Справа № 160/1617/21
Суддя: Ільков Василь Васильович
Дата ухвалення: 2021-04-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 квітня 2021 року Справа № 160/1617/21
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді: Ількова В.В.,
при секретарі: Мартіросян Г.А.,
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у місті Дніпрі адміністративну справу №160/1617/21 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Промислова компанія ДТЗ до Дніпровської митниці Держмитслужби про визнання протиправними та скасування рішень про коригування митної вартості товарів,-
ВСТАНОВИВ:
Товариство з обмеженою відповідальністю ПРОМИСЛОВА КОМПАНІЯ ДТЗ звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Дніпровської митниці Держмитслужби, в якому, з урахуванням уточнень від 12.03.2021 року, просить суд:
- визнати протиправним та скасувати Рішення Дніпровської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товарів № UА110150/2020/000058/1 від 10.08.2020 року;
- визнати протиправним та скасувати Рішення Дніпровської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товарів №UА110150/2020/000090/1 від 11.09.2020 року.
Ухвалою суду від 03.02.2021 року позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю Промислова компанія ДТЗ до Дніпровської митниці Держмитслужби про визнання протиправними та скасування рішень про коригування митної вартості товарів, було залишено без руху на підставі ст.ст.160, 169 КАС України зі встановленням строку для усунення виявлених недоліків.
10.02.2021 року позивачем усунуті недоліки позовної заяви, викладені в ухвалі суду.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11.02.2021 року відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі №160/1617/21 та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи в порядку положень ст.262 КАС України.
Також, ухвалою суду від 11.02.2021 року було витребувано у відповідача належним чином засвідчені копії таких документів:
- рішення про коригування митної вартості товарів №UА110150/2020/000058/1 від 10.08.2020 року;
- рішення про коригування митної вартості товарів №UА110150/2020/000090/1 від 11.09.2020 року;
- картки відмови (за наявності);
- ЕМД разом із додатками;
- пояснення товариства та інші докази щодо суті спору.
01.03.2021 року від відповідача до канцелярії суду надійшов відзив на адміністративний позов з додатками та доказами направлення позивачу та витребуваними судом доказами по справі.
12.03.2021 року товариством подана письмова відповідь на відзив відповідача на позовну заяву.
За приписами статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно ч.5 ст.262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
У відповідності до вимог ст.258 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.
Отже, рішення у цій справі приймається судом 08.04.2021 року, тобто у межах строку встановленого ст.258 Кодексу адміністративного судочинства України.
У позовній заяві, позивач вказує, що до митного органу були надані документи, необхідні для митного оформлення товарів з визначенням його митної вартості за першим методом (за ціною контракту), що надійшли на митну територію України на підставі зовнішньоекономічного контракту.
Однак, митниця, на думку позивача, витребувавши у підприємства додаткові документи на підтвердження задекларованої митної вартості, прийняла рішення про коригування митної вартості товарів за другорядним методом на підставі необґрунтованих та необ`єктивних зауважень.
Вказують, що на їх думку, надані документи у своїй сукупності підтверджують заявлену підприємством митну вартість та її складові частини, не мають розбіжностей, відомості про визначення митної вартості в цих документах є достовірними, базуються на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.
Відповідач всупереч вимог чинного законодавства, висновків Верховного Суду, витребує у ТОВ ПК ДТЗ додаткові документи, а не здійснює перевірку відомостей, що містяться в документах, що підтверджують заявлену митну вартість, хоча мав можливість перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись в достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у статті 58 Митного кодексу України, і ці документи не містили дійсних розбіжностей, які б давали привід для обґрунтованого сумніву у правильності заявленої митної вартості.
У зв`язку із чим, на думку позивача, наявні усі підстави для скасування рішень, які звернені до оскарження.
ІІІ. ДОВОДИ ВІДПОВІДАЧА
Відповідач позов не визнав, просив суд відмовити у задоволенні позову.
В обґрунтування своєї позиції відповідач зазначив про відсутність підстав для задоволення позову, оскільки наданими з митними деклараціями документами, які містили розбіжності, неможливо підтвердити числові значення заявленої декларантом митної вартості за основним методом, у зв`язку з чим і прийняті рішення про коригування митної вартості товарів за резервним методом 2-ґ.
ІV. ОБСТАВИНИ СПРАВИ ТА ЗМІСТ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН
Дослідивши матеріали справи судом встановлено, що 15.04.2020 року ТОВ «ПРОМИСЛОВА КОМПАНІЯ «ДТЗ» (м. Дніпро) уклала з компанією YONGKANG JIAQI TOOL CO.LTD, (Китай) зовнішньоекономічний контракт № ВАLUX-1-2020 на поставку в Україну товарів в асортименті, кількості та за цінами, вказаними у Специфікаціях (Додатках), які є невід`ємною частиною даного контракту.
У подальшому, компанією YONGKANG JIAQI TOOL CO.LTD, відповідно до умов зазначеного зовнішньоекономічного Контракту, Специфікації №1 від 29.04.2020 року; №2 від 24.06.2020 року було здійснено поставки ТОВ «ПК «ДТЗ» товарів, які поставлялись на умовах FОВ СN NINGBO Китай згідно міжнародних торговельних правил "ІНКОТЕРМС 2010".
На підтвердження вартості товару підприємством надано митному органу документи, передбачені ч. 2 ст. 53 МК України, перелік яких зазначений в гр. 44 митної декларації №UА110150/2020/012920: декларація митної вартості, зовнішньоекономічний контракт №ВАLUX-1-2020 від 15.04.2020, Додаток (Специфікація) до нього №1 від 29.04.2020 року, рахунок - фактура (інвойс) JQ1511-15 від 15.05.2020 року, пакувальний лист від 15.05.2020 року, технічні характеристики товарів.
За результатами формато-логічного контролю автоматизованою системою аналізу згенеровано обов`язкові форми контролю за ЕМД від 07.08.2020 №UА110150/2020/012920: 105-2 - Контроль правильності визначення митної вартості товарів; 106-2 - Витребування документів, які підтверджують митну вартість товарів».
За результатами перевірки документів та відомостей, доданих до митної декларації, контролюючим органом було встановлено, що документи, які підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості, містять розбіжності та не містять всіх даних відповідно до обраного декларантом методу визначення митної вартості (п.3 ст. 53 МКУ), а саме:
Відповідач вказує, що під час здійснення перевірки було встановлено, що згідно специфікації від 29.04.2020 року №1, оплата здійснюється протягом 90 днів від дати отримання товару.
Враховуючи умови поставки FОВ, Продавець виконав постачання, коли товар перейшов через поручні судна в названому порту відвантаження.
Відповідно до відомостей коносаменту від 06.06.2020 року №МRFВ 20061082А, товар було завантажено на судно - 06.06.2020 року.
Відповідно до відомостей наданих до митного оформлення документів, поставка оцінюваного товару здійснюється на комерційних умовах поставки FОВ - NINGBО, Сhina, згідно Інкотермс.
Відповідно до офіційних правил тлумачення торговельних термінів (Інкотермс-2010) за терміном FОВ, Продавець повинен доставити товар на борт судна в названому порту відвантаження.
Згідно п.4.2 контракту від 15.04.2020 року № ВАLUX-1-2020 у ціну товару включена виключно вартість пакування та маркування.
Таким чином, з урахуванням наведеного вище відповідач дійшов до висновку, що надані до митного оформлення комерційні документи (специфікація, інвойс) не містить інформації стосовно вартості послуг навантаження чи включення вказаних витрат до ціни товару.
Заявленими умовами поставки FОВ передбачено здійснення митних
формальностей у країні відправлення продавцем.
Крім того, відповідно до п.3.1.1 контракту, ціна товару включає ціну експортного митного оформлення товару.
Відповідач вказує, що митна декларація країни відправлення не надана до митного оформлення.
Відповідно до договору від 15.10.2019 року №1510/912/2019, детальні умови морського перевезення зазначаються в заявках, що є невід`ємною частиною договору.
Контролюючий орган вказує, що сканована копія цього документу до митного контролю не надана.
Наявність перевантаження свідчить про наявність транспортного документу, що у порушення вимог ст. 335 МК України, до митного оформлення не надавався.
У коносаменті від 09.06.2020 року № 599125499 у графі «Fог dilivery аррlу to» (для доставки звертатися до) зазначено - ІСS LTD, що може свідчити про залучення третіх осіб для перевезення вантажу та додаткові витрати на транспортування.
Документального підтвердження договірних відносин ТОВ "ПРОМИСЛОВА КОМПАНІЯ "ДТЗ" та/або «Global Соntainet Lines Latvija SIA» з вищевказаною компанією до митного контролю та оформлення не надано.
Таким чином, враховуючи викладене, та з метою здійснення контролю за правильністю та повнотою визначення декларантом митної вартості товару, відповідно до ч. 5 ст. 54 МКУ, використовуючи право упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості, з урахуванням п.2 та п.3 ст. 53 МКУ, в рамках проведення консультацій з метою обгрунтування вибору методу визначення митної вартості, декларанта зобов`язано протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:
якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;
транспортні (перевізні) документи, з урахуванням відомостей про перевантаження оцінюваної партії товару;
виписку з бухгалтерської документації;
прайс-листи виробника товару;
копію митної декларації країни відправлення;
висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями.
Консультацію було проведено.
Листом ТОВ «ПРОМИСЛОВА КОМПАНІЯ «ДТЗ» від 10.08.2020 року вих. №01-10/08 додатково надіслано такі документи: заявка на транспортування від 30.04.2020 року, лист ТОВ «ДТЗ» від 07.08.2020 року №02-07/08, акт виконаних робіт від 27.09.2020 року, комерційна пропозиція від 22.04.2020 року б/н, каталог, прайс-лист від 15.04.2020 року.
Листом ТОВ «ПРОМИСЛОВА КОМПАНІЯ «ДТЗ» від 10.08.2020 вих. №01-10/08 надіслано пояснення щодо виявлених невідповідностей та зазначено, що будь-які інші документи у ході митного оформлення товару, задекларованого за від 07.08.2020 року №UА110150/2020/012920 у 10-денний термін надаватись не будуть.
За результатами розгляду додатково наданих документів та пояснень декларанту позивача контролюючим органом було інформовано про такі обставини.
Щодо повноти включення складових до заявленого рівня митної вартості. Листом ТОВ «ПРОМИСЛОВА КОМПАНІЯ «ДТЗ» від 10.08.2020 року вих. №01-10/08 зазначається, що за умовами поставки (FОВ) витрати на завантаження здійснюються за рахунок продавця та включені до ціни товару.
Згідно Офіційних правил тлумачення Інкотермс 2010, базис поставки FОВ покладає на продавця обов`язок по виконанню експортних митних процедур, нести витрати, пов`язані з товаром, до моменту переходу товару через поручні судна в названому порту відвантаження.
Проте, правила Інкотермс не є міжнародним договором. Відповідно до Коментарю до Міжнародних правил Інкотермс 2010, Правила носять інформативний характер.
Якщо в контракті наявне посилання на Інкотермс, але інші пункти контракту суперечать умовам поставки згідно Інкотермс, що використовуються, то повинні застосовуватися відповідні норми контракту: вважається, що сторони встановили деякі виключення з Інкотермс в тлумаченні окремих базисів поставки.
Враховуючи вищезазначені, положення Інкотермс, положення зовнішньоекономічного контракту від 15.04.2020 року № ВАLUХ-1-2020 щодо включення до вартості товару виключно упаковки та маркування, відповідач дійшов до висновку про відсутність документального підтвердження включення до заявленого рівня митної вартості таких робіт.
Листом від 10.08.2020 року вих. №01-10/08 зазначається про відсутність законодавчої вимоги документального підтвердження здійснення експортної операції із вивезення оцінюваної партії товарів (копії митної декларації).
Відповідач вказує, що будь-яка легальна експортно-імпортна операція у Китаї супроводжується оформленням у митному відношенні та декларуванні товарів, що ввозяться або вивозяться. Це передбачено Законом КНР «Про порядок заповнення вантажної експортно-імпортної декларації», затвердженого маніфестом Головного митного управління КНР №52 2008 року.
На думку відповідача, твердження декларанта ТОВ «ПРОМИСЛОВА КОМПАНІЯ «ДТЗ» щодо відсутності експортної декларації - не відповідає положенням міжнародних нормативно-правових актів та свідчить про небажання її надавати митному органу для здійснення контролю правильності заявленої декларантом митної вартості та її складових, перевірки ціни товару, ваги, кількості, найменування, та інших відомостей, що заявлялась митним органам Китаю при вивезенні.
Наявність перевантаження свідчить про наявність транспортного документу, що у порушення вимог ст. 335 МК України, до митного оформлення не надавався.
Згідно Заявки №1-21/2 від 30.04.2020 року визначено маршрут перевезення та відповідно маршрут надання послуг Перевізником:Ningbo, China port Pivdennyi city Dnipro, Ukrainе.
При цьому, у рахунку про надання ТЕО від 29.07.2020 року №L131880 наявні відомості лише щодо вартості морського перевезення (фрахту) маршрутом Ningbo, China port Pivdennyi.
Також при здійсненні перевірки, контролюючим органом було встановлено, що прайс-лист від 15.04.2020 року, наданий декларантом, має суб`єктивний характер (містить цінову інформацію виключно щодо товарів, зазначених у інвойсі від 15.05.2020 року №JQ1511-15.
Митнице проведено консультацію з метою обґрунтування вибору методу визначення митної вартості.
Також, було проведено контроль співставлення, відповідно до положень ст.337 МК України.
У порядку проведення консультації, відповідно до ст.57 МК України, в якості обміну інформацією товариству було повідомлено про такі обставини.
Враховуючи різні фізичні характеристики оцінюваного та оформленого за ЕМД від 03.08.2020 року №UА110140/2020/7025 товару, коригування здійснено з урахуванням основної одиниці виміру, відповідно до товарної номенклатури Митного тарифу України (УКТ ЗЕД), затвердженого Законом України «Про митний тариф України» від 05.04.2001 року №2371-111 (кілограм).
З урахуванням вищезазначеного, митна вартість товарів була скоригована митницею за другорядним методом визначення митної вартості - 2-г - резервний метод.
У відповідності до ст. 52 МК України 10.08.2020 року товар випущено у вільний обіг за МД №UА110150/2020/013106.
Загальна вартість перевезення задекларованої товарної партії склала 300 дол. США.
За результатами формато-логічного контролю автоматизованою системою аналізу згенеровано обов`язкові форми контролю за ЕМД від 10.09.2020 року №UА110150/2020/014987: 105-2 - Контроль правильності визначення митної вартості товарів; 106-2 - Витребування документів, які підтверджують митну вартість товарів. По наступних товарах можливе заниження митної вартості товару: (1) Здійснити перевірку правильності визначення митної вартості відповідно до Митного кодексу України з урахуванням вимог наказу Державної фіскальної служби України від 11.09.2015 року №689 «Про затвердження Методичних рекомендацій щодо роботи посадових осіб органів доходів і зборів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України». Ретельно опрацювати подані документи для оцінки наявності підстав для запиту додаткових документів відповідно до частин 3 та 4 ст. 53 МКУ».
Відповідачем встановлено, що згідно специфікації від 11.06.2020 року № 6, оплата здійснюється протягом 90 днів від дати отримання товару. Враховуючи умови поставки РОВ, Продавець виконав постачання, коли товар перейшов через поручні судна в названому порту відвантаження.
Згідно відомостей коносаменту від 18.07.2020 року №МRFВ20072102G, товар було завантажено на судно - 18.07.2020 року.
Якщо рахунок сплачено, документами, що підтверджують митну вартість товарів, є банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару, інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару (п.2 ст.53 МК України).
Відповідно до відомостей наданих до митного оформлення документів, поставка оцінюваного товару здійснюється на комерційних умовах поставки FОВ - Ningbo, Сhina, - Інкотермс.
Відповідно до офіційних правил тлумачення торговельних термінів (Інкотермс-2010) за терміном FОВ, Продавець повинен доставити товар на борт судна в названому порту відвантаження.
Водночас, відповідно до п.4.2 контракту від 15.04.2020 року у ціну товару включена виключно вартість пакування та маркування.
Відповідач дійшов до висновку, що надані до митного оформлення комерційні документи (специфікація, інвойс) не містять інформації стосовно вартості послуг навантаження чи включення вказаних витрат до ціни товару.
Заявленими умовами поставки FОВ передбачено здійснення митних формальностей у країні відправлення продавцем.
Крім того, відповідно до п.3.1.1 контракту, ціна товару включає ціну експортного митного оформлення товару.
Всупереч зазначеному, митна декларація країни відправлення не надана до митного оформлення.
З метою підтвердження заявленого рівня транспортної складової декларантом надано договір перевезення вантажу морським транспортом від 15.10.2019 року №1510/912/2019, рахунок від 02.09.2020 року № 132287, заявка на міжнародне морське перевезення від 24.06.2020 року № 1/26-1.
Наявність перевантаження свідчить про наявність транспортного документу, що у порушення вимог ст. 335 МКУ, до митного оформлення не надавався.
У наданій до митного оформлення Заявці № 1/26-1 від 24.06.2020 року містяться різні відомості про включення додаткових витрат, а саме в п. 11 вартість послуг (виключаючи додаткові витрати), при цьому, вартість фрахту по маршруту вказана з врахуванням перевантаження на загальну суму 300 дол.США.
Згідно Заявки №1/26-1 від 24.06.2020 року визначено маршрут перевезення та відповідно маршрут надання послуг Перевізником: Ningbo, China port Pivdennyi city Dnipro, Ukrainе.
Якщо рахунок сплачено, документами, що підтверджують митну вартість товарів, є банківські платіжні документи, інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару (п.2 ст.53 МКУ).
Вказані документи до митного оформлення не надано.
Враховуючи викладене, та з метою здійснення контролю за правильністю та
повнотою визначення декларантом митної вартості товару, відповідно до ч. 5 ст. 54 МКУ, використовуючи право упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості, з урахуванням п.2 та п.3 ст. 53 МКУ, в рамках проведення консультацій з метою обґрунтування вибору методу визначення митної вартості, декларанта зобов`язано протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи: якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, з урахуванням відомостей про перевантаження оцінюваної партії товару; виписку з бухгалтерської документації; прайс-листи виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями.
11.09.2020 року митницею отримано додатково декларантом такі документи: акт виконаних робіт від 02.09.2020 року; каталог; прайс-лист від 10.09.2020 року; комерційну пропозицію від 16.06.2020 року, Лист підприємства №04-10/09 від 10.09.2020 року.
За результатами розгляду додатково наданих документів митницею декларанта про інформовано про такі обставини.
Згідно Заявки № 1/26-1 від 24.06.2020 року визначено маршрут прямування вантажу та відповідно маршрут надання послуг Експедитором: порт Нінгбо, Китай - порт Південний, Україна - м.Дніпро.
Виявлені невідповідності викликають сумніви у достовірності наданих даних, що унеможливлює перевірку числового значення всіх понесених витрат на транспортування на визначеному у Заявці № 1/26-1від 24.06.2020 року маршруті перевезення.
Окрім цього, встановлено, що Декларантом надано прайс-лист від 10.09.2020 року та комерційну пропозицію від 16.06.2020 року.
На думку відповідача, наданий прайс-лист від виробника YONGKANG JIAQI TOOL CO., LTD, має суб`єктивний характер в розумінні вимог статті 52 МКУ, містить умови поставки тотожні заявленим та виключно перелік товарів, заявлений до митного оформлення за ЕМД №UА110150/2020/014987, за формою за змістом повторюючи комерційну пропозицію від 16.06.2020 року
Листом декларанта від 11.09.2020 року №05-10/09 повідомлено, що будь-які інші документи у ході митного оформлення товару, задекларованого за ЕМД №UА110150/2020/014987 надаватись не будуть.
Враховуючи зазначені у повідомленні митниці результати перевірки документів, наданих до митного оформлення оцінюваної партії товару за ЕМД №UА110150/2020/014987 від 11.09.2020 року, відмова декларанта від надання додаткових документів, ненадання документів у спростування виявлених невідповідностей, відсутність документального підтвердження повноти включення складових митної вартості, відсутність документального підтвердження ціни, що фактично сплачена, на думку відповідача, метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не може бути застосований відповідно п.2. ст.58 МКУ, п.6 ст.54 МКУ.
З урахуванням вищезазначеного, митна вартість товарів була скоригована митницею за другорядним методом визначення митної вартості - 2-г - резервний метод, та ґрунтується на раніше визнаній (визначеній) митним органом митній вартості товару, випущеного у вільний обіг за наступними ЕМД: Товар №1 - ЕМД від 19.08.2020 року №UА500110/2020/009820 на рівні - 4,0803 дол.США/кг, що розраховується як 19,9935 дол.США/штука.
У відповідності до ст. 52 МК України 14.09.2020 року товар випущено у вільний обіг за МД №UА110150/2020/015088 від 14.09.2020 року.
Оцінюючи рішення про коригуванням митної вартості товару на предмет їх відповідності закону суд виходить із такого.
V. ПРАВОВЕ РЕГУЛЮВАННЯ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН
Порядок та методи визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, встановлені розділом III Митного кодексу України (надалі МК України) і базуються на положеннях Угоди про застосування статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі.
Відповідно до Угоди про застосування статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі за митними органами зберігається право перевіряти інформацію імпортерів щодо визначення митної вартості з точки зору її повноти і прав (стаття 17 та додаток III, параграф 6 Угоди).
Відповідно до статті VII ГАТТ оцінка ввезеного товару для митних повинна ґрунтуватися на дійсній вартості ввезеного товару або вартості аналогічного товару.
З метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів, відповідно до положень частини п`ятої ст.54 МК України, митний орган має право упевнитися в достовірності або точності будь-якої заяви, документу чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості.
Дані про митну вартість і її складові повинні піддаватися обчисленню (частина друга ст.52 МК України).
З урахуванням положень ст.52 МК України, відомості про складові митної в повинні бути документально підтверджені.
Згідно з частиною п`ятою ст.54 МК України, митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має застосовувати різні форми контролю, передбачені МК України.
Однією з форм контролю, відповідно до частини першої ст.336 МК України є перевірка документів та відомостей, які надаються під час переміщення т через митний кордон України.
Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу визначених у частині першій статті 58 МК України.
За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування.
Частиною 1 статті 7 МК України встановлені порядок і умови переміщення товарів через митний кордон України, їх митний контроль та митне оформлення, застосування механізмів тарифного і нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, справляння митних платежів, ведення митної статистики, обмін митною інформацією, ведення Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності, здійснення відповідно до закону державного контролю нехарчової продукції при її ввезенні на митну територію України, запобігання та протидія контрабанді, боротьба з порушеннями митних правил, організація і забезпечення діяльності митних органів та інші заходи, спрямовані на реалізацію державної політики у сфері державної митної справи, становлять державну митну справу.
Митний контроль - це сукупність заходів, що здійснюються митними органами в межах своїх повноважень з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку (п.24 ч.1 ст.4 МК України).
Відповідно ч.2 ст.53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є декларація митної вартості та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводиться розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт); рахунок-фактура (інвойс) або рахунок - проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; якщо здійснювалося страхування - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Частиною 3 вказаної статті також передбачено, що у разі якщо документи, зазначені у ч.2 цієї статті, містять розбіжності, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі документи: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою , контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; ліцензійний та авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.
Відповідно до ч.1, 2, 3 ст. 54 МК України передбачено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у ч. 1 статті 58 цього Кодексу. За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 Митного кодексу України.
Приписами ст. 337 МК України передбачено, що перевірка документів та відомостей, які подаються органам доходів і зборів під час переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, здійснюється візуально, із застосуванням інформаційних технологій шляхом проведення: формато - логічного контролю; контролю співставлення; контролю із застосуванням системи управління ризиками та в інші способи, передбачені цим Кодексом.
Згідно п.1 ч.4 ст.54 МК України контроль заявленої декларантом митної вартості товарів здійснюється шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Відповідно до ч.6 ст.54 МК України орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у ч.2-4 ст.53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.
Згідно ч.1 статті 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених ч.6 ст.54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
Частиною 2 ст.55 МК України визначено, що прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених ч.3 ст.53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування.
Передбачене частиною п`ятою статті 54 МК України право митного органу на витребування у декларанта додаткових документів реалізується виключно з підстав, які передбачені частиною третьою статті 53 МК України, - надання декларантом документів, які містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Тобто, наведені приписи зобов`язують митницю зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.
У процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару, а відтак суперечності (розбіжності) між відомостями які не впливають на ціну товару та інші складові митної вартості не можуть бути підставою для твердження про наявність розбіжностей у даних про митну вартість товару та витребування додаткових документів, передбачених ч.3 ст.53 МК України.
VІ. ОЦІНКА СУДУ
Дослідивши докази по справі, встановлено, що оскаржуваними рішеннями, митну вартість товару скориговано за результатами проведення перевірки документів, як надані на підтвердження заявленої митної вартості товару у відповідності до ст. 337 МК України.
Згідно матеріалів справи, в оскаржуваних товариством Рішеннях про коригування митної вартості, у графі 33, відповідач зазначає ідентичні виявлені розбіжності, які, на їх думку, унеможливили митне оформлення задекларованих товарів за основним методом, що відповідно і стали підставами для здійснення коригування, а саме
Проте, такі посилання контролюючого органу є неналежним, з огляду на те, що Митним кодексом України чітко окреслено умову, за наявності якої у митного органу виникає право на застосування таких повноважень, як витребування додаткових документів, а саме: якщо документи, передбачені частиною 2 ст.53 МК України містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Змінами, внесеними до частини першої ст.53 МК України (згідно закону від 02 жовтня 2019 року №141 -IX "Про внесення змін до Митного кодексу України щодо деяких питань функціонування авторизованих економічних операторів"), виключено вимогу щодо подання органу доходів і зборів документів, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення, одночасно з митною декларацією.
З урахуванням внесених змін разом з митною декларацією органу доходів і зборів подаються рахунок або інший документ, що визначає вартість товару, та у випадках, встановлених Кодексом, - декларація митної вартості згідно з частиною другою ст. 264 МК України.
Вказані у повідомлені митниці та зазначені у ЕМД документи з позначкою «d» були надані декларантом митниці у рамках проведення поточних консультацій, у якості додатку до листів ТОВ "ПК "ДТЗ": № 01-10/08 від 10.08.2020 року, № 05-10/09 від 10.09.2020 року, тобто такої розбіжності на момент прийняття оскаржуваних рішень не було.
Між тим, відповідно до відомостей коносаменту від 06.06.2020 року №МRFB20061082А, товар було завантажено на судно - 06.06.2020 року.
Якщо рахунок сплачено, документами, що підтверджують митну вартість товарів, є банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару, інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару (п.2 ст.53 МК України).
У Рішенні №UA110150/2020/000090/1 від 11.09.2020 року, вказано, що відповідно до специфікації від 11.06.2020 року № 6, оплата здійснюється протягом 90 днів від дати отримання товару. Враховуючи умови поставки FОВ, Продавець виконав постачання, коли товар перейшов через поручні судна в названому порту відвантаження.
Однак, згідно відомостей коносаменту від 18.07.2020 року №МRFB20072102G, товар було завантажено на судно - 18.07.2020 року.
Якщо рахунок сплачено, документами, що підтверджують митну вартість товарів, є банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару, інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару (п.2 ст.53 МК України).
Слід вказати, що такі підстави митниці є неналежними та носять формальних характер.
Як зазначає відповідач, згідно п.5.2 контракту від 20.11.2019 року № FST-1-2020, умови оплати кожної партії товару зазначаються у відповідних Специфікаціях до Контракту.
У наданих декларантом в обох випадках Специфікаціях № 1 від 29.04.2020 року та №2 від 24.06.2020 року визначено, що оплата товару здійснюється протягом 90 днів з моменту фактичного отримання товару, та сама митниця вимагає надання банківських платіжних документів, що стосуються оцінюваного товару лише у разі, якщо рахунок сплачено.
Таким чином, відповідачем встановлено, що момент декларування термін оплати за товар не сплинув.
Окрім цього, Специфікація №6, як вказано у Рішенні №UА110150/2020/000090/1 від 11.09.2020 року, у процесі митного оформлення товарів за ЕМД №UA110150/2020/014987 від 10.09.2020 року товариством митниці не надавалась, оскільки не має відношення до задекларованих у обох випадках товарних партій.
Згідно п. 4 ч.2 ст. 53 МК України, банківський платіжний документ надається митниці декларантом на підтвердження визначеної ним митної вартості задекларованих товарів виключно у випадку якщо рахунок сплачено.
Між тим, на момент декларування товару в цьому випадку декларування, термін оплати коштів за товар на момент його здійснення не сплинув, то підприємством така оплата здійснена не була, а відповідно надати банківські платіжні документи стосовно її здійснення не є можливим, у зв`язку з їх відсутністю, про що митницю було повідомлено листом у відповідь на електронне повідомлення від митниці декларанту під час здійснення контролю за правильністю визначення митної вартості задекларованих товарів.
Слід вказати, що Верховний Суд щодо умов оплати висловив таку правову позицію, зазначивши її у ряді постанов за наслідками розгляду справ з аналогічних правовідносин: «У процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару. У свою чергу умови оплати безпосередньо ціни товару не стосуються. У зв`язку з цим відомості про умови оплати товару не повинні братися органом доходів і зборів до уваги при контролі за митною вартістю, а відтак суперечності між цими відомостями не можуть бути підставою для твердження про наявність розбіжностей у даних про митну вартість товару.
Таким чином, з урахуванням наведеного вище, суд дійшов до висновку, що суперечності у відомостях щодо умов оплати товару у документах, доданих до вантажної митної декларації на підтвердження митної вартості товарів, не можуть бути підставою для витребування органом доходів і зборів додаткових документів у декларанта.
Таким чином, зазначені митницею розбіжності стосуються умов оплати за товар та не впливають на розрахунок митної вартості, тому є неналежними.
Згідно матеріалів справи, у подальшому товариством була здійснена оплата вартості поставлених товарів згідно Специфікацій №1 від 29.04.2020 року та №2 від 24.06.2020 року була здійснена у повному обсязі, що також підтверджується матеріалами справи та платіжними дорученнями в іноземній валюті: №9 від 20.08.2020 року, №86 від 06.10.2020 року.
За наслідками розгляду листа декларанта від 10.08.2020 року вих. №01-10/08 митниця зазначає про таке: Якщо в контракті наявне посилання на Інкотермс, але інші пункти контракту суперечать умовам поставки згідно Інкотермс, що використовуються, то повинні застосовуватися відповідні норми контракту: вважається, що сторони встановили деякі виключення з Інкотермс в тлумаченні окремих базисів поставки Враховуючи вищезазначені положення Інкотермс, положення зовнішньоекономічного контракту від 15.04.2020 року№ ВАLUХ -1-2020 щодо включення до вартості товару виключно упаковки та маркування, відсутнє документальне підтвердження включення до заявленого рівня митної вартості таких робіт.
У Рішенні №UА110150/2020/000090/1 від 11.09.2020 року, відповідачем зазначено про те, що відомостей згідно наданих до митного оформлення документів, поставка оцінюваного товару здійснюється на комерційних умовах поставки FОВ - Ningbo, China, згідно Інкотермс. Відповідно до офіційних правил тлумачення торговельних термінів (Інкотермс-2010) за терміном FОВ, Продавець повинен доставити товар на борт судна в названому порту відвантаження. Водночас, відповідно до п.4.2 контракту від 15.04.2020 року № ВАLUХ-1-2020 у ціну товару включена виключно вартість пакування та маркування. Надані до митного оформлення комерційні документи (специфікація, інвойс) не містить інформації стосовно вартості послуг навантаження чи включення вказаних витрат до ціни товару.
Такі висновки митного органу є неналежними та носять формальних характер, оскільки у пункті 4.2. контракту включення вартості упаковки і маркування у вартість товару є загальною умовою, передбаченою його Сторонами, незалежно від умов поставки.
Партія товару поставлялась на умовах FОВ CN Ningbo, Ch (КНР), згідно правил «Інкотермс 2010».
Однак, відповідачем не враховано, що Сторони Контракту, в пунктах 3.1, 3.1.1. передбачили, що прийняті умови поставки мають обов`язковий характер для сторін і зазначили обов`язки сторін при застосуванні умов поставки FОВ, зокрема те, що ціна FОВ (FОВ ргісе) означає, що контрактна (інвойсна або митна) ціна за товар включає в себе суму вартості самого товару, експортного митного оформлення цього товару з оплатою експортних мит і інших зборів, а також вартості доставки в порт відвантаження і завантаження вантажу на борт судна без вартості перевезення (фрахту) в порт призначення.
Таким чином, з самого Контракту видно, що до ціни товару автоматично включені витрати на завантаження товару на борт судна і це визначено, як одна із основних умов Контракту, тому такі витрати не повинні окремо зазначатись у Специфікаціях та Інвойсах в обох випадках.
Верховний Суд, в постановах від 02.03.2018 року по справі № 804/2997/17, від 12.03.19 по справі №817/604/17 висловив наступний правовий висновок: «Суд апеляційної інстанції вказав, що термін РОВ Інкотермс 2010 передбачає оплату продавцем витрат на завантаження вантажу на борт судна, а тому доводи позивача щодо відсутності як підстав, так і доказів сплати ним зазначених витрат є обґрунтованими».
Враховуючи вказані положення, у розумінні "Інкотермс 2010" термін "вартість і фрахт" означає, що постачальник оплачує, всі витрати, які необхідні для доставки товару до порту призначення, в тому числі витрати по навантаженню товару на борт судна та будь-які збори в зв`язку з вивантаженням товару у порту призначення, які за умовами договору покладаються на продавця.
Витрати на транспортування по країні продавця та завантаження на борт судна не потребують додаткового підтвердження для цілей визначення митної вартості товару, поставленого відповідно до умов договору поставки та за інвойсом".
У Рішенні №UА110150/2020/000090/1 від 11.09.2020 року також зазначається, що заявленими умовами поставки FОВ передбачено здійснення митних формальностей у країні відправлення продавцем. Крім того, відповідно до п. 3.1.1 контракту, ціна товару включає ціну експортного митного оформлення товару. Всупереч зазначеному, митна декларація країни відправлення не надана до митного оформлення.
Між тим, такі доводи відповідача є неналежними, з огляду на те, що документи, які підтверджують здійснення митних формальностей у країні відправлення (копія митної декларації країни відправлення) передбачені як додатковий документ, що надається (за його наявності) на запит митниці, якщо надані документи, передбачені ч.2 ст.53 МК України містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Контрактом №ВАLUX-1-2020 від 15.04.2020 року не передбачено надання документів Продавцем Покупцю для підтвердження здійснених митних формальностей у країні відправлення (копія митної декларації країни відправлення). Виходячи з зазначеного, в рамках контракту підприємство, не має права вимагати від іншої сторони документи, не передбачені Контрактом.
Змінами, внесеними до частини першої ст.53 МК України (згідно закону від 02 жовтня 2019 року № 141-IX "Про внесення змін до Митного кодексу України щодо деяких питань функціонування авторизованих економічних операторів"), виключено вимогу щодо подання органу доходів і зборів документів, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення, одночасно з митною декларацією. Відповідно, з урахуванням внесених змін разом з митною декларацією органу доходів і зборів подаються рахунок або інший документ, що визначає вартість товару, та у випадках, встановлених Кодексом, - декларація митної вартості згідно з частиною другою ст. 264 МК України.
Таким чином, доводи відповідача про ненадання документів разом з митною декларацією, які підтверджують умови здійснення експортної операції із вивезення оцінюваної партії товарів є неналежними.
Згідно з ч.3 ст.53 МКУ надання додаткових документів на вимогу митниці не є безумовним обов`язком декларанта. Умовою виконання вимоги митниці є наявність додаткових документів у підприємства.
Згідно матеріалів справи та пояснень товариства, документи, які підтверджують умови здійснення експортної операції із вивезення оцінюваної партії товарів у підприємства відсутні.
Верховний Суд, в постанові від 19.03.2019 року по справі №810/4116/17 висловив наступну правову позицію щодо ненадання декларації країни відправлення: «Крім того, ненадання позивачем митної декларації країни відправлення також не може бути підставою для невизнання заявленої позивачем вартості товару, оскільки така (вартість) повністю підтверджувалася поданими позивачем при проходженні митних формальностей первинними документами, а надання такої митної декларації не є обов`язковим за вказаних обставин підтвердження митної вартості товару».
Закон КНР «Про порядок заповнення вантажної експортно-імпортної декларації», затверджений маніфестом Головного митного управління КНР №52 2008 року не є міжнародним нормативно-правовим актом та відповідно має правозастосовчу функцію виключно на території КНР.
Таким чином зауваження митниці щодо ненадання документів, які підтверджують умови здійснення експортної операції із вивезення оцінюваної партії товарів як розбіжності, яка впливає на числові значення митної вартості та її розрахунок є передчасними.
Між тим, такі посилання відповідача є неналежними, з огляду на те, що перевезення контейнерів зі спірними товарними партіями здійснювалось відповідно до Договору морського перевезення № 1510/912/2019 від 15.10.2019 року, предметом якого є міжнародне морське перевезення (фрахт) вантажів, тобто перевезення контейнерів за межами України.
Згідно пунктів 1.2, 2.2 Договору, детальні умови морського перевезення визначаються в Заявках, підписаних Замовником та узгоджених перевізником, які е невід`ємною частиною цього Договору.
На протязі 5-10 днів після виходу судна з порту відправлення Перевізник видає коносамент. Коносамент направляється Замовнику в електронній копії; що буде мати таку саму юридичну силу, як і оригінал. Перевізник видає коносамент, який є достатнім доказом здійснення перевезення та підставою для вивантаження та подальших операцій з вантажем в порту призначення.
У випадку перевантаження (перевалки) контейнера (контейнерів) на інше судно в проміжному порту, вартість даного перевантаження включається в загальну вартість морського перевезення (фрахту), що зазначена в рахунку (інвойсі) та акті виконаних робіт.
На виконання умов Договору, Перевізником товариству було надано Коносамети в обох випадках, які товариством були подані митному органу в процесі митного оформлення спірних товарних партій, що також не спростовується відповідачем.
Включення вартості перевантаження контейнерів на інше судно у порту перевалки до загальної вартості фрахту відноситься до основних умов перевезення, узгоджених сторонами Контракту рамках якого Перевізник і надає Коносамент, і не потребує відображення у окремих комерційних, транспортних, або товаросупровідних документах.
Наявність транспортного документу внаслідок перевантаження контейнерів з товарними партіями з судна на судно ґрунтується виключно на припущеннях. У товариства такий документ відсутній.
У подальшому позивачем було сплачено вартість фрахту в обох випадках, що також підтверджено платіжними дорученнями в іноземній валюті №22 від 11.09.2020 року, №26 від 19.10.2020 року, доданих товариством до матеріалів справи.
Оплати фрахту додатково підтверджує вартість морського перевезення.
На думку відповідача виявлені невідповідності викликають сумніви у достовірності наданих даних, що унеможливлює перевірку числового значення всіх понесених витрат на транспортування на визначеному у Заявці № 1/26-1 від 24.06.2020 року маршруті перевезення.
Між тим, такі посилання відповідача є неналежними, оскільки згідно матеріалів справи, встановлено, що маршрут: порт Нінгбо, Китай -порт Південний, Україна - м.Дніпро у пункті 1 обох зазначених Заявок на перевезення визначений не як маршрут надання послуг, а як маршрут проходження вантажу.
У пункті 11 цих Заявок на перевезення, рахунках на оплату фрахту, актах виконаних робіт зазначено фактично надані компанією Перевізником товариству послуги з перевезення спірних товарних партій в обох випадках за маршрутом: порт Нінгбо, Китай - порт Південний, Україна.
Таким чином позиція відповідача щодо наявності розбіжностей у Заявках на перевезення з рахунками на оплату фрахту, актами виконаних робіт відносно маршруту перевезення - є передчасною.
Відомості у зазначених документах повною мірою підтверджують, що компанія Перевізник надала послуги з перевезення спірних товарних партій товариству саме за маршрутом порт Нінгбо, Китай - порт Південний, Україна.
Згідно положень ч. 11 ст. 58 МКУ витрати, здійснені на території України не включаються у митну вартість товару, а тому документи щодо вартості таких витрат у митницю не надавались.
У Рішенні №UА110150/2020/000058/1 від 10.08.2020 року відповідач вказує, що згідно загальносвітової практики прейскурант (прайс-лист) має містити відомості, яких достатньо будь-якому покупцю для отримання інформації щодо умов продажу товару. Прайс-лист від 15.04.2020 року, наданий декларантом, має суб`єктивний характер (містить цінову інформацію виключно щодо товарів, зазначених у інвойсі від 15.05.2020 №JQ1511-15.
Між тим такі висновки відповідача є неналежними, з огляду на таке.
Прайс-лист є документом довільної форми і діючим законодавством, у тому числі міжнародним, не встановлено типової форми прайс-листа.
Прайс-лист має містити відомості, яких достатньо будь-якому покупцю для отримання інформації щодо умов продажу товару, а саме: найменування товару, артикул, якість товару (за необхідності), одиниці виміру (штуки, упаковки тощо), ціну, з обов`язковим зазначенням валюти, контактну інформацію про продавця та будь-які інші положення, що стосуються умов продажу товарів.
Комерційна пропозиція не може вважатися первинним документом і є лише способом для продавця запропонувати свій товар, до якого чинне законодавство не встановлює вимог щодо форми та змісту. Наявність чи відсутність у прайс-листі певних відомостей (реквізитів), зокрема, інформації щодо умов оплати, не може свідчити про заниження позивачем митної вартості товарів.
Відомості, зазначені у прайс-листах знайшли своє підтвердження у первинних документах - Специфікації та інвойсі. Таким чином зауваження митниці відносно прайс-листа не є підставою для витребування додаткових документів або неврахування його, як документу, підтверджуючого вартість товару.
Окрім цього, у Рішенні № UА110150/2020/000058/1 від 10.08.2020 року, відповідач вказує, що відповідно до договору від 15.10.2019 року №1510/912/2019, детальні умови морського перевезення зазначаються в заявках, що є невід`ємною частиною договору. Сканована копія вказаного документу до митного контролю не надана.
Встановлено, що сканована копія Заявки на міжнародне морське перевезення №1/21-2 від 30.04.2020 року надана відповідачу під час декларування товарів.
У Рішенні №UA110150/2020/000058/1 від 10.08.2020 року, зазначено, що у коносаменті від 09.06.2020 №599125499 року у графі (для доставки звертатися до) зазначено SCS LTD, що відповідно не може свідчити про залучення третіх осіб для перевезення вантажу та додаткові витрати на транспортування. Документального підтвердження договірних відносин ТОВ "ПРОМИСЛОВА КОМПАНІЯ "ДТЗ" та/або Global Containet Lines Latvija SIA із вказаною компанією до митного контролю та оформлення не надано.
Проте, такі доводи відповідача є неналежними, з огляду на те, що відповідачем було здійснено помилку у назві документу, посилаючись на коносамент від 09.06.2020 року № 599125499, оскільки цей документ є необоротною морською накладною.
Необоротна морська накладна це документ, який зовні схожий на коносамент, але таким не є. Даний документ підтверджує наявність договору перевезення вантажу морським шляхом прийняття або навантаження вантажу перевізником і за яким перевізник зобов`язується доставити вантаж вантажоотримувачу, зазначеному у документі.
Декларантом у процесі декларування спірної партії товару було надано відповідачу домашній коносамент (НВL) №МRFВ20061082А, який є транспортним документом, що випускається перевізником Global Containet Lines Latvija SIA, на додаток до лінійного або майстер-коносаменту, які розглядаються як альтернатива один одному та не мають різниці в товаророзпорядчих властивостях.
Домашній коносамент - є документом, що підтверджує договір між замовником (платником) перевезення і експедиційною компанією ( оператором змішаного перевезення), мастер-коносамент - між відправником (експедиційною компанією) і морською лінією.
Таким чином, згадана в необоротній морській накладній та у домашньому коносаменті компанія - ICS LTD, є агентом (субпідрядником) оператора змішаного перевезення Global Containet Lines Latvija SIA, виступає у якості отримувача-розпорядника за лінійним (мастер-коносаментом), що є загальноприйнятою світовою практикою морських перевезень і не вимагає підтвердження наявності договірних відносин із зазначеними особами.
Відповідач своїми висновками фактично підтвердив, те, що на момент декларування товару строк по оплаті вартості фрахту не сплинув, оплата фрахту на момент декларування товару не здійснювалась, а тому надання банківського платіжного документу на момент декларування товару та винесення оскаржуваного Рішення про коригування не було можливим.
Згідно матеріалів справи, в подальшому товариством було повністю оплачено вартість фрахту, про що свідчить платіжне доручення в іноземній валюті №26 від 19.10.2020 року.
Таким чином, суд дійшов висновку, що надані підприємством документи кореспондуються між собою та містять чітку, недвозначну і зрозумілу інформацію про товар, його ціну, транспортні витрати, а отже у сукупності ті відомості, які підтверджують числові значення митної вартості (її складових), й не дають підстав для сумніву щодо повноти та правильності її визначення декларантом.
Підсумовуючи викладене, слід дійти висновку про надання позивачем митниці належного та достатнього пакету документів на підтвердження повноти і достовірності заявленої митної вартості товару, визначеної за основним методом, а відповідачем не підтверджено належними доводами наявність у поданих декларантом документах розбіжностей, ознак підробки або відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за цей товар, правильність визначення митної вартості позивачем за основним методом відповідачем не спростована, наявність належних підстав для коригування митної вартості відповідачем не доведена.
У свою чергу, відповідачем не надано обґрунтованих пояснень відносно безпосереднього впливу вказаних ним зауважень на числові значення митної вартості товару та її розрахунок.
По суті вказані митним органом зауваження носять формальний характер, що у їх сукупності та окремо кожне не вказує про наявність підстав для коригування заявленої декларантом вартості товару.
Також слід зазначити, що вказувати про можливі порушення позивачем та/або припущення з боку суб`єкта владних повноважень є неприпустимим.
Крім того, суд з аналогічних підстав не враховує доводи митного органу, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення.
Відповідно до ч.1 ст.57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); другорядні: за ціною договору щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; на основі віднімання вартості; на основі додавання вартості (обчислена вартість); резервний.
Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції) (ч.2 ст.57 МК України).
Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу (ч.3 ст.57 МК України).
При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу (ч.6 ст.57 МК України).
Відповідно до п.4 ст.57 МК України у разі, якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у п.2 ч.1 ст.57 МК України.
При цьому, застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями ст. 59 та 60 МК України. Під час консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.
Згідно ч.8 ст.57 МК України у разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.
Частиною 1 ст.58 МК України передбачено, що метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо: немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що: встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні; обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно); не впливають значною мірою на вартість товару; щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів; жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті; покупець і продавець не пов`язані між собою особи або хоч і пов`язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів.
Відповідно до ч.2 ст.58 МК України метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.
Аналіз положень ч.3 ст.53, ч.1, 2 та 5 ст.54, ст.58 МК України дає підстави для висновку про те, що митний орган при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості зобов`язаний перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись в достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у ст.58 МК України.
Митний орган має право відійти від наведених вище законодавчих обмежень, що пов`язують з перевіркою основного переліку документів, які підтверджують митну вартість, та витребувати від декларанта додаткові документи лише якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, адже такі вади не дозволяють митному органу законно здійснити визначений законом мінімум митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи для розмитнення задекларованого товару.
Отже, з огляду на законодавчо встановлену компетенцію митниці при перевірці митної вартості імпортованих товарів, зазначені розбіжності мають стосуватися лише числового значення заявленої митної вартості чи розрахунку митної вартості здійсненої декларантом.
Згідно з оскаржуваних рішень підставою для їх прийняття є результат опрацювання всіх поданих декларантом документів, у ході якого встановлено, що подані документи містять розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів.
Відповідно до ч.3, 4 ст.53 МК України, право органу доходів і зборів на висунення письмової вимоги про надання додаткових документів виникає лише у разі, коли у документах, поданих для митного оформлення згідно ч.2 ст.53 МК України, наявні розбіжності, ознаки підробки або відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, наявні обґрунтовані підстави вважати, про наявність взаємозв`язку між продавцем і покупцем, який впливає на заявлену декларантом митну вартість.
Разом з тим, витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені ст.53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.
Отже, сам факт подання декларантом не всіх додаткових документів без належного обґрунтування митницею, що вони можуть усунути сумніви спірних відомостей, не є підставою для відмови в митному оформленні товару.
Разом з тим, митний орган, встановивши вищевказані розбіжності, належним чином не обґрунтовує, яким чином зазначені розбіжності, позбавляють митний орган можливості перевірити заявлену митну вартість імпортованого товару.
З доказів, наявних в матеріалах справи видно, що позивачем надано необхідні документи, що стосуються числового значення митної вартості товару або методу її визначення, документи містили всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів.
Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що органи доходів і зборів мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено.
Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву в правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає органу доходів і зборів право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.
Разом з тим витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.
Відтак, наведені приписи зобов`язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.
Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митниця повинна вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.
У свою чергу, відсутність в рішеннях про коригування митної вартості товарів інформації з належним обґрунтуванням того, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, витребування митницею додаткових документів без зазначення обставин, які ці документи повинні підтвердити, свідчать про протиправність цих рішень щодо застосування іншого, ніж основний метод, визначення митної вартості товарів.
Такий висновок, також узгоджується з правовою позицією, викладеній Верховним Судом України в постанові від 31.03.2015 року у справі № 21-127а15, який має враховуватись при застосуванні норм права у подібних правовідносинах відповідно до підпункту 8 пункту 1 розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.
Згідно наданих доказів по справі, встановлено, що позивачем надано відповідачу для митного оформлення імпортованого товару документи, що передбачені частиною 2 статті 53 МК України, та відповідно до статті 49 МК України визначена митна вартість базується на ціні, що фактично сплачена за ці товари.
Подані документи містили числові дані, які підтверджували митну вартість товарів за ціною договору згідно з вимогами ч.ч.4, 5 статті 58 МК України, до митної вартості додані фактичні витрати, понесені на оплату перевезення транспортом.
Щодо правильності застосування відповідачем методу для визначення митної вартості.
Розрахунку щодо коригування митної вартості, митницею не здійснено.
Як вбачається зі змісту Рішення митниці, у ньому містяться посилання лише на раніше оформлені митні декларації і не проведено детальне дослідження цих митних декларацій з доданими до них документами.
Як зазначено в графі 33 оскаржуваного товариством Рішення, митна вартість, визначена митницею відповідно до заявлених позивачем товарів у валюті контракту, згідно з положеннями ст. 64 МКУ, ґрунтується на ціновій інформації відповідно до наявної у митного органу інформації щодо вартості раніше оцінюваних аналогічних товарів з урахуванням опису товару, сфери застосування, технічних характеристик, термінів ввезення, вагових характеристик.
Слід вказати, що розбіжність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару та рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, може бути лише підставою для сумніву у правильності визначення митної вартості, проте не є достатньою підставою для висновку про недостовірність даних щодо заявленої декларантом митної вартості товару. У цьому випадку митниця повинна здійснити дослідження документів щодо поставки товару з метою встановлення доказів, які підтверджують або спростовують цей сумнів.
Відповідно до пунктів 2, 4 частини другої статті 55 МК України, прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування. Між тим, спірні Рішення про коригування митної вартості товарів такої інформації не містить, що не дає підстав вважати його обґрунтованим та мотивованим у контексті положень пунктів 2, 4 частини другої статті 55 МК України.
Крім того, наявність в інформаційних базах даних митного органу інформації про те, що у попередні періоди аналогічні товари були розмитнені із зазначенням більшої митної вартості жодним чином не доводить неправильність її визначення позивачем, оскільки митна вартість залежить від ряду обставин і визначається в кожному конкретному випадку.
Обставина про наявність в автоматизованій системі аналізу та управління ризиками інформації про те, що подібний товар у попередні періоди розмитнювався за вартістю більшою, ніж задекларована декларантом, за відсутності інших визначених законом підстав, що обумовлюють межі і способи здійснення органом доходів і зборів контролю митної вартості, не утворює підстав для відмови у визнанні заявленої декларантом митної вартості за основним методом та її визначенні за резервним методом, адже торгові відносини є різноманітними, здійснюються на принципах автономії валі та свободи договору, при цьому безліч обставин можуть впливати на їх ціну (характеристика товару, виробник, торгова марка, умови і обсяги поставок, наявність знижок тощо).
Автоматизована система аналізу та управління ризиками з об`єктивних причин не може містити усієї інформації, що стосується суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності, товарів і умов їх продажу, тому такі дані не можуть мати більше значення, ніж надані декларантом первинні документи про товар.
Водночас, ціна є грошовим вираженням лише у разі коли існує рівновага між попитом та пропозицією. В інших випадках коливання цін спричиняються не вартістю, а іншими причинами.
Отже, факт наявності у автоматизованій системі митного органу інформації, що товар, який задекларовано позивачем, розмитнювався ним раніше чи іншими особами за значно вищою вартістю, за відсутності інших визначених законом підстав, не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не призводить до автоматичного збільшення митної вартості товарів, адже законодавство таких підстав прямо не встановлює, тому не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару.
Аналогічні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 29.01.2019 справа №815/6827/17, від 22.04.2019 справа № 815/6242/17, від 07.08.2018 справа №815/3400/17.
З урахуванням викладеного, з наданих документів вбачається, що підприємство для митного оформлення і підтвердження митної вартості надало документи для застосування основного методу визначення митної вартості. Надані документи підтверджують числові значення складових митної вартості, відомості в них не мають протиріч та розбіжностей дозволяють провести обчислення митної вартості.
Таким чином, з системного аналізу матеріалів справи та наведених норм законодавства слід дійти висновку про обґрунтованість та доведеність заявленого позову Товариства з обмеженою відповідальністю Промислова компанія ДТЗ до Дніпровської митниці Держмитслужби про визнання протиправними та скасування рішень.
VІІ. ВИСНОВКИ СУДУ
Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
Закон України Про судоустрій і статус суддів встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.
Відповідно до статті 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.
Згідно з ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що контролюючим органом не було доведено належними та допустимими доказами щодо правомірності прийнятих рішень.
Отже, з урахуванням вищевикладеного, та з системного аналізу матеріалів справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість заявленого позову, у зв`язку із чим позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю Промислова компанія ДТЗ до Дніпровської митниці Держмитслужби, слід задовольнити та визнати протиправними та скасувати Рішення Дніпровської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товарів № UА110150/2020/000058/1 від 10.08.2020 року та №UА110150/2020/000090/1 від 11.09.2020 року.
Щодо розплоду судових витрат.
Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Відповідно до приписів статті 139 КАС України, суд вважає за необхідне стягнути на користь позивача документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 4540,00 грн. за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
Керуючись статтями 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ВИРІШИВ:
Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю Промислова компанія ДТЗ до Дніпровської митниці Держмитслужби про визнання протиправними та скасування рішень про коригування митної вартості товарів задовольнити.
Визнати протиправним та скасувати Рішення Дніпровської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товарів № UА110150/2020/000058/1 від 10.08.2020 року.
Визнати протиправним та скасувати Рішення Дніпровської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товарів №UА110150/2020/000090/1 від 11.09.2020 року.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Дніпровської митниці Держмитслужби на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Промислова компанія ДТЗ судові витрати у розмірі 4540,00 гривень.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення складено 08.04.2021 року.

Суддя В.В Ільков