Справа № 140/2624/21
Суддя: Валюх Віктор Миколайович
Дата ухвалення: 2021-03-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2021 року ЛуцькСправа № 140/2624/21

Волинський окружний адміністративний суд у складі судді Валюха В.М., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Першого відділу державної виконавчої служби у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) про визнання протиправною та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Першого відділу державної виконавчої служби у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) (далі - Перший ВДВС у м. Луцьку) про визнання протиправною та скасування постанови.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 11.02.2011 Луцький міськрайонний суд Волинської області видав виконавчий лист № 2-4050/11 про звернення стягнення на предмет іпотеки - трьохкімнатну квартиру, загальною площею 64,8 кв.м., житловою площею 39,2 кв.м., що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , належну на праві приватної спільної сумісної власності відповідачам ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за рахунок якої задовольнити вимоги ПАТ «Укрсоцбанк» за кредитним договором в розмірі 638697,04 грн. шляхом продажу на прилюдних торгах, стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» 606,67 грн. судових витрат.

Постановою державного виконавця Першого відділу державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції (далі - Перший ВДВС Луцького МУЮ) Радчук Л.О. від 05.03.2015 ВП № 46750581 відкрито виконавче провадження з виконання вказаного виконавчого листа.

Постановою старшого державного виконавця Першого відділу державної виконавчої служби міста Луцьк Головного територіального управління юстиції у Волинській області (далі - Перший ВДВС м. Луцьк ГТУЮ) Ледвовка В.М. від 08.07.2019 ВП № 46750581 виконавчий лист № 2-4050/11 від 11.02.2011, на підставі пункту 1 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404-VIII (далі - Закон № 1404-VIII), повернуто стягувачу.

10.07.2019 постановою старшого державного виконавця Першого ВДВС м. Луцьк ГТУЮ Ледвовка В.М. відкрито виконавче провадження № 59516671 про примусове виконання постанови у ВП № 46750581 від 08.07.2019 про стягнення з ОСОБА_1 63930,37 грн. виконавчого збору.

Позивач вказує, що виконавчий лист № 2-4050/11 від 11.02.2011 в подальшому був на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Волинської області Пироги С.С., на спірну квартиру було звернуто стягнення, за рахунок коштів, одержаних від реалізації предмета іпотеки, задоволено вимоги стягувача та стягнуто винагороду приватного виконавця.

Позивач стверджує, що за таких умов, а саме, коли виконавче провадження з виконання виконавчого листа було не виконане та закрите на підставі пункту 1 частини першої статті 37 Закону № 1404-VIII (у зв`язку із поданням стягувачем заяви про повернення виконавчого документа) з винесенням постанови про стягнення виконавчого збору та виконання того ж виконавчого листа приватним виконавцем та фактичне стягнення з позивача винагороди приватного виконавця за виконання судового рішення, створені умови, за яких можливе подвійне стягнення з позивача виконавчого збору / винагороди приватного виконавця (що є санкцією за невиконання рішення суду) за одним і тим самим виконавчим листом.

Оскільки у виконавчому провадженні № 46750581 державним виконавцем не було виконано виконавчий лист № 2-4050/11, тобто не було звернуто стягнення на предмет іпотеки, тому винесення постанови про стягнення виконавчого збору у провадженні, у якому не відбулося виконання рішення суду, є неправомірним, а постанову про стягнення виконавчого збору від 08.07.2019 у ВП № 46750581 необхідно скасувати.

Позивач просить визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця Першого ВДВС м. Луцьк ГТУЮ Ледвовка В.М. від 08.07.2019 про стягнення виконавчого збору у ВП № 46750581.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 22.03.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за цим позовом, ухвалено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження у судовому засіданні з повідомленням сторін, з урахуванням § 2 глави 11 розділу ІІ Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), у справі призначене судове засідання на 15:30 30.03.201 (а. с. 25).

В поданому до суду листі від 30.03.2021 № 16235 представник відповідача Мирончук О.П. позов не визнала та просить відмовити у його задоволенні з підстав правомірності оскаржуваної постанови (а. с. 30).

До судового засідання, призначеного на 15:30 30.03.2021, від представників сторін надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності (а. с. 30, 48).

Відтак, виходячи із приписів частини третьої статті 268 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), якими передбачено, що неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи, та враховуючи норми частини третьої статті 194, частини четвертої статті 229 КАС України, судовий розгляд справи проведено в порядку письмового провадження.

Дослідивши письмові докази та письмові пояснення, викладені у завах по суті справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з таких мотивів та підстав.

Судом встановлено, що постановою державного виконавця Першого ВДВС Луцького МУЮ Радчук Л.О. від 05.03.2015 ВП № 46750581 відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 2-4050/11, виданого 11.02.2011 Луцьким міськрайонним судом Волинської області про звернення стягнення на предмет іпотеки - трьохкімнатну квартиру, загальною площею 64,8 кв.м., житловою площею 39,2 кв.м., що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , належну на праві приватної спільної сумісної власності відповідачам ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за рахунок якої задовольнити вимоги ПАТ «Укрсоцбанк» за кредитним договором в розмірі 638697,04 грн. шляхом продажу на прилюдних торгах, стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» 606,67 грн. судових витрат (а. с. 41).

08.07.2019 старший державний виконавець Першого ВДВС м. Луцьк ГТУЮ Ледвовк В.М. виніс постанову про стягнення виконавчого збору ВП № 46750581, якою стягнув з боржника ОСОБА_1 виконавчий збір у розмірі 63930,37 грн. (а. с. 32).

Постановою старшого державного виконавця Першого ВДВС м. Луцьк ГТУЮ Ледвовка В.М. від 08.07.2019 ВП № 46750581 виконавчий лист № 2-4050/11, виданий 11.02.2011 Луцьким міськрайонним судом Волинської області, відповідно до скарги від 30.05.2019 про повернення виконавчого листа без подальшого виконання, на підставі пункту 1 частини першої статті 37 Закону № 1404-VIII, повернуто стягувачу (а. с. 33).

10.07.2019 постановою старшого державного виконавця Першого ВДВС м. Луцьк ГТУЮ Ледвовка В.М. відкрито виконавче провадження № 59516671 з виконання постанови № 46750581, виданого Першим ВДВС м. Луцьк про стягнення з боржника ОСОБА_1 виконавчого збору (а. с. 12).

Судом також встановлено, що в подальшому виконавчий лист № 2-4050/11 від 11.02.2014 знаходився на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Волинської області Пироги С.С., постановою якого від 18.07.2019 ВП № 59571147 відкрито виконавче провадження з виконання вказаного виконавчого листа (а. с. 14), та постановою від 29.10.2020 ВП № 59571147 закінчено виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 2-4050/11 від 11.02.2014 на підставі пункту 15 частини першої статті 39 Закону № 1404-VIII (а. с. 18).

Відповідно до довідки приватного виконавця виконавчого округу Волинської області Пироги С.С. від 02.03.2021 № 313 (а. с. 23), у межах виконавчих проваджень АСВП № 59571147 та № 59571109 з примусового виконання виконавчих листів Луцького міськрайонного суду Волинської області № 2-4050/11 від 11.02.2014, вказаним приватним виконавцем було звернено стягнення на предмет іпотеки - трикімнатну квартиру, загальною площею 64,8 кв.м., житловою площею 39,2 кв.м., що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , та за рахунок коштів, одержаних від реалізації предмета іпотеки, було задоволено вимоги АТ «Альфа-Банк» в сумі 536144,13 грн. та стягнуто основну винагороду приватного виконавця в сумі 53614,41 грн.

Відповідно до частини першої статті 287 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Згідно із пунктом 1 частини другої статті 287 КАС України позовну заяву може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів.

В матеріалах справи відсутні докази своєчасного вручення позивачу копії оскаржуваної постанови, та оскільки копію постанови від 08.07.2019 про стягнення виконавчого збору представник позивача одержав 12.03.2021 при ознайомленні із матеріалами виконавчого провадження (а. с. 13), а позовну заяву було подано до суду 16.03.2021 (а. с. 1), тому суд дійшов висновку про дотримання позивачем строку звернення до суду з цим позовом.

Відповідно до частин першої, другої статті 74 Закону № 1404-VIII рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом. Рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Отже, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи з приводу оскарження постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, прийнятих у виконавчих провадженнях щодо примусового виконання усіх виконавчих документів, незалежно від того, яким органом, у тому числі судом якої юрисдикції, вони видані (вказані висновки щодо застосування норм права викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 382/389/17).

При вирішенні даного спору суд застосовує такі положення Закону № 1404-VIII.

Згідно із пунктом 1 частини першої статті 3 Закону № 1404-VIII відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

За приписами частини першої статті 5 Закону № 1404-VIII примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Відповідно до частини п`ятої статі 26 Закону № 1404-VIII виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

За правилами частини першої статті 27 Закону № 1404-VIII виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Згідно із частиною другою статті 27 Закону № 1404-VIII виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.

Виконавчий збір не стягується: 1) за виконавчими документами про конфіскацію майна, стягнення періодичних платежів (крім виконавчих документів про стягнення аліментів, за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за дванадцять місяців), накладення арешту на майно для забезпечення позовних вимог, за виконавчими документами, що підлягають негайному виконанню; 2) у разі виконання рішень Європейського суду з прав людини; 3) якщо виконання рішення здійснюється за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду в порядку, встановленому Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень"; 4) за виконавчими документами про стягнення виконавчого збору, стягнення витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених виконавцем відповідно до вимог цього Закону; 5) у разі виконання рішення приватним виконавцем; 6) за виконавчими документами про стягнення заборгованості, що підлягає врегулюванню відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії", а також згідно з постановами державних виконавців, винесеними до набрання чинності цим Законом (частина п`ята статті 26 Закону № 1404-VIII).

Пунктом 1 частини першої статті 37 Закону № 1404-VIII передбачено, що виконавчий документ повертається стягувачу, якщо: стягувач подав письмову заяву про повернення виконавчого документа. За правилами частини п`ятої вказаної статті повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 12 цього Закону.

Згідно із частиною третьою статті 40 Закону № 1404-VIII у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

При вирішенні даного спору суд, в силу приписів частини п`ятої статті 242 КАС України, враховує висновки щодо застосування норм права, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 11.03.2020 у справі № 2540/3203/18 (у даній справі спір виник у зв`язку з невизначеністю правового режиму застосування судами частини другої статті 27 та частини третьої статті 40 Закону № 1404-VIII при винесенні державним виконавцем постанови про стягнення виконавчого збору у виконавчому провадженні у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 37 цього Закону - стягувач подав письмову заяву про повернення виконавчого документа), які полягають, зокрема, у тому, що при стягненні виконавчого збору відповідно до частини третьої статті 40 Закону № 1404-VIII без реального стягнення суми боргу з боржника у разі повернення виконавчого документа стягувачу за його заявою створюються умови для стягнення з боржника подвійної суми виконавчого збору або ж стягнення його без реального виконання рішення суду. У разі фактичного виконання виконавчого документа майнового характеру у повному обсязі або частково державному виконавцю виплачується винагорода у відсотковому співвідношенні від стягнутої суми або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом, якщо за таким виконавчим документом стягнуто виконавчий збір та витрати, пов`язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення виконання рішення. Обов`язковими умовами стягнення виконавчого збору є: 1) фактичне виконання виконавчого документа; 2) вжиття державним виконавцем заходів примусового виконання рішень. За своїм змістом виконавчий збір є винагородою за вчинення заходів примусового виконання рішення, за умови, що такі заходи привели до виконання рішення.

З матеріалів справи вбачається, що у виконавчому провадженні № 46750581 виконавчий лист № 2-4050/11, виданий 11.02.2011 Луцьким міськрайонним судом Волинської області, фактично виконано не було (тобто, не було звернуто стягнення на предмет іпотеки), та вказаний виконавчий лист фактично був виконаний приватним виконавцем у межах виконавчого провадження № 59571147 (при цьому, із позивача ОСОБА_1 стягнуто основну винагороду приватного виконавця в сумі 53614,41 грн.).

Відтак, суд погоджується із доводами позивача про те, що винесення постанови про стягнення виконавчого збору від 08.07.2019 у виконавчому провадженні № 46750581, у якому не відбулося виконання рішення суду, є неправомірним, у державного виконавця не було підстав для стягнення виконавчого збору в тому розмірі, який визначений у спірній постанові, а отже, така постанова не відповідає вимогам статті 27 Закону № 1404-VIII.

З урахуванням наведеного, позовні вимоги про визнання протиправною та скасування постанови від 08.07.2019 ВП № 46750581 про стягнення виконавчого збору підлягають до задоволення.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Разом з тим, оскільки у заяві від 30.03.2021 представник позивача просить судовий збір залишити за позивачем, тому сплачений позивачем судовий збір в сумі 908,00 грн. (а. с. 10) з відповідача стягненню не підлягає.

Керуючись статтями 229, 243 - 246, 268, 287 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця Першого відділу державної виконавчої служби міста Луцьк Головного територіального управління юстиції у Волинській області Ледвовка В.М. про стягнення виконавчого збору від 08 липня 2019 року ВП № 46750581.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя В.М.Валюх