Справа № 380/3806/20
Суддя: Запотічний Ігор Ігорович
Дата ухвалення: 2021-03-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2021 рокуЛьвівСправа № 380/3806/20 пров. № А/857/1281/21

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді: Запотічного І.І.,

суддів: Довгої О.І., Матковської З.М.,

при секретарі судового засідання: Галаз Ю.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Військового госпіталю Національної гвардії України на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 29 жовтня 2020 року ( суддя Мричко Н.І., ухвалене в м. Львові о 16:29, повний текст складено 17.11.2020) у справі № 380/3806/20 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військового госпіталю Національної гвардії України про визнання протиправною бездіяльність, стягнення індексації грошового забезпечення,-

ВСТАНОВИВ:

20.05.2020 ОСОБА_1 звернулася в суд з адміністративним позовом до Військового госпіталю Національної гвардії України та з врахуванням заяви про зміну суми позовних вимог просила: визнати протиправною бездіяльність Військового госпіталю Національної гвардії України щодо ненарахування та невиплати позивачу індексації її грошового забезпечення з 01.01.2016 по 22.10.2018; стягнути з Військового госпіталю Національної гвардії України на користь ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 22.10.2018 в сумі 102887,87 грн.; стягнути з відповідача на користь позивача понесені нею судові витрати в сумі 1961, 28 грн. сплачені на проведення судово-економічної експертизи та суму витрат на правову допомогу.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 29 жовтня 2020 року адміністративний позов задоволено повністю.

Не погодившись з даним рішенням суду першої інстанції, Військовий госпіталь Національної гвардії України подав апеляційну скаргу, у якій, з покликанням на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове про відмову в задоволенні позову.

В обґрунтування апеляційної скарги, зокрема, зазначає, що індексація у період з 01.01.2017 року по 31.12.2017 року позивачу, як і іншим військовослужбовцям, які перебувають на грошовому забезпеченні у військовому госпіталі не нараховувалась і не виплачувалась, так як фінансування на вказані цілі не здійснювалось (інших коштів для здійснення нарахування та виплати індексації доходів у військовому госпіталі не було), механізм нарахування та виплати індексації був відсутній. Щодо вимоги нарахування та виплати позивачу індексації грошового забезпечення з встановленням для обчислення індексації місяця підвищення (базового місяця) січень 2008 року варто зазначити, що Постановою №1013 визначено базовий місяць (січень 2016 року), з якого в подальшому необхідно відштовхуватись для проведення індексації. Також зазначає, що повноваження щодо обрахунку індексації, в тому числі, щодо визначення базового місяця для такого нарахування, покладається на відповідача та є дискреційними.

В судовому засіданні представник позивача вимоги апеляційної скарги заперечив просив рішення суду першої інстанції залишити без змін.

В судовому засіданні 01.03.2021р. представник апелянта підтримав вимоги апеляційної скарги, просив оскаржуване рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким в задоволенні позову відмовити.

Апелянт будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи 29.03.2021 явки уповноваженого представника в судове засідання не забезпечив, що відповідно до ч. 2 ст. 313 КАС України не перешкоджає розгляду справи без його участі.

Заслухавши доповідь головуючого судді, пояснення представника позивача, проаналізувавши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме з витягу з наказу начальника Військового госпіталю Національної гвардії України (по стройовій частині) від 22.10.2018 № 242 старшину ОСОБА_1 (Г-021287), старшу медичну сестру приймального відділення ВГ НГ України, звільнену з військової служби у запас наказом командувача Національної гвардії України від 21.09.2018 № 149 о/с відповідно до підпункту б (за станом здоров`я) пункту 2 частини 5 статті 26 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу, з 22.10.2018 виключено із списків особового складу Військового госпіталю та всіх видів забезпечення та направлено на військовий облік до Золочівського РВК Львівської області.

Згідно розпорядження начальника Військового госпіталю Національної гвардії України від 19.03.2018 № Р-9 Про грошове забезпечення військовослужбовців Національної гвардії України виплатити премію за 22 дні жовтня 2018 року в розмірі 115% посадового окладу. На підставі постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 № 393 та наказу МВС України від 15.03.2018 № 200 та згідно статті 15 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей виплатити одноразову грошову допомогу при звільненні з військової служби в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. Вислуга років для виплати одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби становить: 27 років 08 місяців 29 днів. Відпустку за 2018 рік використала. Не зараховувати до військового оперативного резерву першої черги до ВГ НГ України у зв`язку із станом здоров`я. Вислуга років на військовій службі складає: у календарному обчисленні - 27 років 08 місяців 29 днів; у пільговому обчисленні: 00 років 06 місяців 1 8 днів (арк. справи 9).

В подальшому 03.11.2019 ОСОБА_1 звернулася із заявою до Військового госпіталю Національної гвардії України щодо нарахування та виплати, зокрема, індексації грошового забезпечення, та за наслідками розгляду її звернення відповідач листом від 11.12.2019 № 1/393 повідомив ОСОБА_1 , зокрема, про те, що обсяг кошторисних призначень на утримання особового складу спрямований виключно на виплату грошового забезпечення військовослужбовцям, у зв`язку з чим фінансового ресурсу на виплату індексації військовослужбовцям не вистачало, індексація військовослужбовцям Військового госпіталю за вказаний період не нараховувалась та не виплачувалась. Відповідно до статті 51 Бюджетного кодексу України керівники здійснюють видатки на грошове забезпечення лише в межах фонду грошового забезпечення, затвердженого для бюджетних установ у кошторисах. Для вирішення позивачем даного питання у судовому порядку,

Відповідачем надіслано на адресу ОСОБА_1 запитувані у зверненні документи, а саме довідку про грошове забезпечення від 11.12.2019 № 14 згідно якої в період з червня 2016 року по грудень 2016 року включно нарахована та виплачена індексація грошового забезпечення на загальну суму 416,15 грн. За період з січня 2016 року по травень 2016 року включно та з січня 2017 року по жовтень 2018 року індексація грошового забезпечення Позивачу не нараховувалась та не виплачувалась.

ОСОБА_1 не погоджуючись з бездіяльністю відповідача щодо ненарахування та невиплати індексації грошового забезпечення за спірний період, звернулася в суд з даним позовом.

Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції зробив висновок, що позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими, підставними та такими, що підлягають задоволенню повністю.

Колегія суддів з приводу такого висновку суду першої інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до статті 1-2 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей від 20.12.1991 № 2011-ХІІ військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами. У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Частинами 2, 3 статті 9 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей передбачено, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України визначає Закон України Про індексацію грошових доходів населення від 03.07.1991 № 1282-ХІІ відповідно до статтей 1,2 якого передбачено, що індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг. Індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення). Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

Відповідно до статті 4 Закону України Про індексацію грошових доходів населення індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка. Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону. Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті. Підвищення грошових доходів населення у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін.

Частинами 1 та 2 статті 5 та статтею 6 Закону України Про індексацію грошових доходів населення передбачено, що підприємства, установи та організації підвищують розміри оплати праці у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів. Підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з Державного бюджету України, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів Державного бюджету України. У разі виникнення обставин, передбачених статтею 4 цього Закону грошові доходи населення визначаються як результат добутку розміру доходу, що підлягає індексації в межах прожиткового мінімуму для відповідних соціальних і демографічних груп населення, та величини індексу споживчих цін. Порядок проведення індексації грошових доходів населення визначається Кабінетом Міністрів України.

Правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення, визначені Порядком проведення індексації грошових доходів населення, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078, пунктом 1-1 якого передбачено, що підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін. Індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 103 відсотка. Індекс споживчих цін обчислюється Держстатом і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях. Обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком починаючи з березня 2003 р. - місяця опублікування Закону України від 6 лютого 2003 року № 491-IV Про внесення змін до Закону України Про індексацію грошових доходів населення. Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений в абзаці другому цього пункту.

За змістом пунктів 2,4,5 вказаного Порядку №1078 індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, зокрема, грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, посадових осіб митної служби. Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення. У межах прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, індексуються оплата праці (грошове забезпечення), розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, допомога по безробіттю та матеріальна допомога у період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації безробітного, що надаються залежно від страхового стажу у відсотках середньої заробітної плати, стипендії. Сума індексації грошових доходів громадян визначається як результат множення грошового доходу, що підлягає індексації, на величину приросту індексу споживчих цін, поділений на 100 відсотків. У разі підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків. Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення.

Враховуючи наведені норми законодавства України колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що місяць, в якому відбулося підвищення оплати праці (суми її постійних складових), є базовим при проведенні індексації.

Пунктом 6 Порядку №1078 передбачено, що виплата сум індексації грошових доходів здійснюється за рахунок джерел, з яких провадяться відповідні грошові виплати населенню, а саме: підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з державного бюджету, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів державного бюджету. У разі коли грошовий дохід формується з різних джерел і цим Порядком не встановлено черговість його індексації, сума додаткового доходу від індексації виплачується за рахунок кожного джерела пропорційно його частині у загальному доході. Проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування на відповідний рік.

Разом з тим судом першої інстанції вірно зазначено, що нормами Закону України Про індексацію грошових доходів населення та Порядку №1078 визначено джерело коштів на проведення індексації, зокрема, пунктом 6 Порядку №1078 безпосередньо не скасовано виплату індексації заробітної плати (грошового забезпечення) та не пов`язано індексацію з надходженням коштів до власника підприємства, установи, організації, при цьому, у Законі йдеться про фінансові ресурси бюджетів всіх рівнів.

Статтею 18 Закону України Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії від 05.10.2000 № 2017-ІІІ передбачено, що законами України з метою надання соціальної підтримки населенню України в цілому та окремим категоріям громадян встановлюються державні гарантії, зокрема, щодо індексації доходів населення з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності їх грошових доходів в умовах зростання цін.

Відтак, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що індексація грошового забезпечення є однією із основних державних гарантій щодо оплати праці. Відповідно до вимог чинного законодавства України, проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язковою для всіх юридичних осіб-роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи.

Судом першої інстанції вірно встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 проходила військову службу у Військовому госпіталі Національної гвардії України на посаді старшої медичної сестри приймального відділення Військового госпіталю Національної гвардії України, де отримувала грошове забезпечення.

З довідки про грошове забезпечення та додаткові і одноразові види грошового забезпечення за 2016-2018 рр. від 11.12.2019 № 14 вбачається, що ОСОБА_1 в період з червня 2016 року по грудень 2016 року включно нарахована та виплачена індексація грошового забезпечення на загальну суму 416,15 грн.

Разом з тим, за період з січня 2016 року по травень 2016 року включно та з січня 2017 року по жовтень 2018 року індексація грошового забезпечення Позивачу не нараховувалась та не виплачувалась.

Судом першої інстанції вірно зазначено, що індексація грошового забезпечення є однією з основних державних гарантій щодо оплати праці. За вимогами вказаних вище нормативно-правових актів, проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією), є обов`язковою для всіх юридичних осіб-роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи.

Враховуючи наведене вірним є висновок суду першої інстанції, що ненарахування та невиплата індексації грошового забезпечення у період з 01.01.2016 по 22.10.2018 військовослужбовцю Військового госпіталю Національної гвардії України ОСОБА_1 не ґрунтується на вимогах чинного законодавства України та є протиправною.

Як вірно зазначено судом першої інстанції, єдиною підставою для невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення, стало неналежне фінансування Військового госпіталю Національної гвардії України. Проте колегія суддів зазначає, що відсутність на рахунках відповідача коштів для виплати індексації грошового забезпечення не є належним доказом неможливості здійснення вказаних виплат (доказом наявності поважних причин непроведення розрахунку). Також в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази того, що у бюджеті відповідного рівня, з якого фінансується відповідач, кошти на індексацію грошового забезпечення відсутні.

Судом першої інстанції вірно заначено, що реалізація особою права, що пов`язане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних, чинних на час виникнення спірних правовідносин, нормативно-правових актах національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань ( відповідає висновку Верховного Суду який викладений у постанові від 12.12.2018 по справі № 825/874/17).

Також судом першої інстанції вірно зазначено, що обґрунтовуючи правомірність своїх дій щодо невиплати позивачу індексації грошового забезпечення, Відповідач не посилається на відсутність обставин, передбачених статтею 4 Закону України Про індексацію грошових доходів населення, для проведення індексації.

А відтак, позовна вимога в частині визнання протиправною бездіяльність відповідача щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації її грошового забезпечення з 01.01.2016 по 22.10.2018, вірно задоволена судом першої інстанції.

Як видно з матеріалів справи, в період з червня 2016 року по грудень 2016 року нарахована та виплачена індексація грошового забезпечення на загальну суму 416,15 грн., у період з січня 2016 року по травень 2016 року включно та з січня 2017 року по жовтень 2018 року індексація грошового забезпечення позивачу не нараховувалась та не виплачувалась.

Абзацом 8 пункту 4 та пунктом 5 Порядку №1078 передбачено, що у разі несвоєчасної виплати сум індексації грошових доходів громадян провадиться їх компенсація відповідно до законодавства. У разі підвищення тарифних ставок (окладів), стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначених у пункті 2 цього Порядку, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків. Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення. Сума індексації у місяці підвищення грошових доходів, зазначених у абзаці першому цього пункту, не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу. Якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу. У разі зростання заробітної плати за рахунок інших її складових без підвищення тарифних ставок (окладів) сума індексації не зменшується на розмір підвищення заробітної плати. У разі коли відбувається підвищення тарифної ставки (окладу), у місяці підвищення враховуються всі складові заробітної плати, які не мають разового характеру.

Враховуючи зміст вказаної норми вірним є висновок суду першої інстанції, що місяць, в якому відбулося підвищення оплати праці (суми її постійних складових), є базовим при проведенні індексації.

Зміна посадових окладів з урахуванням періоду проходження військової служби Позивача відбулась 01.01.2008 у відповідності до постанови Кабінету Міністрів України Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб від 07.11.2007 №1294 і діяла до 01.03.2018 згідно з постанови Кабінету Міністрів України Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб від 30.08.2017 №704.

Відтак судом першої інстанції вірно зазначено, що якщо останнє підвищення окладу за посадою відбулось у січні 2008 року, то для визначення суми індексації грошового забезпечення військовослужбовцю має застосовуватись індекс споживчих цін, обчислений наростаючим підсумком з січня 2008 року до березня 2018 року, оскільки після прийняття Постанови №704, якою затверджено схему тарифних розрядів за основними типовими посадами осіб офіцерського складу Збройних Сил, базовим місяцем для нарахування військовослужбовцям індексації став березень 2018 року.

Згідно висновку експерта від 07.05.2020 № 3060, проведеного судовим експертом Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз Сухолитким В.В., дослідженням поданих документів документально підтверджується розмір індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01.01.2016 по 22.10.2018 відповідно до вимог Закону України від 03.07.1991 №1282-VII Про індексацію грошових доходів населення та Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078 в загальній сумі 103349,02 грн.

Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що вказаний висновок експертного дослідження підтверджує, що сума індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 , яка мала бути нарахована та виплачена відповідачем у період з 01.01.2016 по 22.10.2018 є цілком реальною та достовірною.

Також, як вбачається з висновку експерта від 07.05.2020 № 3060, в загальну суму індексації грошового забезпечення (103349,02 грн.) експертом Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз Сухолитким В.В. не включено суму індексації грошового забезпечення в розмірі 461,15 грн., яка була нарахована та виплачена ОСОБА_1 у період з червня 2016 року по грудень 2016 року включно. А відтак сума індексації грошового забезпечення, яка підлягає стягненню з Відповідача становить 102887,87 грн. (103349,02 461,15 = 102887,87).

Враховуючи наведене, вірним є висновок суду першої інстанції, про задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача на користь ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 22.10.2018 в сумі 102887,87 грн.

Відтак, враховуючи всі наведені вище обставини, колегія суддів апеляційного суду погоджується з судом першої інстанції про підставність позовних вимог до задоволення.

Згідно ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду з наведених вище мотивів, а тому колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду першої інстанції.

Керуючись статтями 308, 315, 316, 321, 322, 325, Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Військового госпіталю Національної гвардії України залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 29 жовтня 2020 року у справі № 380/3806/20 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І. І. Запотічний
судді О. І. Довга
З. М. Матковська
У зв`язку з перебуванням судді Матковської З.М. у відпустці з 01.04.2021 по 08.04.2021, повне судове рішення складено 09.04.2021р.