Справа № 1414/6062/2012
Суддя: Селіщева Л. І.
Дата ухвалення: 2013-04-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КОРАБЕЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД М.МИКОЛАЄВА
Справа № 1414/6062/2012
Провадження № 2-а/488/11/2013р.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.04.2013 року м. Миколаїв

Корабельний районний суд м. Миколаєва

у складі: головуючого по справі судді - Селіщевої Л.І.,

при секретарі - Жарліковій Д.О.,

за участю позивача - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління ДАІ УМВС України в Миколаївській області про оскарження адміністративного стягнення, -

встановив:

Позивач - ОСОБА_1 звернувся до суду із адміністративним позовом про оскарження неправомірних дій відповідача-суб`єкта владних повноважень щодо накладення на нього адміністративного стягнення, в обґрунтування якого вказав наступне.

Постановою серії «АОІ» № 050543 від 10.10.2012 р., винесеною інспектором з дізнання ВДАІ Арбузинського РВ УМВС України в Миколаївській області лейтенантом міліції Поляковим Р.В., позивач був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 121 та ч.І ст. 126 КУпАП, відповідно якої на нього був накладений штраф у розмірі 680 гри. Згідно даної постанови 10.10.2012 р. близько 11 год. 20 хв. позивач керував автобусом «IVECO DAILY» д/н НОМЕР_1 на автодорозі ТІ510 на території Арбузинського району Миколаївської області. При цьому в автобусі позивача були заблоковані задні аварійні двері, а у водія була відсутня ліцензійна карта.

Позивач не погоджується із притягненням його до адміністративної відповідальності і вважає дії інспектора ДАІ неправомірними, мотивуючи це тим, що він не порушував Правила дорожнього руху. Зокрема, позивач посилався па те, що в його автобусі не були заблоковані задні аварійні двері, а фактично вони були зачинені зсередини на засов, нічим не заблоковані, тому у випадку необхідності (аварійної ситуації) вони могли бути безперешкодно бути відчинені зсередини, і водій та його пасажири могли вільно залишити автомобіль.

Крім цього позивач посилається на те, що він 10.10.2012 року не здійснював господарську діяльність та не надавав послуг з перевезення пасажирів, а фактично їхав разом зі своєю сім`єю на весілля до родичів. Тому, на думку позивача, він не повинен був мати при собі ліцензійну карту, наявність якої вказав інспектор ДАІ. В судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримав з підстав, викладених в позові, просив суд їх задовольнити.

Відповідач в судове засідання свого представника не направив, подав свої письмові заперечення, в яких позов не визнав та вказав, що позивач був правомірно притягнений до адміністративної відповідальності при обставинах, вказаних в оскаржуваній постанові.

Суд, заслухавши пояснення позивача, свідка та дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, прийшов до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, і такими, що підлягають задоволенню, оскільки безпідставність притягнення позивача до адміністративної відповідальності за порушення Правил дорожнього руху підтверджується наданими суду доказами.

Відповідно до ч.З ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені * Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення безсторонньо; добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом тощо.

Із постанови серії «АОІ» № 050543 від 10.10.2012 р., винесеної інспектором з дізнання ВДАІ Арбузинського РВ УМВС України в Миколаївській області лейтенантом міліції Поляковим Р.В., вбачається, що позивач був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 121 та ч.І ст. 126 КУпАП, відповідно якої на нього був накладений штраф у розмірі 680 грн. Згідно даної постанови 10.10.2012 р. близько 11 год. 10 хв. позивач керував автобусом «IVECO DAILY» д/н НОМЕР_1 на автодорозі ТІ 510, на території Арбузинського району Миколаївської області. При цьому в автобусі позивача були заблоковані задні аварійні двері, а у водія - ОСОБА_1 була відсутня ліцензійна карта.

В якості доказів, що підтверджують вчинення позивачем адміністративного правопорушення до вказаної постанови додані два протоколи про адміністративне правопорушення: серії АА2 № 823587 від 10.10.2012 р., та серії АА2 № 823588 від цієї ж дати.

Із протоколу серії АА2 № 823587 від 10.10.2012 р. вбачається, що позивач керував автобусом «IVECO DAILY» д/н НОМЕР_1 , і в цьому автобусі були заблоковані задні аварійні двері, що є порушенням п. 31.4.7 ПДР України.

Пункт 31.4.7 п. «г» ПДР України передбачає, що заборонена експлуатація транспортних засобів у відповідності із законодавством при наявності таких технічних несправностей і невідповідності таким вимогам: не працюють передбачені конструкцією замки дверей кузова чи кабіни, запори бортів вантажної платформи, запори горловин цистерн і паливних баків, механізм регулювання положення сидіння водія, аварійні виходи, пристрої для приведення їх в дію, привід керування дверима, спідометр, тахометр, пристрій для обігріву та обдуву скла. Виходячи із цього, у даному випадку порушенням ПДР України є саме - несправність аварійних виходів, пристроїв для приведення їх в дію, приводів керування дверима.

Разом із цим, в своїх поясненнях у зазначеному протоколі позивач вказав, що він забув відчинити аварійні двері, що саме по собі не свідчить про їх технічну несправність чи наявність інших, вищевказаних несправностей у автобусі позивача.

Із протоколу серії АА2 № 823588 від 10.10.2012 р. вбачається, що позивач керував автобусом «IVECO DAILY» д/н НОМЕР_1 , і при цьому він здійснював пасажирські перевезення без відповідної ліцензійної карти, чим скоїв правопорушення, передбачене ч.І ст. ,126 КУпАП. В своїх поясненнях в зазначеному протоколі позивач вказав, що в нього була відсутня ліцензійна карта.

Стаття 1 Закону України «Про автомобільний транспорт» дає визначення поняття послуги з перевезення пасажирів чи вантажів, якими є - перевезення пасажирів чи вантажів транспортними засобами на договірних умовах із замовником послуги за плату.

Сферою застосування цього закону відповідно до статті 3 є регулювання відносин між автомобільними перевізниками, замовниками транспортних послуг, органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, пасажирами, власниками транспортних засобів, а також їх відносини з юридичними та фізичними особами - суб`єктами підприємницької діяльності, які забезпечують діяльність автомобільного транспорту та безпеку перевезень.

Стаття 39 цього ж Закону визначає перелік документів для регулярних та нерегулярних пасажирських перевезень, і зокрема, водій автобуса повинен мати при собі ліцензійну картку, та інші документи, передбачені законодавством України.

Разом із цим, Закон України «Про ліцензування певних видів господарської діяльності» від 01.06.2000 р. N 1775-ІІІ визначає види господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню, порядок їх ліцензування, встановлює державний контроль у сфері ліцензування, відповідальність суб`єктів господарювання та органів ліцензування за порушення законодавства у сфері ліцензування.

Відповідно до п.12 ч.І ст. 9 Закону N 1775-ІИ, ліцензуванню підлягає надання послуг з перевезення пасажирів.

Разом із цим, допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_2 суду пояснила, що вона є рідною сестрою позивача, і 10.10.2012 року їхня родина разом із позивачем, на його автомобілі, їхала на весілля до родичів. Під час розмови з інспектором ДАІ, позивач повідомив йому про ці обставини, однак інспектор не взяв пояснення позивача до уваги. Також свідок пояснила, що задні аварійні двері в автобусі позивача були справні, однак зачинені на засов зсередини.

Відповідач до своїх письмових заперечень не надав жодного доказу правомірності притягнення позивача до адміністративної відповідальності за вищевказаними порушеннями ПДР України, та не спростував доводів позивача. Оскільки інших доказів вчинення позивачем адімінправопорушення, суб`єктом владних повноважень суду не надано в порушення вимог ч. 2 ст. 71 КАС України, то притягнення позивача до адміністративної відповідальності за порушення Правил дорожнього руху не може бути здійснене на підставі неналежних доказів його вини.

Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку, що відповідачем при прийнятті оскаржуваного рішення були порушені вимоги законодавства, а тому вважає необхідним скасувати постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Керуючись ст.ст.8-12, 15, 17, 26, 41, 158-161, 163, 167, 256 КАС України, суд

Постановив:

Адміністративний позов задовольнити.

Скасувати постанову серії «АОІ» № 050543 від 10.10.2012 р., винесену інспектором з дізнання ВДАІ Арбузинського РВ УМВС України в Миколаївській області лейтенантом міліції Поляковим Р.В. про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 121 та ч.І ст. 126 КУпАП.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя: Л. І. Селіщева