Справа № 520/1874/2020
Суддя: П’янова Я.В.
Дата ухвалення: 2021-04-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2021 р.Справа № 520/1874/2020
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: П`янової Я.В.,

Суддів: Жигилія С.П. , Присяжнюк О.В. ,

за участю секретаря судового засідання Мироненко А.А.

представника позивача: Костенко Н.Ю.

представника відповідача: Довгаль В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Харківській області, утвореного на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 02.06.2020, головуючий суддя І інстанції: Панченко О.В., м. Харків, повний текст складено 05.06.20 року по справі № 520/1874/2020

за позовом Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Ім.Ватутіна"

до Головного управління ДПС у Харківській області, утвореного на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України

про скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю "Ім. Ватутіна" (далі за текстом також позивач, СТОВ "Ім. Ватутіна") звернулося до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Державної податкової служби у Харківській області (далі та текстом також відповідач, ГУ ДПС у Харківській області), в якому просило:

- скасувати податкове повідомлення-рішення від 05.02.2020 за № 1 на суму штрафу 735619,48 грн за платежем податок на додану вартість;

- частково скасувати податкове повідомлення-рішення від 11.11.2019 за № 7 на суму 1491548,95 грн за платежем - податок на доходи фізичних осіб;

- частково скасувати податкове повідомлення-рішення від 11.11.2019 за № 7 на суму 209093,54 грн за платежем - військовий збір.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 02 червня 2020 року адміністративний позов задоволено.

Скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Харківській області від 05.02.2020 за № 1 про застосування штрафу за відсутність складення та/або реєстрації протягом граничного строку, встановленого ст. 201 Податкового кодексу України податкових накладних з податку на додану вартість у сумі 735619,48 грн.

Скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Харківській області від 11.11.2019 за № 7 в частині застосування до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Ім. Ватутіна" штрафних санкцій на суму 1491548,95 грн за платежем - податок на доходи фізичних осіб.

Скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Харківській області від 11.11.2019 за № 7 в частині застосування до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Ім. Ватутіна" штрафних санкцій на суму 209093,54 грн за платежем - військовий збір.

Стягнуто на користь Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Ім.Ватутіна" витрати зі сплати судового збору у розмірі 36543,93 грн за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Харківській області.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, ГУ ДПС у Харківській області оскаржило його в апеляційному порядку, оскільки вважає, що рішення ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права, з викладенням у ньому висновків, які не відповідають обставинам справи.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач наводить обставини справи шляхом відтворення частини акта перевірки, покладеного в основу прийнятих спірних податкових повідомлень-рішень. Вказує, що судом першої інстанції не взято до уваги, що у порушення п. 187.1 ст. 187, п. 188.1 ст. 188, п. 201.1, п. 201.4, п. 201.10 ст. 201 ПК України позивачем не виписано та не зареєстровано податкові накладні на загальну суму 1471238,96 гривень та, водночас, не взято до уваги, що у порушення вимог пп. 168.1.2 п. 168.1 ст. 168, п. 176.2 ст. 176 ПК України податок на доходи з фізичних осіб та військовий збір під час виплати доходу у вигляді орендної плати позивачем до бюджету перераховано несвоєчасно та не у повному обсязі. Просить врахувати висновки Верховного Суду, викладені в ухвалі від 21 січня 2020 року у справі № 820/11382/15.

За результатами апеляційного розгляду ГУ ДПС у Харківській області просить скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким в позові відмовити повністю.

Від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому він зазначає, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, а тому апеляційну скаргу просить залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

У судовому засіданні представник відповідача вимоги апеляційної скарги підтримав, представник позивача наполягав на залишенні апеляційної скарги без задоволення з підстав, наведених у відзиві на апеляційну скаргу.

Протокольною ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду здійснено заміну відповідача - Головне управління ДПС у Харківській області на його правонаступника - Головне управління ДПС у Харківській області, утворене на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача та відповідача, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що позивач - Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю "Ім. Ватутіна" пройшло передбачену законодавством процедуру державної реєстрації, набуло правового статусу суб`єкта господарювання - юридичної особи, включено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців за кодом 00708399.

Позивач перебуває на податковому обліку в Головному управлінні ДФС у Харківській області, Слобожанське управління, Богодухівська ДПІ (Богодухівський район).

На підставі Наказу ГУ ДФС у Харківській області від 19.07.2019 за № 5106, з урахуванням наказів ГУ ДПС у Харківській області від 02.09.2019 за № 65, від 10.09.2019 за № 492, направлень від 16.08.2019 за № 7855, № 7856, № 7857, № 7858, відповідно до пп. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20, ст. 75, ст. 77, п. 82.1 ст. 82 Податкового кодексу України від 02.12.2010 за № 2755-VІ та плану-графіку проведення документальних планових виїзних перевірок платників податків на 2019 рік, відповідачем проведена документальна планова виїзна перевірка Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Ім. Ватутіна", податковий номер 00708399, податкового законодавства за період з 01.07.2016 по 30.06.2019, з урахуванням п. 102.1 ст. 102 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VІ, валютного та іншого законодавства за період з 01.07.2016 по 30.06.2019, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування - за період з 01.07.2016 по 03.06.2019, відповідно до затвердженого плану документальної перевірки, наведеного в додатку 1 до акту перевірки, який є його невід`ємною частиною.

Результати перевірки оформлені актом № 259/20-40-05-01-08/00708399 від 07.10.2019 (том 1 а.с. 16-88).

За висновками перевірки, позивачем - Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю "Ім. Ватутіна", порушено:

1) пп. 188.1 ст. 188 з урахуванням пп. 14.1.219 п. 14.1, п. 72.1 ст. 72, п. 71.1 ст. 71, п. 74.2 ст. 74 та пп. 83.1.2 п. 83.1 ст. 83 Податкового кодексу України № 2755-VІ від 02.12.2010 з урахуванням змін та доповнень внаслідок порушень, наведених у розділах 3.1.2.1, 3.1.2.2 акта перевірки, а саме: встановлено заниження податку на додану вартість у загальній сумі 802633 грн та завищення показника по рядку 21 декларації з податку на додану вартість "суми від`ємного значення, що зараховується до складу ПК наступного звітного періоду" за червень 2019 року у сумі 11193 грн;

2) пп. 187.1 ст. 187, п. 188.1 ст. 188, п. 201.1, абз. 4 п. 201.4, п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України № 2755-VІ від 02.12.2010, зокрема, позивачем не виписано та не зареєстровано податкові накладні на загальну суму 1471238,96 грн;

3) пп. б п. 176.2 ст. 176 Податкового кодексу України № 2755-VІ від 02.12.2010, оскільки позивачем не повідомлено:

- про дохід від надання в лізинг, оренду або суборенду (строкове володіння та/або користування), визначений у порядку, встановленому п. 170 ПК України (пп. 164.2.5 ПК України) код ознаки доходу 106, отриманий у 4 кварталі 2016 року по 2 фізичним особам - платникам податку у зв`язку із відсутністю серію та номеру паспорту в базі ДРФО, за яким було відображено дохід, виплачений фізичним особам - платникам податку (дохід відображено за номером та серією паспорту - ММ940125, МН786634);

- про дохід від надання в лізинг, оренду або суборенду (строкове володіння та/або користування), визначений у порядку, встановленому п. 170 ПК України (пп. 164.2.5 ПК України) код ознаки доходу 106, отриманий у 1, 2 кварталах 2017 року по 1 фізичній особі - платнику податків, у зв`язку із відсутністю серії та номеру паспорту в базі ДРФО, за яким було відображено дохід, виплачений фізичним особам - платникам податку (дохід відображено за номером та серією паспорту - ММ940125),

- про дохід від надання в лізинг, оренду або суборенду (строкове володіння та/або користування), визначений у порядку, встановленому п. 170 ПК України (пп. 164.2.5 ПК України) код ознаки доходу 106, отриманий у 4 кварталі 2017 року, 4 кварталі 2018 року по 1 фізичній особі - платнику податку у зв`язку із відсутністю серію та номеру паспорту в базі ДРФО, за яким було відображено дохід, виплачений фізичним особам платникам податку (дохід відображено за номером та серією паспорту - ММ786634).

Також, позивачем у податковому розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку (форма № 1ДФ) за 2 квартал 2018 року невірно зазначено дату звільнення та прийому працівників з роботи, 21.11.2018 позивачем надано уточнюючий розрахунок за 2 квартал 2018 року з виправленням помилок (термін подання податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків, і сум утриманого з них податку (форма № 1ДФ) за 2 квартал 2018 до 09.08.2018);

4) пп. 168.1.2 п. 16.8.1 ст. 168, п. 176.2 ст. 176 Податкового кодексу України № 2755-VІ від 02.12.2010, оскільки податок на доходи фізичних осіб під час виплати доходу у вигляді орендної плати з 06.10.2016 по 30.06.2019 позивачем до бюджету перераховано несвоєчасно та не у повному обсязі та зазначено, що відповідно до ст. 129 Податкового кодексу України № 2755-VІ від 02.12.2010, з урахуванням вимог ст. 102 Податкового кодексу України № 2755-VІ від 02.12.2010, позивачу буде нараховано до сплати до бюджету пені, розмір якої визначено ст. 129 Податкового кодексу України;

5) ст.7 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" від 08.07.2010 за № 2464-VІ, позивачем: у грудні 2016 року занижено суму нарахованого внеску на суму 16,39 грн, яку самостійно відкориговано платником у звіті за січень 2017 року (звіт від 16.02.2017 за № ); у лютому 2017 року занижено суму нарахованого єдиного внеску на суму 320,53 грн, яку самостійно відкориговано платником у звіті за березень 2017 року (звіт від 13.04.2017 за № ); у березні 2017 року занижено суму нарахованого єдиного внеску на суму 85,42 грн, яку самостійно відкориговано платником у звіті за квітень 2017 року (звіт від 16.05.2017 за № ); у вересні 2017 року занижено суму нарахованого єдиного внеску на суму 523,99 грн, яку самостійно відкориговано платником у звіті за жовтень 2017 року (звіт від 10.11.2017 за № ); у грудні 2017 року занижено суму нарахованого єдиного внеску на суму 50,45 грн, яку самостійно відкориговано платником у звіті за січень 2018 року (звіт від 13.02.2018 за № );

6) ст.16-1 розділу 10 Податкового кодексу України "Інші перехідні положення", пп. 168.1.2 п. 168.1 ст. 168, п. 176.2 ст. 176 Податкового кодексу України, оскільки військовий збір під час виплати доходу у вигляді заробітної плати або орендної плати з 06.10.2016 по 27.05.2019 позивачем до бюджету перераховано несвоєчасно та не у повному обсязі та зазначено, що відповідно до ст. 129 Податкового кодексу України, з урахуванням вимог ст. 102 Податкового кодексу України підприємству буде нараховано до сплати до бюджету пені, розмір якої визначено ст. 129 Податкового кодексу України.

З посиланням на вказаний вище акт перевірки, Головним управлінням ДПС у Харківській області прийнято спірні податкові повідомлення-рішення:

- № 1 від 05.02.2020, яким до СТОВ "Ім. Ватутіна" за порушення строків складення та/або реєстрації протягом граничного строку, передбаченого статтею 201 Податкового кодексу України, податкових накладних/розрахунків коригувань на суму ПДВ 1471239,00 грн застосовано штраф в розмірі 50 % у сумі 735619,48 грн (том 1 а.с. 10);

- № 7 від 11.11.2019, яким СТОВ "Ім. Ватутіна" збільшено суму грошового зобов`язання з податку та зборів, у тому числі з військового збору на загальну суму 318 324,40 грн, з яких за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) 313 727,20 грн та пенею - 4597,20 грн (том 1 а.с. 14);

- № 7 від 11.11.2019, яким СТОВ "Ім. Ватутіна" збільшено суму грошового зобов`язання з податку та зборів, у тому числі з податку на доходи фізичних осіб, пені на загальну суму 2333316,83 грн, з яких за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) 2 238 366,11 грн та пенею - 64670,72 грн (том 1 а.с. 15).

Не погоджуючись із застосуванням штрафу за порушення строків складення та/або реєстрації податкових накладних, а також із розміром процентного співвідношення штрафних санкцій, визначених податковим органом в оскаржуваних повідомленнях-рішеннях, позивач звернувся до суду.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що відповідач як суб`єкт владних повноважень не довів належним чином повноти та обґрунтованості спірних податкових повідомлень-рішення в оскаржуваній частині, а тому позовні вимоги про скасування зазначених рішень податкового органу є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Надаючи оцінку законності застосування до позивача штрафних санкцій за відсутність реєстрації податкових накладних на підставі податкового повідомлення-рішення від 05.02.2020 за № 1, колегія суддів зазначає таке.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України (надалі також ПК України).

Пунктом 187.1 статті 187 ПК України встановлено, що датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку; б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Відповідно до пункту 185.1 статті 185 ПК України об`єктом оподаткування є операції платників податку з: а) постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю; б) постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу; в) ввезення товарів на митну територію України; г) вивезення товарів за межі митної території України; е) постачання послуг з міжнародних перевезень пасажирів і багажу та вантажів залізничним, автомобільним, морським і річковим та авіаційним транспортом.

Пунктом 201.1 статті 201 ПК України встановлено, що на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Згідно із п. 201.10 ст. 201 ПК України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою. Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту. Податкові накладні, які не надаються покупцю, а також податкові накладні, складені за операціями з постачання товарів/послуг, які звільнені від оподаткування, підлягають реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Згідно із п. 201.3 статті 201 ПК України платники податку в разі здійснення постачання товарів/послуг, постачання яких має безперервний або ритмічний характер, зокрема, покупцям - особам, не зареєстрованим платниками податку, - можуть складати не пізніше останнього дня місяця, в якому здійснено такі постачання, зведену податкову накладну з урахуванням всього обсягу постачання товарів/послуг таким покупцям, з якими постачання мають такий характер протягом періоду, за який складається така податкова накладна, протягом такого місяця.

Відповідно до п. 201.4 ст. 201 ПК України податкова накладна може бути складена за щоденними підсумками операцій (якщо податкова накладна не була складена на ці операції) у разі, зокрема, здійснення постачання товарів/послуг за готівку кінцевому споживачеві (який не є платником податку), розрахунки за які проводяться через касу/реєстратори розрахункових операцій або через банківську установу чи платіжний пристрій (безпосередньо на поточний рахунок постачальника).

У разі здійснення постачання товарів/послуг, які мають безперервний або ритмічний характер покупцям, які є платниками податку, податкова накладна може бути складена не пізніше останнього дня місяця, в якому здійснено такі постачання. Зведені податкові накладні складаються на кожного платника податку, з яким постачання має такий характер, з урахуванням усього обсягу постачання товарів/послуг відповідному платнику протягом періоду, за який складається така податкова накладна, протягом такого місяця.

Для цілей цього пункту ритмічним характером постачання вважається постачання товарів/послуг одному покупцю два та більше разів на місяць.

Згідно з п. 11 підрозділу 2 розділу XX "Перехідні положення" ПК України з 1 лютого 2015 року реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних підлягають всі податкові накладні та розрахунки коригування до податкових накладних (у тому числі, які не надаються покупцю, складені за операціями з постачання товарів/послуг, які звільнені від оподаткування) незалежно від розміру податку на додану вартість в одній податковій накладній/розрахунку коригування.

Наказом Міністерства фінансів України від 31.12.2015 за № 1307, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 26.01.2016 за № 137/28267, затверджено форму податкової накладної та Порядок заповнення податкової накладної (далі - Порядок № 1307).

Згідно з положеннями абзацу першого пункту третього Порядку № 1307 усі податкові накладні, у тому числі накладні, особливості заповнення яких викладені в пунктах 9 - 15 та 19 цього Порядку, підлягають реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, та за формою, чинною на день такої реєстрації.

Згідно з положеннями Порядку заповнення податкової накладної, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 31.12.2015 № 1307, до графи 8 податкових накладних вноситься - код ставки податку на додану вартість, за якою здійснюється оподаткування операцій з постачання товарів/послуг, що постачаються.

Зокрема, у графі 8 зазначається код ставки: 20 - у разі здійснення операцій з постачання товарів/послуг, що підлягають оподаткуванню за основною ставкою; 7 - у разі здійснення операцій з постачання товарів/послуг, що підлягають оподаткуванню за ставкою 7 відсотків; 901 - у разі здійснення операцій з вивезення товарів за межі митної території України, що підлягають оподаткуванню за нульовою ставкою; 902 - у разі здійснення операцій з постачання на митній території України товарів/послуг, що підлягають оподаткуванню за нульовою ставкою; 903 - у разі здійснення операцій з постачання товарів/послуг, які звільнені від оподаткування.

Згідно з п. 8 Порядку при складанні податкових накладних, особливості заповнення яких викладені в пунктах 10 - 15 цього Порядку, у верхній лівій частині таких накладних у графі "Не підлягає наданню отримувачу (покупцю) з причини" робиться помітка "X" та зазначається тип причини:

01 - Складена на суму збільшення компенсації вартості поставлених товарів/послуг (для податкових накладних, особливості заповнення яких викладені в пункті 13 цього Порядку);

02 - Складена на постачання неплатнику податку;

03 - Складена на постачання товарів/послуг у рахунок оплати праці фізичним особам, які перебувають у трудових відносинах із платником податку;

04 - Складена на постачання у межах балансу для невиробничого використання;

05 - Складена у зв`язку з ліквідацією основних засобів за самостійним рішенням платника податку;

06 - Складена у зв`язку з переведенням виробничих основних засобів до складу невиробничих;

07 - Складена на операції з вивезення товарів за межі митної території України;

08 - Складена на постачання для операцій, які не є об`єктом оподаткування податком на додану вартість;

09 - Складена на постачання для операцій, які звільнені від оподаткування податком на додану вартість;

10 - Складена з метою визначення при анулюванні реєстрації платника податку податкових зобов`язань за товарами/послугами, необоротними активами, суми податку за якими були включені до складу податкового кредиту та не були використані в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності;

11 - Складена за щоденними підсумками операцій;

12 - Складена на постачання неплатнику, в якій зазначається назва покупця (для податкових накладних, особливості заповнення яких викладені в пункті 10 цього Порядку);

13 - Складена у зв`язку з використанням виробничих або невиробничих засобів, інших товарів/послуг не в господарській діяльності;

14 - Складена отримувачем (покупцем) послуг від нерезидента;

15 - Складена на суму перевищення бази оподаткування, визначеної відповідно до статей 188 і 189 Податкового кодексу України, над фактичною ціною постачання.

В інших випадках у верхній лівій частині податкової накладної тип причини не зазначається (нулі, прочерки та інші знаки чи символи не проставляються).

Пунктом 12 Порядку № 1307 встановлено, що у разі постачання товарів/послуг отримувачу (покупцю), який не зареєстрований як платник податку, та у разі складання податкової накладної за щоденним підсумком операцій у графі "Отримувач (покупець)" зазначається "Неплатник", а у рядку "Індивідуальний податковий номер отримувача (покупця)" проставляється умовний ІПН "00", рядок "Податковий номер платника податку або серія (за наявності) та номер паспорта" не заповнюється.

Реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних повинна здійснюватися з урахуванням граничних строків:

для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 1 по 15 календарний день (включно) календарного місяця, - до останнього дня (включно) календарного місяця, в якому вони складені;

для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 16 по останній календарний день (включно) календарного місяця, - до 15 календарного дня (включно) календарного місяця, наступного за місяцем, в якому вони складені;

для розрахунків коригування, складених постачальником товарів/послуг до податкової накладної, що складена на отримувача - платника податку, в яких передбачається зменшення суми компенсації вартості товарів/послуг їх постачальнику, - протягом 15 календарних днів з дня отримання такого розрахунку коригування до податкової накладної отримувачем (покупцем).

У разі порушення таких строків застосовуються штрафні санкції згідно з цим Кодексом.

Відсутність факту реєстрації платником податку - продавцем товарів/послуг податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних не дає права покупцю на включення сум податку на додану вартість до податкового кредиту та не звільняє продавця від обов`язку включення суми податку на додану вартість, вказаної в податковій накладній, до суми податкових зобов`язань за відповідний звітний період.

Порядок ведення Єдиного реєстру податкових накладних встановлюється Кабінетом Міністрів України. Покупець має право звіряти дані отриманої податкової накладної на відповідність із даними Єдиного реєстру податкових накладних.

Так, пунктом 120-1.1 статті 120-1 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що порушення платниками податку на додану вартість граничного строку, передбаченого статтею 201 цього Кодексу, для реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних (крім податкової накладної, що не надається отримувачу (покупцю), складеної на постачання товарів/послуг для операцій: які звільнені від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою) тягне за собою накладення на платника податку на додану вартість, на якого відповідно до вимог статей 192 та 201 цього Кодексу покладено обов`язок щодо такої реєстрації, штрафу в розмірі:

10 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації до 15 календарних днів;

20 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 16 до 30 календарних днів;

30 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 31 до 60 календарних днів;

40 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 61 до 365 календарних днів;

50 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації на 366 і більше календарних днів.

Відповідно до пункту 120-1.2 ст. 120-1 ПК України відсутність реєстрації протягом граничного строку, передбаченого статтею 201 цього Кодексу, податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних (крім податкової накладної, що не надається отримувачу (покупцю), складеної на постачання товарів/послуг для операцій: які звільнені від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою), що зазначена у податковому повідомленні - рішенні, складеному за результатами перевірки контролюючого органу, - тягне за собою накладення на платника податку штрафу в розмірі 50 відсотків суми податкових зобов`язань з податку на додану вартість, зазначеної у такій податковій накладній та/або розрахунку коригування до податкової накладної або від суми податку на додану вартість, нарахованого за операцією з постачання товарів/послуг, якщо податкову накладну на таку операцію не складено.

Як убачається з матеріалів справи, позивач за період з 01.01.2017 по 30.06.2019 здійснював реалізацію товару власного виробництва (а саме: молоко, ВРХ, мед, пшениця, кукурудза, соняшник та інше) кінцевому споживачу за готівкові кошти, проте в ході співставлення касових книг підприємства, прибуткових касових ордерів та податкових накладних, наявних в Єдиному реєстрі податкових накладних, контролюючим органом виявлено випадки невиписки та нереєстрації податкових накладних на дату виникнення першої події (дата внесення коштів від покупця в касу підприємства або дата відвантаження товарів) на суму ПДВ 1471238,96 грн.

Документальне оформлення продажу сільськогосподарської продукції за готівку оформлювались шляхом складання таких документів:

- накладної внутрішньогосподарського призначення;

- прибуткового касового ордеру, згідно з яким робітник підприємства, який збирав грошові кошти, вносив їх до каси підприємства.

Всі контрагенти, з якими у позивача відбулися господарські операції у період з 01.01.2017 по 30.06.2019, та яким не було виписано податкові накладні, не є платниками ПДВ, а цій категорії не надається податкова накладна. Вказані обставини не заперечуються сторонами.

Проте, суд апеляційної інстанції не погоджується з висновком суду першої інстанції, що зведені податкові накладні позивачем складались з урахуванням приписів пункту 201.3 статті 201 ПК України, оскільки, як убачається з матеріалів справи, такі податкові накладні складалися позивачем за результатами здійснення постачання товарів/послуг протягом періоду, за який складалися такі податкові накладні, не по одному покупцю та не містили у верхній лівій частині таких накладних у графі "Не підлягає наданню отримувачу (покупцю) з причини" помітки "X" із зазначенням типу причини - " 11" - Складена за щоденними підсумками операцій.

У верхній лівій частині таких накладних у графі "Не підлягає наданню отримувачу (покупцю) з причини" помітки "X" зазначено тип причини «03» - Складена на постачання товарів/послуг у рахунок оплати праці фізичним особам, які перебувають у трудових відносинах із платником податку.

Тобто, фактично за тими первинними документами, що надавалися контролюючому органу в межах перевірки та містяться в матеріалах справи, податкові накладні позивачем не складено.

Колегія суддів зазначає, що на продавця, який в межах даної справи є позивачем, покладено обов`язок здійснювати реєстрацію податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Норма пункту 120-1.1 статті 120 ПК України встановлює юридичну відповідальність за порушення платником податку на додану вартість граничного строку для реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної. При цьому, законодавець окреслює ряд виключень, а саме, окреслює коло різновидів податкових накладних, за несвоєчасну реєстрацію яких, платник податків не підлягатиме юридичній відповідальності у порядку цієї норми.

Так, диспозиція пункту 120-1.1 статті 120 ПК України передбачає, що штраф не застосовується за порушення граничних строків для реєстрації податкової накладної, що не надається отримувачу (покупцю), складеної на постачання товарів/послуг для операцій: які звільнені від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою.

Системний аналіз статті 201, пункту 120-1.1 статті 120-1 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) дає підстави для висновку про те, що порушення платником податку на додану вартість граничного строку реєстрації податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних є підставою для застосування до такого платника штрафу, за виключенням випадку порушення строку реєстрації податкової накладної, що не надається отримувачу (покупцю) та складена на постачання товарів/послуг для операцій: які звільнені від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою.

Тобто, для звільнення від відповідальності необхідна наявність двох обов`язкових складових: податкова накладна не повинна надаватись отримувачу (покупцю) та, водночас, повинна бути складена на постачання товарів/послуг для операцій, які звільнені від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою).

Вказана правова позиція висловлена у постановах Верховного Суду у справах № 816/1488/17, № 807/68/18, № 808/3250/17, № 340/1857/19, № 640/5508/19, № 580/1667/19.

У справі, що розглядається, з матеріалів справи вбачається, що позивачем не було складено податкові накладні за період з 01.01.2017 по 30.06.2019 за господарськими операціями з реалізації товару власного виробництва (молока, ВРХ, меду, пшениці, кукурудзи, соняшника та іншого) кінцевому споживачу за готівкові кошти та їх не зареєстровано.

Разом з тим, позивач відмічає, що нереєстрація податкових накладних відбулася не з вини СТОВ «Ім. Ватутіна», а внаслідок неоднозначного тлумачення норм Податкового кодексу України.

Колегія суддів погоджується із судом першої інстанції, що посилання позивача на те, що згідно з п. 56.21 ПК України у разі, якщо норма закону допускає неоднозначне (множинне) трактування прав і обов`язків платника податків, унаслідок чого рішення можна прийняти як на користь платника, так і на користь контролюючого органу, рішення приймається на користь платника, є необґрунтованим, оскільки відповідно до п. 201.4 ст. 201 ПК України платники податку в разі здійснення постачання товарів/послуг протягом періоду, за який складається така податкова накладна, постачання яких має безперервний або ритмічний характер: покупцям - особам, не зареєстрованим платниками податку, - можуть складати не пізніше останнього дня місяця, в якому здійснено такі постачання, зведену податкову накладну з урахуванням всього обсягу постачання товарів/послуг таким покупцям, з якими постачання мають такий характер, протягом такого місяця. Податкова накладна може бути складена за щоденними підсумками операцій (якщо податкова накладна не була складена на ці операції) у разі: здійснення постачання товарів/послуг за готівку кінцевому споживачеві (який не є платником податку), розрахунки за які проводяться через касу/реєстратори розрахункових операцій або через банківську установу чи платіжний пристрій (безпосередньо на поточний рахунок постачальника). А відповідно до п. 201.10 ст. 201 ПК України податкові накладні, які не надаються покупцю, а також податкові накладні, складені за операціями з постачання товарів/послуг, які звільнені від оподаткування, підлягають реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних. Таким чином, законодавством чітко встановлений обов`язок щодо реєстрації в ЄРПН податкових накладних, які не видаються особам, не зареєстрованим платниками податку.

Також, колегія суддів погоджується із судом першої інстанції про відсутність неоднозначного розуміння норм ст. 120-1 ПК України, оскільки редакція пункту 120-1.2 ст. 120-1 ПК України свідчить про те, що штрафи не стосуються тільки "…податкової накладної, що не видається одержувачеві (покупцеві), складеної на постачання товарів/послуг для операцій: звільнених від оподаткування або оподатковуваних за нульовою ставкою". Дане формулювання не можна трактувати двояко. Законодавець звільнив від штрафів тільки ті податкові накладні, що не видаються покупцеві, які складені на постачання товарів, послуг для операцій, які звільнені від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою. А до всіх інших податкових накладних, що не видаваються покупцеві (тобто, в яких є сума ПДВ), штрафи застосовуються на загальних підставах. Саме ці інші випадки підпадають під правовідносини, в межах яких до позивача спірним податковим повідомленням-рішенням було застосовано штрафні санкції, оскільки такі податкові накладні стосувались продажу товарів споживачам - неплатникам ПДВ за ставкою 20 %.

Проте, колегія суддів не погоджується із судом першої інстанції, що з набранням чинності з 03.12.2017 Закону України "Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо стабілізації розрахунків на Оптовому ринку електричної енергії України" від 09.11.2017 за № 2198-VIII було ліквідовано строкові обмеження для реєстрації податкових накладних і/або розрахунків коригування в ЄРПН і платники можуть реєструвати в ЄРПН усі податкові накладні та/або розрахунок коригування, складені починаючи з 1 липня 2015 року протягом 1095 календарних днів з дати їх складення, а отже, позивач має граничне право реєстрації всіх податкових накладних та/або розрахунків коригування за період жовтень 2018 року - вересень 2019 року протягом 1095 днів в залежності від дати складення.

Колегія зазначає про хибність висновків суду першої інстанції з огляду на те, що з 3 грудня 2017 року Законом України № 2198-VIII від 09.11.2017 до Податкового кодексу України внесено зміни щодо того, що платник податку може включити до податкового кредиту суму ПДВ протягом 1095 днів (раніше 365 днів) з дати реєстрації відповідної податкової накладної; для податкових накладних, складених після 1 липня 2015 року, знято обмеження щодо можливості реєстрації протягом 365 календарних днів; за порушення строку реєстрації податкової накладної понад 365 календарних днів встановлено штраф у розмірі 50 відсотків суми ПДВ в такій податковій накладній.

За таких обставин, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції про протиправність висновків контролюючого органу щодо застосування до позивача штрафних санкцій за несвоєчасну реєстрацію податкових накладних за період з жовтня 2018 по вересень 2019 року згідно з податковим повідомленням-рішенням від 05.02.2020 за № 1 на підставі ст. 120-1.2 ст. 120-1 ПК України.

Стосовно позовних вимог про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 11.11.2019 за № 7 та № 7 в частині застосування до позивача штрафу у розмірі 75 % за порушення строків перерахування податку на доходи фізичних осіб та військового збору, колегія суддів зазначає таке.

Відповідно до Податкового кодексу України, податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов`язаний утримувати податок із суми такого доходу та сплатити його до бюджету до або під час виплати доходу. У разі якщо оподатковуваний дохід нараховується, але не виплачується, ПДФО необхідно перерахувати до бюджету в місячний термін, наступний за останнім днем місяця, в якому відбулося таке нарахування (п.п. 168.1.2, 168.1.5 ПКУ).

Згідно з п.п. 168.1.4 ПК України, у випадку виплати доходу готівкою з каси підприємства, податок сплачується (перераховується) до бюджету протягом банківського дня, що настає за днем такого нарахування (виплати, надання).

Податковий агент щодо податку на доходи фізичних осіб - це юридична особа (її філія, відділення, інший відокремлений підрозділ), які незалежно від організаційно-правового статусу та способу оподаткування іншими податками та/або форми нарахування (виплати, надання) доходу (у грошовій або негрошовій формі) зобов`язані нараховувати, утримувати та сплачувати податок, передбачений розділом IV цього Кодексу, до бюджету від імені та за рахунок фізичної особи з доходів, що виплачуються такій особі, вести податковий облік, подавати податкову звітність контролюючим органам та нести відповідальність за порушення його норм в порядку, передбаченому статтею 18 та розділом IV цього Кодексу (п.п. 14.1.180 ПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 109 ПК України податковими правопорушеннями є протиправні діяння (дія чи бездіяльність) платників податків, податкових агентів, та/або їх посадових осіб, а також посадових осіб контролюючих органів, що призвели до невиконання або неналежного виконання вимог, установлених цим Кодексом та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

У разі вчинення платником податків двох або більше порушень законів з питань оподаткування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, штрафні (фінансові) санкції (штрафи) застосовуються за кожне вчинене разове та триваюче порушення окремо (ч.1 ст.115 ПК України).

Згідно з п. 127.1. ст. 127 Податкового кодексу України (тут і надалі - в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) ненарахування, неутримання та/або несплата (неперерахування) податків платником податків, у тому числі податковим агентом, до або під час виплати доходу на користь іншого платника податків, -

тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 25 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету.

Ті самі дії, вчинені повторно протягом 1095 днів, -

тягнуть за собою накладення штрафу у розмірі 50 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету.

Дії, передбачені абзацом першим цього пункту, вчинені протягом 1095 днів втретє та більше, -

тягнуть за собою накладення штрафу у розмірі 75 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету.

Відтак, приписами статті 127 Податкового кодексу України встановлено відповідальність платника податків, в тому числі і на податкового агента, саме за несплату (неперерахування) податків, до або під час виплати доходу на користь іншого платника податків, при чому відповідність розміру штрафних санкцій за вчинення такого порушення визначається (обчислюється) з кількості разів допущених таких порушень протягом певного періоду часу.

Кожний встановлений контролюючим органом факт несплати податку до або під час виплати доходу є податковим правопорушенням.

Кваліфікуючою ознакою податкового правопорушення є повторність вчинення відповідного діяння, яке встановлюється у разі вчинення особою кількох правопорушень.

Не заперечуючи факт виявлених порушень, позивач не погоджується виключно з одночасним застосуванням штрафних санкції у розмірі 25 відсотків, 50 відсотків та 75 відсотків згідно з положеннями пункту 127.1 статті 127 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Вирішуючи питання правомірності застосування контролюючим органом штрафних (фінансових) санкцій згідно з оскаржуваними актами індивідуальної дії, колегія суддів зазначає, що положеннями статті 127 Податкового кодексу України встановлюється міра відповідальності, яка покладається на платника податків, в тому числі і на податкового агента, саме за несплату (неперерахування) податків, до або під час виплати доходу на користь іншого платника податків, при чому відповідність розміру штрафних санкцій за вчинення такого порушення визначається (обчислюється) не з часу затримки такої несплати, як передбачено статтею 126 цього Кодексу, а з кількості разів допущених таких порушень протягом певного періоду часу. Тобто, склад порушення передбачає, що нарахування, сплата чи утримання податку не відбулись до чи на момент виплати доходу.

Диспозиція статті 127 ПК України передбачає три форми її вчинення - не нарахування, неутримання та/або несплата (неперерахування) податків при виплаті доходів. Таким чином, податкове правопорушення, передбачене ст. 127 ПК України, за своїм характером полягає у не нарахуванні та/або неутриманні та/або несплаті податку при виплаті доходу на користь іншого платника.

Отже, порушення, передбачене ст. 127 ПК України, є вчиненим (закінченим) саме з моменту виплати доходу на користь іншого платника без нарахування (утримання або сплати) податку незалежно від того, яка саме із вказаних дій була вчинена під час проведення виплати доходу щодо одного чи кількох платників податку або ж такі ді були вчинені сукупно.

В подальшому, під час проведення інших виплат, таке ненарахування (неутримання або несплата) є іншими діями, які містять ознаки складу податкового правопорушення, передбаченого ст. 127 Кодексу.

Тобто, елементом, який повинен бути досліджений під час проведення перевірки, є саме проведення виплати доходу іншим платникам податків.

Законодавцем встановлені підстави для застосування більших розмірів штрафів (50 % та 75 %), якими є вчинення таких дій повторно та втретє.

Граматичне та змістовне тлумачення абз. 2, 3 статті 127 ПК України свідчить про те, що кваліфікуючою ознакою для застосування збільшеного розміру відповідальності є саме вчинення таких дій (не нарахування, неутримання або несплата при виплаті доходів) повторно (втретє) протягом 1095 днів.

Разом з цим, законодавець не обумовлює існування (факту) повторності дій з їх виявленням та (або) визначенням такому платнику суми грошового зобов`язання.

Тобто, виявлення під час проведення перевірки та фіксація в акті декількох (двох і більше) таких саме протиправних дій, передбачених ст. 127 ПК України вчинених платником протягом 1095 днів, є підставою для застосування санкції за першу таку протиправну дію у розмірі 25 %, за дію вчинену повторно - 50 %, за дію вчинену втретє та в подальшому - у розмірі 75 %.

Отже, застосування штрафу на рівні 50 відсотків та 75 відсотків суми податку на підставі пункту 127.1 статті 127 Податкового кодексу України можливе внаслідок неодноразового закінченого порушення, пов`язаного з ненарахуванням, неутриманням та/або несплатою (неперерахуванням) податку податковим агентом за певний податковий період, незалежно від того, чи виявлено ці порушення під час здійснення одного контрольного заходу.

Кваліфікуючою ознакою для застосування збільшеного розміру відповідальності є саме вчинення таких дій повторно (втретє тощо) протягом 1095 днів та не залежить від того, чи зафіксовані ці епізоди в одному акті перевірки або в різних, а також від того, чи приймалось щодо платника раніше податкове повідомлення-рішення за ці порушення.

Такий висновок щодо застосування наведеної норми права викладено у постанові Верховного Суду від 21.01.2020 у справі № 820/11382/15, який колегія суддів бере до уваги відповідно до правових висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у постанові від 30.01.2019 у справі № 755/10947/17, щодо того, що під час вирішення тотожних спорів має враховуватися саме остання правова позиція.

Як убачається із матеріалів справи, за період з 01.07.2016 по 30.06.2019, що перевірявся контролюючим органом, оподаткований дохід виплачувався позивачем одночасно з податком на доходи фізичних осіб до бюджету з порушенням термінів, встановлених Податковим кодексом України та не в повній мірі.

За таких обставин, у спірних відносинах мала місце несплата (неперерахування) податковим агентом до або під час виплати доходу на користь іншого платника податків, що є підставою для накладення штрафу згідно зі ст. 127 ПК України.

Отже, висновок суду першої інстанції про неправомірність застосування в розглядуваному випадку відповідачем штрафних (фінансових) санкцій на підставі пункту 127.1 статті 127 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) згідно з оскаржуваними актами індивідуальної дії ґрунтується на неправильному застосуванні норм матеріального права.

Тобто, дії контролюючого органу в частині визначення штрафних санкцій (штрафу) спірними податковими повідомленнями-рішеннями від 11.11.2019 за № 7 та № 7 в частині застосування до позивача штрафу у розмірі 75 % за порушення строків перерахування податку на доходи фізичних осіб та військового збору є правомірними.

Щодо нарахування спірними податковими повідомленнями-рішеннями від 11.11.2019 за № 7 та № 7 пені у сумі 4597,20 грн та 64 670,72 грн, колегія суддів зазначає таке.

Положеннями статті 129 Податкового кодексу України визначено, що у разі несплати платником податків протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення або ж закінчення процедури його оскарження, визначених контролюючим органом грошових зобов`язань такі податкові зобов`язання вважаються узгодженими. Факт узгодження податкового зобов`язання має наслідком обов`язок платника податку сплатити таке зобов`язання у встановлений законом строк.

Нарахування пені розпочинається при нарахуванні суми грошового зобов`язання, визначеного контролюючим органом за результатами податкової перевірки, - починаючи з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати платником податків податкового зобов`язання, визначеного цим Кодексом (у тому числі за період адміністративного та/або судового оскарження), тобто через 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення.

Зазначений висновок узгоджується із правовою позицією Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, сформованою у постанові від 08 жовтня 2019 року у справі № 520/3060/19 (№ К/9901/24919/19).

З урахуванням наведеного, враховуючи, що оскаржуване в цій справі податкове повідомлення-рішення не є узгодженим, колегія суддів дійшла висновку про передчасність нарахування контролюючим органом пені, а отже, податкові повідомлення-рішення від 11.11.2019 за № 7 та № 7 в частині нарахування пені є неправомірними.

Доводи апеляційної скарги щодо зазначених обставин приймаються колегією суддів у якості належних.

Згідно з приписами пункту другого частини першої статті 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Відповідно до статті 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

З огляду на викладене вище, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини справи та неправильно застосував норми матеріального права, що призвело до частково неправильного вирішення справи, що є підставою для його скасування в цій частині з прийняттям в цій частині нового судового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до частини третьої статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

За частиною шостою статті 139 КАС України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Наявним у матеріалах справи платіжним дорученням № 107 від 12.02.2020 (т. 1 а.с. 9) підтверджено, що під час звернення до суду першої інстанції з позовною заявою у цій справі позивачем сплачено судовий збір у сумі 36 543,93 грн. Між тим, відповідно до тексту поданої позовної заяви, позивачем у межах спору було заявлено вимоги майнового характеру на загальну суму 2 436 261,97 грн і з урахуванням приписів підпункту 1 пункту 3 статті 3 Закону України «Про судовий збір» щодо максимальної ставки судового збору за подання адміністративного позову майнового характеру, який подано юридичною особою, позивач за подання апеляційної скарги мав сплатити 21 020,00 грн (10 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява подавалася до суду). Отже, при подані позовної заяви до адміністративного суду позивачем зайво сплачено судовий збір у сумі 15 523,93 грн (36 543,93 грн 21 020,00 грн).

Оскільки Другим апеляційним адміністративним судом ухвалено нове рішення, яким адміністративний позов задоволено частково, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне змінити розподіл судових витрат та стягнути за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень на користь позивача 597,64 грн (69 267,92: 2 436 261,97 х 21 020,00 = 597,64, де 69 267,92 грн грошова оцінка задоволених позовних вимог, 2 436 261,97 грн ціна позову, 21 020,00 грн понесені позивачем судові витрати).

Що стосується решти сплаченої позивачем суми коштів в оплату судового збору при поданні позовної заяви (15 523,93 грн), то питання щодо їх повернення може бути розглянуте судом за наслідками подання позивачем до суду окремої заяви про повернення судового збору, сплаченого у більшому розмірі, ніж передбачено законодавством.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Харківській області, утвореного на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України задовольнити частково.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 02.06.2020 по справі № 520/1874/2020 скасувати в частині задоволення позовних вимог про скасування податкового повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Харківській області від 05.02.2020 за № 1 про застосування штрафу у сумі 735 619 (сімсот тридцять п`ять тисяч шістсот дев`ятнадцять) грн. 48 коп., скасування податкового повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Харківській області від 11.11.2019 за № 7 в частині застосування до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Ім. Ватутіна" штрафних санкцій на суму 1 426 878 (один мільйон чотириста двадцять шість тисяч вісімсот сімдесят вісім) грн. 23 коп. за платежем - податок на доходи фізичних осіб та скасування податкового повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Харківській області від 11.11.2019 за № 7 в частині застосування до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Ім. Ватутіна" штрафних санкцій на суму 204 496 (двісті чотири тисячі чотириста дев`яносто шість) грн. 34 коп. за платежем - військовий збір.

Прийняти в цій частині постанову про відмову в задоволенні позовних вимог.

В іншій частині рішення Харківського окружного адміністративного суду від 02.06.2020 по справі № 520/1874/2020 залишити без змін.

Змінити абзац 5 резолютивної частини рішення Харківського окружного адміністративного суду від 02.06.2020 по справі № 520/1874/2020, виклавши його в такій редакції: "Стягнути на користь Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Ім.Ватутіна" (62120, Харківська область, Богодухівський район, с. Івано-Шийчине, вул.9 Травня, буд.1) витрати зі сплати судового збору у сумі 597 (п`ятсот дев`яносто сім) грн. 64 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Харківській області, утвореного на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України (61057, м. Харків, вул. Пушкінська, буд.46, код ЄДРПОУ ВП: 43983495)".

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Я.В. П`янова
Судді С.П. Жигилій О.В. Присяжнюк
Повний текст постанови складено 12.04.2021 року