травня 2020 року проїжджав с. Лісна Слобідка Коломийського р-ну на 148 кілометрі траси Н-10, із швидкістю руху транспортного засобу в межах допустимої Законом норми.

Таким чином позивач вважає, що постанова про притягнення його до адміністративної відповідальності за вказане порушення є незаконною та необгрунтованою, оскільки відомості зазначеній в ній не відповідають дійсним обставинам справи, а дії інспектора патрульної поліції при винесенні постанови були незаконними та такими, що грубо порушили права позивача. При цьому відповідач, в порушення ст.280 КУпАП, при винесенні постанови не з`ясував, чи винна особа у вчиненні правопорушення, не зібрав доказів щодо підтвердження вини позивача у вчиненні правопорушення, адже обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення. При зупинці транспортного засобу, працівником поліції жодного доказу вчинення позивачем правопорушення надано не було, окрім як посилання працівника поліції в усній формі на те, що швидкість було зафіксовано не в автоматичному режимі радаром «TruCam тс 000734», одна при цьому жодного знаку, зокрема 5,45 «Початок населеного пункту» на трасі не було. Позивач вважає, що покази вимірюючого приладу не є належним доказом, оскільки даний доказ не підтверджує те, що саме автомобіль Позивача рухався із вказаною швидкістю. Також, даний пристрій не мав можливості чітко встановити перевищення швидкості саме транспортним засобом Позивача, оскільки його характеристики не дають змоги ідентифікувати транспортний засіб, яким здійснено перевищення швидкості у випадку, коли такий транспортний засіб рухається поряд з іншими автомобілями. Крім того в день складення постанови про притягнення Позивача до адміністративної відповідальності були погіршені погодні умови, падав сильний дощ, а «TruCam» має істотний недолік, характерний для всіх приладів, що працюють в лазерному діапазоні дисперсійні перешкоди у вигляді туману і опадів значно погіршують характеристики пристрою, а тому використання приладу в поганих погодних умовах не рекомендується, оскільки це може призвести до спотворення результатів вимірювань. Через зазначені особливості, застосування радара для контролю швидкості автомобілів рекомендовано виключно у суху погоду (в іншому випадку, показання приладу можуть бути поставлені під сумнів). Відповідний пристрій вимірює швидкість на відстані 1,5-2 км., а тому стверджувати, що рух автомобіля позивача було виміряно в межах населеного пункту неможливо.

Відповідачем також було грубо порушено вимоги законодавства при складанні постанови та безпідставно не враховано пояснення позивача щодо невинуватості у вчиненні правопорушення. Крім того, під час розгляду справи не роз`яснено позивачу його права та обов`язки, що в свою чергу свідчить про порушення вимог ст.268 КУпАП, а також відповідачем було порушено право позивача на захист, оскільки останнім під час розгляду справи було заявлене клопотання із вимогою надати час на укладення угоди з адвокатом з метою надання йому правової допомоги, однак відповідачем в задоволенні даної вимоги було відмовлено. Не було дотримано п. 9-10 розділу III Інструкції, а саме під час розглядає справи відповідач не оголошував, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, не роз`яснив позивачу, його права і обов`язки, не оголошував протокол про адміністративне правопорушення, не досліджував докази та не вирішував клопотання.

На підставі наведеного позивач просив визнати дії поліцейського Управління патрульної поліції у Івано-Франківській області інспектора поліції батальйону 1, рота 2, лейтенанта поліції Саміло Рома Богдановича про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності протиправними, постанову серії ЕАМ №2558921 від 20 травня 2020 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255 грн. просив скасувати, а справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 закрити за відсутністю у діях складу правопорушення за ч.1 ст.122 КУпАП.

Позивач подав до суду заяву, якою позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив позов задоволити, справу просив розглядати без його участі.

Відповідач в судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, при цьому відзиву чи заперечення на позовні вимоги до суду не подавав.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

За змістом п.3 ч.1 ст.288 КУпАП постанову органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення може бути оскаржено у районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд у порядку, визначеному КАС України, з особливостями, встановленими КУпАП. Відповідно суд розглядає дану категорію справ у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Суд при розгляді даної категорії адміністративних справ перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови та повноважний, згідно з вимогами п.3 ч.1 ст.293 КУпАП скасувати постанову і закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення.

При розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у ст.ст. 247 і 280 КУпАП, у тому числі шляхом допиту свідків та призначення експертиз. Зміст постанови по справі про адміністративне правопорушення має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283 і 284 КУпАП, у постанові по справі про адміністративне правопорушення, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Згідно із ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст.280 КУпАП України, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У ст.283 КУпАП зазначено, що постанова по справі про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Судом встановлено, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів на спростування наведених в позові аргументів щодо відсутності самого факту адміністративного правопорушення, сама по собі постанова у справі про адміністративне правопорушення, без обґрунтування її доказами, передбаченими ст.251 КУпАП, не може достовірно свідчити про вчинення позивачем адміністративного правопорушення.

Крім того, не містить надана суду Постанова і посилання на дослідження відповідачем обтяжуючих чи пом`якшуючих відповідальність особи обставин, які повинні бути враховані органом, уповноваженим розглядати справи про адміністративні правопорушення.

При цьому Конституцією України у ст.61 передбачено, що ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Відповідно до ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» роз`яснено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 та 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких грунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Згідно до ст.286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Судом встановлено, що Постановою інспектора роти 2 батальйону 1 Управління патрульної поліції в Івано-Франківській області серія ЕАМ №2558921 від 20 травня 2020 року, ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП за те, що 20 травня 2020 року о 11 годині 56 хвилин в с. Лісна Слобідка Коломийського району Івано-Франківської області на 148 кілометрі траси Н-10, керуючи транспортним засобом SKODA OCTAVIA номерний знак НОМЕР_1 , він рухався зі швидкістю 74 км./год., перевищивши встановлене обмеження швидкості руху в населеному пункті на 24 км./год., чим порушив вимоги п. 12.4 ПДР України.

Відповідно до ст.77 ч.2 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок, щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.

Із матеріалів справи вбачається, що відповідач не надав суду жодного доказу у підтвердження того, що позивач дійсно порушив Правила дорожнього Руху України, тобто вчинив правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.122 КУпАП.

Згідно ст.251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи у вчиненні правопорушення та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За наведених фактів, викладених відносно позивача у постанові у справі про адміністративне правопорушення обставини спростовуються запереченнями та поясненнями позивача, які викладені в позовній заяві, а також відповідачем не доведено обставин, які б свідчили про наявність в діях ОСОБА_1 адміністративного правопорушення.

Таким чином, враховуючи, що відповідачем не надано до суду належних та допустимих доказів спростування позовних вимог позивача, до матеріалів справи не долучено відео диску з записом події, яка мала місце 20.05.2020, та відсутні докази того, що ОСОБА_1 перевищував встановлену у населеному пункті швидкість, а тому позовні вимоги про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення є обґрунтованими, законними, тому суд дійшов до висновку про їх задоволення. Крім того, відповідачем, як суб`єктом владних повноважень до судового засідання не надано переконливих доказів правомірності свого рішення в частині призначеного адміністративного стягнення, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що постанова була складена з порушенням вимог чинного законодавства, а саме ст.ст. 251, 268, 278, 280 КУпАП, ст. 59 Конституції України, а тому суд вважає, що в діях позивача відсутній склад адміністративного правопорушення передбаченого ст.122 ч.1 КУпАП.

Згідно ст.247 КУпАП України провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

На підставі наведеного, суд вважає, що позов ОСОБА_1 підлягає до задоволення, а тому слід визнати дії поліцейського Управління патрульної поліції у Івано-Франківській області інспектора поліції батальйону 1, рота 2, лейтенанта поліції Саміло Рома Богдановича про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності протиправними, постанову серії ЕАМ №2558921 від 20 травня 2020 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255 грн. - скасувати, а справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 закрити за відсутністю у його діях складу правопорушення за ч.1 ст.122 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст. 61 Конституції України, ст.ст. 77, 244-246, 247, 250-251, 286, 288, 293 КАС України суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задоволити.

Визнати дії поліцейського Управління патрульної поліції у Івано- Франківській області інспектора лейтенанта поліції Саміло Рома Богдановича 1 батальйон, 2 рота про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності протиправними.

Скасувати постанову серії ЕАМ №2558921 від 20 травня 2020 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255 грн.

Справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 закрити за відсутністю у діях складу правопорушення за ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до суду апеляційної інстанції з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків, встановлених Кодексом адміністративного судочинства України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий: В.М.Собко