Справа № 380/1824/21
Суддя: Кравців Олег Романович
Дата ухвалення: 2021-04-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа №380/1824/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 квітня 2021 року

Львівський окружний адміністративний суд розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Фізичної особи-підприємця Приватного акціонерного товариства «Фірма «Нафтогазбуд» до Франківського відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) про зобов`язання вчинити дії.

Суть справи.

До Львівського окружного адміністративного суду Приватне акціонерне товариство «Фірма «Нафтогазбуд» (далі позивач) з позовною заявою до Франківського відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) (далі відповідач), в якій просить суд зобов`язати відповідача зняти всі арешти (рухоме, нерухоме майно, банківські рахунки) у виконавчому провадженні №43550393.

В обґрунтування позову зазначено, що не зважаючи на те, що у ВП №43550393 винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу ще 29.11.2018, арешти накладені у вказаному виконавчому провадженні не знято. Також, виконавча служба отримала повідомлення податкового органу від 16.10.2020 в якому зазначено: «вважати відкликаною з моменту виникнення боргу у зв`язку з оскарженням в судовому порядку», що свідчить про відсутність боргу та необхідність зняття арешту. Товариство повторно звернулося до органу виконавчої служби листом від 25.11.2020 з проханням зняти арешт, однак отримало формальну відписку. Вказане перешкоджає реалізації прав позивача, тому він звернувся до суду із цим позовом.

Ухвалою суду від 15.02.2021 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, з повідомленням (викликом) сторін.

Відповідач проти позову заперечив з підстав викладених у відзиві /арк.спр.26-30/. Звернув увагу на те, що виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувану. Згідно з даними АСВП станом на 22.02.2021 на виконанні у відділі вищевказаний виконавчий документ на виконанні не перебуває, а тому у державного виконавця відсутні підстави для закінчення виконавчого провадження №43550393. Постанова про повернення виконавчого документа стягувачу не визнана судом незаконною та не скасована в установленому законом порядку. Враховуючи викладене, підстави для зняття усіх арештів у виконавчому провадженні №43550393 відсутні.

У відповіді на відзив /арк.спр.64/ позивач зазначив, що у даному виконавчому провадженні не виносилися постанови про стягнення виконавчого збору та витрат, оскільки ще 29.11.2018 виконавче провадження завершене (повернуто без виконання) і про це нічого не зазначено в інформаційній картці виконавчого провадження. Державний виконавець також зазначає у відзиві, що підстави для закінчення виконавчого провадження відсутні, тоді як спір стосується зняття арештів.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив позов задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечив. Просив відмовити у його задоволенні повністю.

Представник позивача 07.04.2021 подав клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача. З аналогічним клопотанням звернувся і представник відповідача 08.04.2021.

Відповідно до ч. 9 ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Суд заслухав пояснення представників сторін, з`ясував обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги і відзив та відповідь на відзив, дослідив письмові докази, долучені до матеріалів справи та -

в с т а н о в и в :

Постановою головного державного виконавця від 05.06.2014 відкрито виконавче провадження про стягнення з СУ №14 ПАТ Фірма «Нафтогазбуд» боргу (недоїмки) 1011574,95 грн. на користь ДПІ у Франківському районі м. Львова /арк.спр.3-4, 51/.

Постановою головного державного виконавця від 12.06.2014 у ВП №43550393 виконавче провадження зупинено, а постановою від 11.09.2014 у ВП №43550393 виконавче провадження поновлено /арк.спр.49-50/.

Постановою державного виконавця від 03.02.2016 у ВП №43550393 накладено арешт на кошти, що містяться на усіх відкритих рахунках відкритих в АКБ «Індустріалбанк» та належать боржнику СУ №14 ПАТ Фірма «Нафтогазбуд» /арк.спр.44/.

Постановою головного державного виконавця від 28.11.2018 у ВП №43550393, керуючись ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» накладено арешт на все майно, що належить боржнику, СУ №14 ПАТ Фірма «Нафтогазбуд» /арк.спр.37/.

Головним державним виконавцем винесено постанову від 29.11.2018 у ВП №43550393 про повернення виконавчого документа стягувачу, згідно з якою виконавчий документ, вимогу про сплату недоїмки №Ю-45-17У, видано 30.05.2014 видана ДПІ у Франківському районі м. Львова про стягнення з СУ 14 ПАТ «Фірма «Нафтогазбуд» боргу (недоїмки) 1011574,95 грн. на користь ДПІ у Франківському районі м. Львова, повернуто стягувачу, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» /арк.спр.35/.

Головне управління ДПС у Львівській області подало повідомлення від 16.10.2020 до Франківського відділу ДВС про сплату СУ №14 ПАТ «Фірма «Нафтогазбуд» боргу, та про відкликання вимоги №Ю-45-17У від 30.05.2014 /арк.спр.13/.

ПАТ «Фірма «Нафтогазбуд» звернулася з листом від 25.11.2020 до Франківського відділу ДВС ЗМУ Міністерства юстиції м. Львова з проханням зняти арешт, накладений в межах виконавчого провадження №43550393 /арк.спр.14-15/.

Листом від 02.12.2020 Франківський відділ ДВС повідомив, що станом на день надання відповіді у Відділі відсутні підстави для зняття арешту з майна боржника /арк.спр.16-17/.

Вважаючи бездіяльність відповідача щодо зняття арештів протиправною та такою, що порушує його права, позивач звернувся за їх захистом до суду.

Вирішуючи справу, суд керується таким.

Завданням адміністративного судочинства відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Однією із основних засад (принципів) адміністративного судочинства відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 2 КАС України є змагальність сторін, диспозитивність та офіційне з`ясування всіх обставин у справі.

Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначено Законом України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 №1404-VIII (далі Закон №1404-VIII).

Згідно зі ст. 1 Закону №1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Пунктом 1 ст. 5 Закону №1404-VIII визначено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Права та обов`язки виконавців, передбачені статтею 18 Закону №1404-VIII. Зокрема, виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний: здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом. Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право, зокрема, безперешкодно входити на земельні ділянки, до приміщень, сховищ, іншого володіння боржника - юридичної особи, проводити їх огляд, примусово відкривати та опечатувати їх; залучати в установленому порядку понятих, працівників поліції, інших осіб, а також експертів, спеціалістів, а для проведення оцінки майна - суб`єктів оціночної діяльності - суб`єктів господарювання. Вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов`язковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 26 Закону №1404-VIII виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, у тому числі, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

За правилами ст. 40 Закону №1404-VIII у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження. Виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом (ч. 1).

Про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна (ч. 2).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Судом з матеріалів справи встановлено, що 29.11.2018 виконавчий документ повернуто стягувачу на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» /арк.спр.35/.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону №1404-VIII виконавчий документ повертається стягувачу, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Суд зважає на покликання відповідача про те, що згідно з ч. 1 ст. 40 Закону №1404-VIII, арешт не може бути знятий у випадку закінчення виконавчого провадження без стягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження. Водночас слід наголосити, що доказів прийняття постанов про стягнення витрат виконавчого провадження чи стягнення виконавчого збору ні при відкритті провадження ні при поверненні виконавчого документа стягувачу відповідачем не надано. Також не надано доказів виділення таких постанов в окреме провадження.

Таким чином, з урахуванням повернення виконавчого документа стягувачу, жодних перешкод для зняття арештів майна у ВП №43550393 судом не встановлено, а покликання відповідача є необґрунтованими.

З позиції суду наявність таких арештів у виконавчому провадженні, у якому виконавчий документ повернуто стягувачу, дійсно перешкоджає позивачу у володінні і розпорядженні майном на яке накладено арешт, а тому слід зобов`язати відповідача зняти такі арешти.

Така позиція узгоджується з правовим висновком Верховного Суду від 27.03.2020 у справі №817/928/17.

Згідно з ч. 2 ст. 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії (п. 4).

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку про визнання протиправною бездіяльності відповідача в частині не зняття арештів накладених у ВП №43550393 та необхідність зобов`язати відповідача зняти накладені у ВП №43550393 арешти.

Згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 2, 73, 77, 90, 242-246, 268-272, 287, 294, пп. 15.5 п. 15 розділу VІІ «Перехідні положення» КАС України, суд -

в и р і ш и в :

1. Позов задовольнити повністю.

2. Визнати протиправною бездіяльність Франківського відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) в частині не зняття арештів накладених у виконавчому провадженні №43550393.

3. Зобов`язати Франківський відділ державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) зняти усі арешти, накладені у виконавчому провадженні №43550393.

4. Стягнути на користь Приватного акціонерного товариства «Фірма «Нафтогазбуд» (79026, м. Львів, вул. Стрийська, 108 приміщення 656; ) за рахунок бюджетних асигнувань Франківського відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) (79044, м. Львів, вул. Конотопська,6/8; ) судові витрати у виді судового збору в сумі 2270 (дві тисячі двісті сімдесят) грн.00 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано, а у разі їх апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня його складання.

Повний текст рішення складено та підписано 09.04.2021.

Суддя Кравців О.Р.