Справа № 420/12906/20
Суддя: Бжассо Н.В.
Дата ухвалення: 2021-04-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2021 року Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Бжассо Н.В.,

розглянув в порядку письмового провадження в м. Одеса за правилами спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей встановлених ст.ст.268-272, 287 КАС України адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Першого Приморського відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання скасувати арешт та заборону відчуження всього (рухомого і нерухомого) майна

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Першого Приморського ВДВС у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), в якому позивач просить:

визнати протиправною бездіяльність Першого Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції щодо не скасування арешту та заборони відчуження всього (рухомого та нерухомого) майна, реєстраційний номер обтяження 8471734 від 17.02.2009 року, накладеного у межах виконавчого провадження №В-12/32 на підставі постанови державного виконавця Шкімбової І.С. серії АВ №994217 від 17.02.2009 року (об`єкт обтяження: невизначене майно; власник: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 );

зобов`язати Перший Приморський відділ державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (65026, м. Одеса, Польський узвіз, буд. 6, ) скасувати арешт та заборону відчуження всього (рухомого та нерухомого) майна, реєстраційний номер обтяження 8471734 від 17.02.2009 року (об`єкт обтяження: невизначене майно; власник: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що у період з 05.09.2008 року по 27.11.2010 року в провадженні Першого Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції (на теперішній час - Перший Приморський відділ державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) перебувало виконавче провадження №В-12/32 з примусового виконання виконавчого листа №1-230/07, виданого 02.09.2008 року Приморським районним судом міста Одеси про конфіскацію майна ОСОБА_1 на користь держави. 17 лютого 2009 року, в межах виконавчого провадження №В-12/32, державним виконавцем Першого приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції Шкімбовою І.С. було винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження серії АВ №994217. Вищевказаною постановою, державним виконавцем було накладено арешт на все майно та заборонено здійснювати будь-які дії щодо відчуження будь-якого майна, яке належить ОСОБА_1 . 06 лютого 2020 року з інформаційної довідки №199286049 ОСОБА_1 стало відомо, що вищевказаний арешт було зареєстровано 17.02.2009 року за реєстраційним номером обтяження 8471734 Одеською філією державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України. Також, з інформаційної довідки №199286049 від 06.02.2020 року чітко вбачається, що вищевказаний арешт до теперішнього часу наявний в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна. Представник позивача зазначає, що з листа Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) №111-559-10 від 31.03.2020 року позивачу стало відомо, що виконавче провадження №В-12/32 (номер в АСВП: 15466347) з примусового виконання виконавчого листа №1-230/07, виданого 02.09.2008 року Приморським районним судом м. Одеси було завершено на підставі пункту 2 статті 47 Закону України «Про виконавче провадження (у редакції чинні на той час). Надати більш детальну інформацію за вищевказаним виконавчим провадженням Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м Одеса) не має можливості, у зв`язку із знищенням матеріалів вищевказаного виконавчого провадження, відповідно до пункту 9.9. Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 25.12.2008 №2274/5.

Представник позивача зазначає, що арешт, накладений на підставі постанови Першого Приморського ВДВС Одеського міського управління юстиції серії АВ №994217 від 17.02.2009 року мав бути скасований державним виконавцем ще 27.11.2010 року, коли виконавче провадження №В-12/32 (номер в АСВП: 15466347) було закінчене.

Представник позивача зазначає, що 13.04.2020 року держаним виконавцем Першого Приморського ВДВС у місті Одесі Південного міжрегіонального МЮ (м. Одеса) Джміль О.О. винесено постанову, якою скасовано документ «Постанова про повернення виконавчого документа стягувачу» від 27.11.2013 року, що видав ОСОБА_2 , у зв`язку із її помилковим винесенням. Рішенням Одеського окружного адміністративного суду по справі № 420/4605/20 від 30.07.2020 року було визнано протиправною та скасовано постанову державного виконавця Першого Приморського ВДВС у м. Одесі Південного міжрегіонального управління юстиції міністерства юстиції (м. Одеса) Джміль О.О. від 13.04.2020 року у виконавчому провадженні № 15466347.

28.10.2020 року представник позивача звернувся до відповідача із заявою про скасування арешту, проте, 19.11.2020 року отримав відповідь про відмову у задоволенні вказаної заяви.

Ухвалою суду від 27.11.2020 року відрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 16.12.2020 року.

Ухвалою суду від 27.11.2020 року провадження у справі зупинено до 16.12.2020 року.

07.12.2020 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, з огляду на який вбачається, що на виконанні у відділі перебуває виконавче провадження № 15466347 з примусового виконання виконавчого листа № 1-230/07, виданого Приморським районним судом м. Одеси 02.09.2008 про конфіскацію на користь держави особистого майна засудженого ОСОБА_1 . Під час розгляду звернення представника позивача з заявою про ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження встановлено, що матеріали виконавчого провадження № 15466347 втрачено. Втрата матеріалів виконавчого провадження могла статися у зв`язку з тим, що Приморський відділ державної виконавчої служби міста Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області реорганізовано шляхом поділу на Перший Приморський відділ державної виконавчої служби міста Одеса Головного територіального управління юстиції Одеській області та Другий Приморський відділ державної виконавчої служби міста Одеса Головного територіальною управління юстиції Одеській області (наказ Міністерства юстиції України за № 375/5 від 15.02.2017 року), а матеріали виконавчих проваджень передавались до зазначених відділів. Відповідно до пункту 1 розділу XV «Інструкції з організації примусового виконання рішень» затвердженої Наказом № 512/5 від 02.04.2012 Міністерства юстиції України у редакції від 24.12.2012, за заявою сторони виконавчого провадження або з ініціативи виконавця відновленню підлягають втрачене виконавче провадження або його матеріали. 02.04.2020 року до Приморського районного суду м. Одеси, надіслано подання про видачу дублікату виконавчого документу, а саме виконавчого листа № 1-230/07, виданого Приморським районним судом м. Одеси 02.09.2008 про конфіскацію на користь держави особистого майна засудженого ОСОБА_1 . Таким чином, ураховуючи те, що на виконанні у відділі перебуває виконавче провадження № 15466347 з примусового виконання вимог виконавчого листа № 1-230/07, виданого Приморським районним судом м. Одеси 02.09.2008 про конфіскацію на користь держави особистого майна засудженого ОСОБА_1 , але вимоги виконавчого листа не виконані, тому державним виконавцем не може бути винесена постанова щодо зняття арешту з майна та заборони його відчуження, так як чинність арешту майна боржника не припиняється у разі повернення державним виконавцем виконавчого документу стягувачу у зв`язку з відсутністю у боржника майна. Начальником Першого Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) 25.09.2020 року було винесено постанову про перевірку виконавчого провадження, на підставі якої було скасовано постанову про повернення виконавчого документа стягувачу від 27.11.2020 року та зобов`язано державного виконавця відділу Джміля О.О. провести виконавчі дії з примусового виконання вимог виконавчого листа № 1-230/07, виданого Приморським районним судом м. Одеси 02.09.2008 року.

23.12.2020 року від представника позивача надійшла відповідь на відзив на адміністративний позов. Представник позивача зазначає, що постанова від 25.09.2020 року є неналежним та недопустимим доказом.

08.02.2021 року суд поновив провадження у справі.

Ухвалою суду від 08.02.2021 року провадження у справі зупинено до набрання законної сили рішення у адміністративній справі № 420/14832/20.

05.04.2021 року суд поновив провадження у справі.

05.04.2021 року від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за відсутності позивача.

Відповідач у судове засідання не з`явився, належним чином та своєчасно повідомлявся про дату, час і місце судового розгляду, про причини неявки суд не повідомив.

Сторони до судового засідання не з`явилися, належним чином та своєчасно повідомлялися про дату, час і місце судового розгляду, про причини неявки суд не повідомили.

Згідно з ч. 3 ст. 268 КАС України, неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Справу розглянуто в порядку письмового провадження відповідно до положень ч. 9 ст. 205 КАС України.

Суд розглянув матеріали справи, всебічно і повно з`ясував всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінив надані учасниками справи докази в їх сукупності та робить наступні висновки.

05 вересня 2008 року Першим Приморським відділом державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 15466347 з виконання виконавчого листа № 1-230/07, виданого Приморським районним судом м. Одеси 02.09.2008 року (а.с. 68).

17 лютого 2009 року Першим Приморським відділом державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження, якою накладено арешт на майно, що належить ОСОБА_1 (а.с. 9).

26 лютого 2010 року Першим Приморським відділом державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції винесено постанову про розшук майна боржника (а.с. 69).

26 лютого 2010 року Першим Приморським відділом державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції винесено постанову про зупинення виконавчого провадження № 15466347 (а.с. 70).

Згідно витягу з Автоматизованої системи виконавчого провадження, який міститься в копії матеріалів виконавчого провадження № 15466347, які надані відповідачем на виконання ухвали суду, щодо виконавчого провадження № 15466347 наявна інформація про вчинення виконавчої дії - повернення ВД стягувачеві, дата виконавчої дії - 27.11.2010, стан виконавчої дії - актуальна (а.с. 78-80).

13 квітня 2020 року державним виконавцем Першого Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Джміль О.О. в межах виконавчого провадження № 15466347 винесено постанову про скасування процесуального документа «постанова про повернення виконавчого документа стягувачу» від 27.11.2013, що видав Георгієв Василь Іванович (а.с. 100). Рішенням Одеського окружного адміністративного суду 30 липня 2020 року у справі № 420/4605/20, яке набрало законної сили 11.08.2020 року, визнано протиправною та скасовано постанову державного виконавця Першого Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Джміль О.О., прийняту 13.04.2020 року у виконавчому провадженні № 15466347 про скасування процесуального документа, якою скасовано документ "постанова про повернення виконавчого документа стягувачу" від 27.11.2013 року, що видав ОСОБА_2 (арк. с.28-30).

25.09.2020 року начальником Першого Приморського ВДВС у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) прийнято Постанову ВП №15466347, якою скасовано Постанову про повернення виконавчого документу від 27.11.2020 року (арк. с. 119-120).

28.10.2020 року представник ОСОБА_1 звернувся до Першого Приморського ВДВС у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції із заявою про скасування арешту, зазначивши, що на теперішній час виконавче провадження є завершеним та знищеним, виконавчі дії не вчиняються, а тому арешт має бути скасований (арк. с. 31-33).

19.11.2020 року представником ОСОБА_1 отримано відповідь державного виконавця Джміль О.О. №67893/64872 від 18.11.2020 року, в якій державний виконавець відмовив в задоволенні вимог стосовно скасування арешту та заборони відчуження всього майна (арк. с. 34-35).

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 20.01.2021 року у справі № 420/14832/20, яке набрало законної сили 23.02.2021 року, визнано протиправною та скасовано постанову начальника Першого Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Гусєва О.О., прийняту 25.09.2020 року у виконавчому провадженні №15466347 про перевірку виконавчого провадження, якою скасовано постанову про повернення виконавчого документа стягувану від 27.11.2020 року, винесену старшим державним виконавцем Георгієвим Василем Івановичем. (арк. с. 188-195).

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Суд зазначає, що на момент відкриття виконавчого провадження №15466347 з виконання виконавчого листа №1-230/07, виданого Приморським районним судом м. Одеси 02.09.2008 року, в межах якого винесена постанова про накладення арешту на все майно та заборонено здійснювати будь-які дії щодо відчуження будь-якого майна, яке належить ОСОБА_1 , діяла редакція Закону України «Про виконавче провадження» №606-XIV від 03.08.2010 року (далі - Закон № 606).

Відповідно до ст. 18 Закону № 606, державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа: 1) за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення, зазначеного в статті 3 цього Закону; 2) за заявою прокурора у випадках представництва інтересів громадянина або держави в суді; 2-1) у разі якщо виконавчий лист надійшов від суду на підставі ухвали про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду в порядку, встановленому законом; 3) в інших передбачених законом випадках.

Підстави для закінчення виконавчого провадження визначені статтею 37 Закону № 606.

Підстави для повернення виконавчого документу закріплено в ст. ст. 40, 40-1 цього Закону.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 40 Закону № 606, виконавчий документ, прийнятий державним виконавцем до виконання, за яким стягнення не провадилося або було проведено частково, повертається стягувачеві: якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, і здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними

Згідно з ч. 5 ст. 40 Закону № 606, повернення виконавчого документа стягувачеві з підстав, передбачених пунктами 2-6 частини першої цієї статті, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання в межах строків, встановлених статтею 21 цього Закону.

Відповідно до ст. 38 Закону № 606, у разі закінчення виконавчого провадження згідно із статтею 37 цього Закону, крім направлення виконавчого документа за належністю до іншого органу державної виконавчої служби; повернення виконавчого документа стягувачу згідно із статтею 40 цього Закону; повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, згідно із статтею 40-1 цього Закону, припиняється чинність арешту майна боржника, скасовуються інші здійснені державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку з завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем був накладений арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа стягувачу або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про скасування арешту, накладеного на майно боржника.

За заявою боржника державний виконавець видає йому додаткові копії постанови, вказаної у частині другій цієї статті, для її пред`явлення до органу нотаріату та інших органів, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборони на його відчуження для зняття арешту з майна.

Положеннями статті 55 Закону №606 (арешт та вилучення майна боржника) передбачено, що арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, якою накладається арешт на майно боржника та оголошується заборона на його відчуження; винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні в банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту.

Державним виконавцем за постановою про відкриття виконавчого провадження або за постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження може бути накладений арешт у межах суми стягнення за виконавчими документами з урахуванням витрат, пов`язаних з проведенням виконавчих дій на виконання на все майно боржника або на окремо визначене майно боржника. У разі потреби постанова, якою накладено арешт на майно боржника та оголошено заборону на його відчуження, надсилається державним виконавцем до органу нотаріату та інших органів, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборони на його відчуження.

Арешт застосовується: 1) для забезпечення збереження майна боржника, що підлягає наступній передачі стягувачеві або реалізації; 2) для виконання рішення про конфіскацію майна боржника; 3) при виконанні ухвали суду про накладення арешту на майно, що належить відповідачу і знаходиться у нього чи в інших осіб.

З матеріалів справи вбачається, що спірний арешт на все майно позивача було накладено з метою забезпечення примусового виконання виконавчого листа №1-230/07, виданого 02 вересня 2008 року Приморським районним судом м.Одеси про конфіскацію на користь держави особистого майна засудженого ОСОБА_1 .

Положеннями статті 59 Закону №606 регламентовано питання звільнення майна з-під арешту. Так, згідно вказаної статті особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права на майно і про звільнення майна з-під арешту.

У разі прийняття судом рішення про звільнення майна з-під арешту або сплати боржником повної суми боргу за виконавчим документом до реалізації арештованого майна боржника, майно звільняється з-під арешту за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про звільнення майна з-під арешту надсилається боржнику та до органу (установи), якому була надіслана постанова про накладення арешту на майно боржника на виконання.

Майно боржника може бути звільнено з-під арешту за постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому підпорядкований державний виконавець, якщо під час розгляду відповідної скарги боржника виявлено порушення встановленого цим Законом порядку накладення арешту. Копія постанови начальника органу державної виконавчої служби про звільнення майна боржника з-під арешту не пізніше наступного після її винесення дня надсилається сторонам та до відповідного органу (установи) для зняття арешту, а про відмову у звільненні майна боржника з-під арешту - боржнику.

За наявності письмового висновку експерта щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зносу, пошкодженням або коли витрати, пов`язані із зверненням на нього стягнення, перевищать грошову суму, за яку воно може бути реалізовано, майно боржника може бути звільнено з-під арешту за постановою державного виконавця, яка затверджується начальником відповідного органу державної виконавчої служби, якому він безпосередньо підпорядкований. Копія постанови державного виконавця про звільнення майна боржника з-під арешту не пізніше наступного після її винесення дня надсилається сторонам та до відповідного органу (установи) для зняття арешту.

У всіх інших випадках по незакінчених виконавчих провадженнях арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду.

Крім того, питання зняття арешту з майна регламентовано і Законом України "Про виконавче провадження" від 02 червня 2016 року №1404-VIII (далі Закон №1404-VIII, в редакції станом на час вирішення спірних правовідносин), статтею 59 якого передбачено, що особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини.

Виконавець зобов`язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому пунктом 10 частини першої статті 34 цього Закону.

У разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець.

Підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову; 9) підстави, передбачені пунктом 1-2 розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону.

У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Відповідно до постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 13.07.2020 року у справі № 420/3047/20, яка набрала законної сили, за позовом ОСОБА_1 до Першого Приморського ВДВС у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) про визнання протиправною бездіяльність Першого Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції щодо не скасування арешту та заборони відчуження всього (рухомого та нерухомого) майна, реєстраційний номер обтяження 8471734 від 17 лютого 2009 року, накладеного у межах виконавчого провадження №В-12/32 на підставі постанови державного виконавця серії АВ №994217 від 17 лютого 2009 року (об`єкт обтяження: невизначене майно; власник: ОСОБА_1 ; зобов`язання Першого Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (65026, м. Одеса, Польський узвіз, буд. 6, ) скасувати арешт та заборону відчуження всього (рухомого та нерухомого) майна, реєстраційний номер обтяження 8471734 від 17 лютого 2009 року (об`єкт обтяження: невизначене майно; власник: ОСОБА_1 ), яка слухалася за інакших підстав позову, аніж справа № 420/12906/20:

«Так, обґрунтовуючи необхідність скасування спірного арешту та заборони відчуження, ОСОБА_1 посилався на завершення виконавчого провадження №В-12/32 з примусового виконання виконавчого листа №1-230/07 на підставі п.2 ч.1 ст.47 Закону №606-XIV (повернення виконавчого документа стягувачу в зв`язку з відсутністю майна у боржника).

Відповідно до п.2 ч.1 ст.47 Закону №606-XIV виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Разом з тим, з аналізу положень статей 55 Закону №606-XIV та 59 Закону №1404-VIII вбачається відсутність правових підстав для зняття держаним виконавцем арешту з майна боржника при поверненні виконавчого документа стягувачу на підставі пункту 2 статті 47 Закону №606-XIV (відсутністю майна у боржника), не передбачають зняття арешту з майна боржника внаслідок поверненні виконавчого документа і положення п.2 ст.47 Закону №606-XIV.

Наведені обставини свідчать про відсутність протиправної бездіяльності державного виконавця у вигляді не зняття арешту з майна позивача та безпідставність вказаних посилань ОСОБА_1 .

Крім того, колегія суддів вважає вказані посилання позивача неспроможними також з тих підстав, що згідно матеріалів справи виконавчий документ було повернуто стягувачу оскільки у боржника (позивача) відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними (п.2 ч.1 ст.47 Закону №606-XIV), водночас, справа містить відомості з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з яких вбачається, що у позивача було нерухоме майно і на нього було накладено арешт.

Отже, враховуючи все вищезазначене у сукупності колегія суддів приходить до висновку, що позовні вимоги про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.»

Відповідно до ч. 4 ст. 78 КАС України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Тобто, рішенням суду у справі № 420/3047/20 між тими ж самими сторонами, що й у справі № 420/12906/20 встановлено, що факт повернення виконавчого документа стягувачу на підставі пункту 2 статті 47 Закону №606 (відсутністю майна у боржника) не є підставою для зняття держаним виконавцем арешту з майна боржника.

У даному випадку, скасування у судовому порядку постанов відповідача про скасування постанови від 27.11.2010 року про повернення виконавчого документа стягувачеві за п.2 ч. 1 ст. 47 Закону № 606 не впливає на вирішення спору по суті, оскільки сама по собі наявність та чинність постанови від 27.11.2010 року, прийнятої на підставі пункту 2 статті 47 Закону № 606, не є підставою для скасування арешту майна боржника.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно зі ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином, суд робить висновок, що адміністративний позов ОСОБА_1 не належить до задоволення.

Керуючись ст.ст.2, 3, 6, 8, 9, 73, 74, 75, 76, 77, 94, 205, 243, 245, 246, 250, 263, 268-272, 287 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Відмовити у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Першого Приморського відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання скасувати арешт та заборону відчуження всього (рухомого і нерухомого) майна.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до П`ятого апеляційного адміністративного суду через Одеський окружний адміністративний суд, з одночасною подачею копії апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції.

Позивач - ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ).

Відповідач - Перший Приморський відділ державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) (, 65026, м. Одеса, вул. Польський узвіз, 6).

Повний текст рішення складений та підписаний судом 12 квітня 2021 року.

Суддя Н.В. Бжассо

.