Справа № 140/16590/20
Суддя: Денисюк Руслан Степанович
Дата ухвалення: 2021-03-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2021 року ЛуцькСправа № 140/16590/20

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Денисюка Р.С.,

при секретарі судового засідання Матящук Л.Р.,

за участю представника позивача Гаврилової Н.В.,

представника відповідача Назарук Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Головного управління ДПС у Волинській області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу,

ВСТАНОВИВ:

Головне управління ДПС у Волинській області (далі - ГУ ДПС у Волинській області, позивач) звернулося з позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , відповідач) про стягнення податкового боргу в сумі 12567,76 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що за відповідачем рахується податковий борг з податку на доходи фізичних осіб за результатами річного декларування на загальну суму 11010,22 грн., який виник внаслідок несплати грошового зобов`язання, визначеного податковим повідомленням-рішенням від 24.07.2020 № на суму 2467,79 грн. та нарахованої відповідно до статті 129 ПК України пені в сумі 8542,43 грн.; з військового збору в сумі 1557,54 грн., який виник внаслідок несплати грошового зобов`язання, визначеного податковим повідомленням-рішенням від 24.07.2020 № в сумі 730,14 грн. та нарахованої відповідно до статті 129 ПК України пені в сумі 827,40 грн. Позивачем в установлені законом строки вживались заходи щодо стягнення заборгованості шляхом надіслання податкової вимоги, однак дані заходи не призвели до погашення податкового боргу відповідачем. Просить стягнути з відповідача вказану суму заборгованості.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 08.12.2020 прийнято вказану позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та відповідно до приписів статей 12, 257, 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (а.с. 28).

Відповідач у відзиві на позовну заяву позовні вимоги заперечила та зазначила, що відповідно до акту перевірки від 24.07.2020 № 002449/03-20-56-33/ НОМЕР_1 , питання застосування штрафних санкцій по сплаті військового збору не вирішувалось, а тому податкове повідомлення-рішення вiд 24.07.2020 № , винесене на підставі вказаного акту перевірки та яким застосовано штраф в сумі 730,14 грн. за порушення строку сплати грошового зобов`язання з військового збору є безпідставним. Крім того зазначила, що відповідно до підпункту 52-1 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України протягом періоду з 1 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), платникам податків не нараховується пеня, а нарахована, але не сплачена за цей період пеня підлягає списанню. На думку відповідача, позивач в порушення зазначених норм безпідставно нарахував відповідачу пеню.

Ухвалою суду від 03.02.2021 ухвалено розгляд справи проводити за правилами загального провадження, підготовче засідання призначено на 12:00 год. 17.02.2021 (а.с. 41), в даному судовому засіданні оголошено перерву для надання додаткових доказів до 03.03.2021 на 15:30 (а.с. 49).

Представник позивача у відповіді на відзив (а.с. 52) не погодилась з аргументами відповідача та зазначила, що об`єктом стягнення є сума податкового боргу з податку на доходи фізичних осіб за результатами річного декларування, який виник за актом перевірки від 08.02.2018 № 2163/03-20-13-07/ НОМЕР_1 згідно податкового повідомлення-рішення від 03.04.2018 № на суму 12168,93 грн., за актом перевірки від 24.07.2020 № 002450/03-20-56-33/ НОМЕР_1 згідно податкового повідомлення-рішення від 24.07.2020 № на суму 2467,79 грн. та донарахованої пені за актом перевірки від 08.02.2018 в сумі 8542,43 грн.

З врахуванням часткової сплати сума боргу по даному податку становить 11010,22 грн.

Також наявний податковий борг по військовому збору, який виник на підставі акту перевірки від 08.02.2018 № 2163/03-20-13-07/ НОМЕР_1 , згідно податкового повідомлення-рішення від 03.04.2018 № на суму 3650,67 грн. та нарахованої 24.06.2020 згідно КОР пені за період з 22.05.2018 по 23.06.2020 в сумі 1557,87 грн., а також донараховано штрафну санкцію за актом перевірки від 24.07.2020 № 002450/03-20-56-33/ НОМЕР_1 згідно податкового повідомлення-рішення від 24.07.2020 № в сумі 730,14 грн. З врахуванням часткової сплати сума боргу по даному податку становить 1557,54 грн.

Представник відповідача у додаткових поясненнях зазначила, що контролюючим органом була сформована та надіслана відповідачу податкова вимога № 20604-17 від 23.05.2018 за адресою: АДРЕСА_1 , однак згідно відмітки поштового зв`язку, така вимога не була вручена останньому з тих підстав, що адресат відсутній за вказаною адресою, тобто дана вимога не набула статусу узгодженої.

Однак, решта поштових відправлень було здійснено також не за коректною адресою, а саме: АДРЕСА_2 , без зазначення вулиці. Відтак, відповідач була позбавлена можливості отримати вказані податкові повідомлення-рішення. Просить в задоволенні позову відмовити (а.с. 80-82).

Ухвалою суду від 03.03.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 10:30 год. 18.03.2021 (а.с. 89-90).

Представник позивача у письмовому поясненні від 15.03.2021 (а.с. 92-93) зазначила, що ГУ ДПС у Волинській області було дотримано усіх вимог законодавства щодо надіслання документів платнику податків, а саме: податкова вимога від 23.05.2018 № 20604-17 та податкові повідомлення-рішення від 03.04.2018 № , № , № були надіслані за адресою: АДРЕСА_1 , яка на той час була податковою адресою ОСОБА_1 , а після зміни 19.05.2020 адреси відповідачем, податкові повідомлення-рішення від 24.07.2020 № , № були надіслані останньому за належною податковою адресою, а саме: АДРЕСА_2 .

Крім цього, заперечила щодо стягнення витрат на правову допомогу в сумі 7000,00 грн., у зв`язку з їх не співмірністю із розміром заявлених позовних вимог. Просила позов задовольнити.

В судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги підтримала, уточнила статус відповідача та просила позов задовольнити і стягнути з ОСОБА_1 податковий борг.

Представник відповідача у судовому засіданні щодо заявлених позовних вимог заперечила та просила відмовити у задоволенні позову повністю.

Заслухавши вступне слово учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з таких мотивів та підстав.

Судом встановлено, що станом на 05.11.2020 за відповідачем рахується податковий борг по платежах до бюджету, а саме: з податку на доходи, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування в сумі 11010,22 грн., в тому числі: штрафна санкція - 2467,79 грн. та пеня - 8542,43 грн. та з військового збору в сумі 1557,54 грн., в тому числі: санкція - 730,14 грн. та пеня - 827,40 грн., про що зазначено ГУ ДПС у Волинській області у розрахунку сум податкового боргу відповідача, довідці про наявність заборгованості по платежах до бюджету та підтверджується зворотнім боком облікової картки платника по вказаному платежу (а.с. 6-8, 12-15, 17-21).

Податковий борг з податку на доходи, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування в сумі 11010,22 грн., виник внаслідок нарахування контролюючим органом грошових зобов`язань згідно з податковими повідомленнями-рішеннями від 03.04.2018 № на суму 12168,93 грн., від 03.04.2018 № в сумі 170,00 грн., винесеними на підставі акту перевірки від 08.02.2018 № 2163/03-20-13-07/ НОМЕР_1 ; згідно з податковим повідомленням-рішенням від 24.07.2020 № на суму 2467,79 грн, винесеним на підставі акту перевірки від 24.07.2020 № 002450/03-20-56-33/ НОМЕР_1 та донарахованої пені за актом перевірки від 08.02.2018 № 2163/03-20-13-07/ НОМЕР_1 в сумі 8542,43 грн.

З врахуванням часткової сплати податкового боргу минулих років в сумі 12338,93 грн., сума боргу по даному податку становить 11010,22 грн.

Також наявний податковий борг по військовому збору, який виник внаслідок нарахування контролюючим органом грошових зобов`язань згідно з податковим повідомленням-рішенням від 03.04.2018 № на суму 3650,67 грн., винесеного на підставі акту перевірки від 08.02.2018 № 2163/03-20-13-07/ НОМЕР_1 ; донарахування контролюючим органом штрафних санкцій згідно з податковим повідомленням-рішенням від 24.07.2020 № в сумі 730,14 грн. винесеного на підставі за акту перевірки від 24.07.2020 № 002450/03-20-56-33/ НОМЕР_1 та нарахованої 24.06.2020 згідно КОР пені за період з 22.05.2018 по 23.06.2020 в сумі 1557,87 грн.

З врахуванням часткової сплати боргу минулих років в сумі 4381,14 грн. сума боргу по даному податку становить 1557,54 грн.

ГУ ДПС у Волинській області відповідачу надсилалися податкові повідомлення-рішення від 03.04.2018 № , від 03.04.2018 № та податкова вимога № 20604-17 від 23.05.2018 за адресою: АДРЕСА_1 , а податкові повідомлення-рішення від 24.07.2020 № , від 24.07.2020 № були надіслані останній за адресою: АДРЕСА_2 .

Із витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 03.12.2020 вбачається, що місцем реєстрації відповідача є: АДРЕСА_2 . Датою реєстрації є 19.05.2020.

Судом встановлено, що податкові повідомлення рішення від 24.07.2020 № , від 24.07.2020 № були надіслані ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 , тобто за невірною адресою, що не відповідає фактичному місцю реєстрації відповідача.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини першої статті 67 Конституції України, кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Підпунктом 16.1.4 пункту 16.1 статті 16, пунктом 36.1 статті 36, пунктом 38.1 статті 38 ПК України передбачено, що платники податків зобов`язані сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи. Податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи. Виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк.

Відповідно до підпункту 14.1.39 пункту 14.1 статті 14 ПК України грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету або на єдиний рахунок як податкове зобов`язання та/або інше зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності та пеня.

Відповідно до пункту 57.3 статті 57 ПК України у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 робочих днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов`язання платник податків зобов`язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 робочих днів, наступних за днем такого узгодження.

За приписами підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 ПК України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Згідно з пунктом 59.1. статті 59 ПК України, у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Відповідно до пункту 59.5. статті 59 ПК України у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення.

У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

З метою погашення податкового боргу Головне управління ДПС у Волинській області, відповідно до вимог статті 59 ПК України сформувало та надіслало відповідачу податкову вимогу № 20604-17 від 23.05.2018.

Як слідує з матеріалів справи, станом на 31.12.2019 за відповідачем рахувався борг з податку на доходи, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування в сумі 15603,22 грн., в тому числі: недоїмка -12338,93 грн. та залишок несплаченої пені 3264,29 грн.

26.06.2020 ОСОБА_1 платіжним дорученням № 62359487 було сплачено борг з податку на доходи, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування в сумі 12340,00 грн.

У зв`язку з несвоєчасною сплатою грошових зобов`язань у строки, визначені ПК України, контролюючим органом було нараховано пеню за 658 календарних днів прострочення сплати податкового зобов`язання ОСОБА_1 в сумі 3264,29 грн., що підтверджується розрахунком пені (а.с. 69).

Отже вказана сума пені 3264,29 грн. набула статусу угодженого боргу та підлягає стягненню з відповідача в судовому порядку.

Щодо стягнення податкового боргу в сумі 9303,47 грн., який виник внаслідок несплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом згідно з податковими повідомленнями-рішеннями від 24.07.2020 № в сумі 2467,79 грн. та від 24.07.2020 № в сумі 730,14 грн. та нарахованої пені в сумі 6105,54 грн., суд зазначає наступне.

Згідно з пунктами 15.1, 15.2 статті 15 ПК України, платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об`єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об`єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов`язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом. Кожний з платників податків може бути платником податку за одним або кількома податками та зборами.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, 24.07.2020 ГУ ДПС у Волинській області було прийнято податкові повідомлення-рішення № , яким відповідачу нараховане грошове зобов`язання з податку на доходи, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування в сумі 2467,79 грн. та № , яким за прострочення строку сплати відповідачем суми грошового зобов`язання з військового збору нараховано штраф у сумі 730,14 грн.

Відповідно до пункту 59.1. статті 59 ПК України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Статтею 42 Податкового кодексу України встановлено порядок листування з платником податків.

Відповідно до пункту 42.2. статті 42 ПК України документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).

Так, пунктом 58.3 статті 58 ПК України встановлено, що податкове повідомлення-рішення вважається належним чином врученим платнику податків (крім фізичних осіб), якщо його надіслано у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 42.3 статті 42 ПК України якщо платник податків у порядку та у строки, визначені статтею 66 цього Кодексу, повідомив контролюючий орган про зміну податкової адреси, він на період з дня державної реєстрації зміни податкової адреси до дня внесення змін до облікових даних такого платника податків звільняється від виконання вимог документів, надісланих йому контролюючим органом за попередньою податковою адресою та в подальшому повернених як таких, що не знайшли адресата.

Згідно з статтею 59 ПК України у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Податкова вимога може надсилатися (вручатися) контролюючим органом за місцем обліку платника податків, в якому обліковується податковий борг платника податків.

Податкова вимога не надсилається (не вручається), а заходи, спрямовані на погашення (стягнення) податкового боргу, не застосовуються, якщо загальна сума податкового боргу платника податків не перевищує ста вісімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. У разі збільшення загальної суми податкового боргу до розміру, що перевищує сто вісімдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, контролюючий орган надсилає (вручає) податкову вимогу такому платнику податків. Строк давності, визначений пунктом 102.4 статті 102 цього Кодексу для стягнення податкового боргу, у такому випадку розпочинається не раніше дня виникнення податкового боргу у сумі, що перевищує сто вісімдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

У разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення.

У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Відповідно до пункту 57.2 статті 57 ПК України у разі коли відповідно до цього Кодексу або інших законів України контролюючий орган самостійно визначає податкове зобов`язання платника податків з причин, не пов`язаних з порушенням податкового законодавства, та надсилає (вручає) податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум платнику податку, такий платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму податкового зобов`язання у строки, визначені в цьому Кодексі та в статті 297 Митного кодексу України, а якщо такі строки не визначено, - протягом 30 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення про таке нарахування.

Матеріалами справи підтверджено, що податковим органом вищезазначені податкові повідомлення-рішення були направлені відповідачу за адресою: АДРЕСА_2 , що не відповідає фактичному місцю реєстрації відповідача, оскільки ОСОБА_1 з 19.05.2020 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .

Правильна адреса місця проживання позивача міститься і в Єдиному реєстрі юридичних та фізичних-осіб підприємців та громадських формувань, що підтверджується відповідним витягом (а. с. 22).

Оскільки податкові повідомлення-рішення від 24.07.2020 № та № не направлялися контролюючим органом за юридичною адресою (місцезнаходженням) відповідача, що не дає підстав вважати такі документи належним чином врученими у розумінні пункту 42.2 статті 42 Податкового кодексу України. Відтак грошові зобов`язання, визначені у вказаних податкових повідомленнях-рішеннях, не набули статусу узгоджених.

Таким чином, суд дійшов до висновку, що у зв`язку з недотриманням позивачем порядку надіслання податкових повідомлень-рішень від 24.07.2020 № та № , сума боргу за вказаними податковими повідомленнями-рішеннями не набула статусу узгодженого податкового зобов`язання, у зв`язку з чим, у податкового органу були відсутні підстави для стягнення податкового боргу у сумі 3197,93 грн. та нарахованої пені в сумі 6105,54 грн., згідно з положеннями пункту 87.11 статті 87 Податкового кодексу України.

За таких обставин, виходячи із системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, беручи до уваги ту обставину, що визначена відповідачу сума податкового боргу у розмірі 9303,47 грн. є неузгодженим податковим зобов`язанням, відтак позовні вимоги в цій частині до задоволення не підлягають.

Щодо клопотання представника відповідача про стягнення витрат на професійну правову допомогу в сумі 7000,00 грн., суд зазначає наступне.

Судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (стаття 132 КАС України).

Відповідно до частини 4 статті 134 КАС України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно з частиною 5 статті 134 КАС України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина 6 статті 134 КАС України).

Водночас в силу вимог частини 7 статті 134 КАС України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Крім того, згідно з частиною 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до частин 7, 9 статті 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Системний аналіз вказаних норм дозволяє суду дійти висновку, що стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень підлягають компенсації документально підтверджені судові витрати, до складу яких входять, в тому числі витрати, пов`язані з оплатою професійної правничої допомоги. Склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі: сторона, яка бажає компенсувати судові витрати повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, а інша сторона має право подати заперечення щодо не співмірності розміру таких витрат. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги та інші документи, що свідчать про витрати сторони, пов`язані із наданням правової допомоги.

Судом встановлено, що між відповідачем ОСОБА_1 та адвокатом Назарук Ю.В. укладено договір № б/н про надання правничої допомоги від 10.12.2020.

Як вбачається з розрахунку витрат на правову допомогу від 02.03.2021, правова допомога складається з: написання відзиву - 5000,00 грн. та участь у судовому засіданні - 2000,00 грн.

Згідно з квитанцією до прибуткового касового ордеру № 1 від 02.03.2020 відповідач оплатив гонорар адвоката в сумі 7000,00 грн.

Водночас представник позивача заперечила щодо стягнення витрат на правову допомогу в сумі 7000,00 грн., у зв`язку з їх не співмірністю із розміром заявлених позовних вимог.

В силу вимог частини 3 статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки заявлені позовні вимоги судом задоволені на суму 3264,29 грн., то, відповідно, понесені відповідачем витрати на правову допомогу підлягають відшкодуванню пропорційно до розміру задоволених вимог, а саме в сумі 1600,00 грн.

Керуючись статтями 243-246, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави податковий борг в розмірі 3264,29 грн. (три тисячі двісті шістдесят чотири гривні 29 копійок).

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Волинській області витрати на правову допомогу в сумі 1600,00 (одна тисяча шістсот гривень 00 копійок).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 295 КАС України. У разі подання апеляційної скарги рішення якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Позивач: Головне управління ДПС у Волинській області (43010, Волинська обл., м. Луцьк, Київський майдан, 4, ).

Відповідач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ).

Суддя Р.С. Денисюк

Повний текст рішення суду складено 09.04.2021