Справа № ЗПП/320/17/21
Суддя: Файчак В.О.
Дата ухвалення: 2021-04-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про відмову в забезпеченні позову

12 квітня 2021 року ЗПП/320/17/21

Київський окружний адміністративний суд у складі судді Файчак В.О., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви ОСОБА_1 до Міністерства фінансів України, Кабінету Міністрів України, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Університету державної фіскальної служби України, Державної навчально-наукової установи «Академія фінансового управління»,

в с т а н о в и в:

09.04.2021 ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про забезпечення позову до подання позовної заяви шляхом:

- зупинення дії наказу Міністерства фінансів України від 19.03.2021 №164 «Деякі питання утворення Державного податкового університету»;

- заборони державним реєстраторам в розумінні Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» вчиняти реєстраційні дії та/або рішення щодо внесення до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань змін, пов`язаних із початком ліквідаційної процедури (процедури припинення) стосовно Університету державної фіскальної служби України (ідентифікаційний код юридичної особи: 40233365, місцезнаходження юридичної особи: 08201, Київська обл., м. Ірпінь, вул. Університетська, будинок 31).

В обґрунтування поданої заяви заявник зазначає, що він є аспірантом 3-го року навчання Університету державної фіскальної служби України (далі - Університет), навчається за спеціальністю 081 - «Право» без відриву від виробництва (контрактна форма навчання).

На початку 2021 року йому стало відомо, що Кабінет Міністрів України видав розпорядження №1518-3 від 02.12.2020, згідно з яким утворено Державний податковий університет шляхом реорганізації Університету, в якому він навчається, та Державної навчально-наукової установи «Академія фінансового управління», яка знаходиться у місті Києві. У зв`язку із запланованою реорганізацією Міністерством фінансів України було видано наступні накази:

- наказ №1 від 05.01.2021, яким вирішено утворити Державний податковий університет і призначити комісію з реорганізації;

- наказ №109 від 19.02.2021 "Про внесення змін до складу комісій з реорганізації".

Вказує, що жоден з цих наказів не було подано державному реєстратору для внесення відповідних змін до юридичних осіб про реорганізацію. Таким чином, накази №1 від 05.01.2021 та №109 від 19.02.2021 не було реалізовано, відповідно Міністерство фінансів України вичерпало законну можливість для реалізації Розпорядження КМУ №1518-з від 02.12.2020.

У поданій заяві посилається на те, що 19.03.2021 Міністерством фінансів України видано наказ №164 «Деякі питання утворення Державного податкового університету», яким повторно вирішено розпочати реорганізацію вищого навчального закладу та призначити комісію з реорганізації.

Заявник вважає, що ліквідація Університету буде прямим порушенням його прав та охоронюваних законом інтересів, він не зможе завершити наукову роботу, захистити дисертацію і отримати науковий ступінь саме в Університеті державної фіскальної служби України. Порушення особистих прав та інтересів заявник обґрунтовує тим, що утворення нового вищого навчального закладу з новою структурою потребуватиме вчинення низки дій, які значним чином відкладуть або взагалі унеможливлять захист його наукової роботи у належні строки. Зокрема, йдеться про переведення усього викладацького складу на посади, переведення усіх студентів, у тому числі аспірантів і перезарахування їх до нового навчального закладу.

Заявник зазначає, що має намір подати позов про визнання протиправними та скасування розпорядження Кабінету Міністрів України №1518-р від 02.12.2020 та наказу Міністерства фінансів України №164 від 19.03.2021.

Звертає увагу суду, що поки буде розглядатись справа, вказані розпорядчі документи буде реалізовано, відбудеться процес ліквідації Університету та незворотні процеси втрати ліцензії, акредитації тощо. Одночасно заявник вказує, що невжиття вказаних у заяві заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів заявника, як і неможливо буде виконати рішення суду, тому що законодавство не передбачає процедури відновлення дії ліцензії та акредитації вищому навчальному закладу, який було неправомірно ліквідовано.

Суд, дослідивши подану заяву, зазначає наступне.

Відповідно до частини першої статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Згідно з частиною другою статті 150 КАС України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

За правилами частин першої, другої статті 151 КАС України позов може бути забезпечено:

1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта;

2) забороною відповідачу вчиняти певні дії;

3) встановленням обов`язку відповідача вчинити певні дії;

4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору;

5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Положеннями частини 5 статті 151 КАС України визначено, що зупинення дії нормативно-правового акта як захід забезпечення позову допускається лише у разі очевидних ознак протиправності такого акта та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду з позовом щодо такого акта.

Виходячи з системного аналізу зазначених положень вбачається, що застосування заходів забезпечення позову можливе лише у випадку існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або якщо захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також наявність ознак, які свідчать про очевидність протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень. При цьому небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача має бути очевидною.

Аналогічний правовий висновок висловлений Верховним Судом у постанові від 05.09.2019 у справі №01/07/12/18 (реєстраційний номер судового рішення в ЄДРСР - 84040754).

Проте, заява ОСОБА_1 таких доказів не містить.

Разом з тим, аргументи щодо протиправності прийняття оскаржуваних рішень є, за своєю суттю, підставами позову, надання оцінки яким може здійснюватися виключно у ході судового розгляду справи по суті на підставі з`ясування фактичних обставин справи, оцінки наявних у матеріалах справи доказів. Вирішення вказаного питання на даній стадії є свідченням розгляду справи по суті, що не відповідає меті застосування правового інституту забезпечення позову.

При цьому, заходи забезпечення позову повинні відповідати критеріям розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову, забезпечення збалансованості інтересів учасників спірних правовідносин, запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів учасників даного судового процесу та осіб, що не є учасниками судового процесу.

Водночас судження заявника про очевидно протиправний характер рішення має суб`єктивний характер та обумовлено його процесуальним становищем сторони.

Суд звертає увагу, що встановлення протиправності оскаржуваного наказу можливе лише на стадії розгляду справи по суті. Більше того, заявником не надано доказів, що реорганізація Університету порушує його права, зокрема, його право на освіту.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що наведені заявником обставини, є необґрунтованими для вжиття заходів забезпечення позову до подання позову, оскільки заява про забезпечення позову не містить достатніх доказів, які свідчили б про те, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він має намір звернутися, а також матеріали даної справи не містять об`єктивних доказів того, що очевидними є ознаки протиправності рішень суб`єкта владних повноважень, у зв`язку із чим заява задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 150, 154, 241, 248 КАСУкраїни, суд

у х в а л и в:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви відмовити.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення. Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або у судовому засіданні у разі неявки учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженнні, набирає законної сили з моменту її підписання.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного тексту ухвали.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Суддя Файчак В.О.