Справа № 560/6299/20
Суддя: Капустинський М.М.
Дата ухвалення: 2021-04-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 560/6299/20

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Козачок І.С.

Суддя-доповідач - Капустинський М.М.

08 квітня 2021 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Капустинського М.М.

суддів: Смілянця Е. С. Сапальової Т.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 05 січня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

в жовтні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Хмельницького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області в якому просив:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, які полягають у зменшенні розміру пенсії з надбавками ОСОБА_1 за рахунок виплати лише 50 % суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01 березня 2018 року з 01 січня 2018 року;

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, які полягають у зменшенні розміру пенсії з надбавками ОСОБА_1 за рахунок виплати лише 75 % суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01 березня 2018 року з 01 січня 2019 року;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області перерахувати та виплатити ОСОБА_1 однією сумою недоплачену частину основного розміру пенсії з 01 січня 2018 року з урахуванням 100 % суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01 березня 2018 року.

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області провести нарахування та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів за недоплачену частину основного розміру пенсії з 01 січня 2018 року з урахуванням 100 % суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01 березня 2018 року.

- встановити судовий контроль за виконанням Відповідачем судових рішень в адміністративній справі.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб". Виплата перерахованої пенсії проводилась відповідачем з 01 січня 2018 року з урахуванням 50 % суми її підвищення, а з 01 січня 2019 року - 75 % суми її підвищення відповідно до постанови Кабінету Міністрів України "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб" №103 від 21 лютого 2018 року. Покликається на те, що пункти 1 та 2 постанови Кабінету Міністрів України №103 від 21 лютого 2018 року були визнані нечинними рішенням окружного адміністративного суду міста Києва від 12 грудня 2018 року у справі №826/3858/18, яке набрало законної сили 05 березня 2019 року.

На звернення позивача про проведення перерахунку пенсії із урахуванням 100% суми її підвищення він отримав відмову, яка, на його думку, є протиправною, що стало причиною звернення з даним позовом до суду.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 05 січня 2021 року позов задоволено частково.

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області щодо зменшення розміру пенсії ОСОБА_1 за рахунок продовження виплати йому з 05 березня 2019 року 75 відсотків суми підвищення пенсії.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області перерахувати та виплатити ОСОБА_1 з 05 березня 2019 року пенсію з урахуванням 100 відсотків суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01 березня 2018 року, з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

У задоволенні решти вимог позову - відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким в задоволенні адміністративного позову відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору. Зокрема, вважає, перерахунок пенсії позивачу щодо виплати пенсії з 05.03.2019 року в розмірі 100% суми підвищення пенсії є спірним, відтак зобов`язання суду першої інстанції щодо виплати втрати частини доходів є передчасним

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги законність та обґрунтованість судового рішення, повноту встановлення обставин справи, застосування норм матеріального і процесуального права, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких мотивів.

Судом встановлено, що позивач у 2020 році звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Хмельницькій області з заявою про перерахунок та виплату пенсії з урахуванням 100 % суми підвищення, визначеного станом на 01 березня 2018 року. У відповідь на заяву відповідач повідомив, що при перерахунку пенсії було враховане чинне законодавство, яким обмежений розмір суми підвищення пенсії, визначеного станом на 1 березня 2018 року.

02.09.2020 року позивач звернувшись до відповідача щодо проведення перерахунку пенсії із урахуванням 100% суми її підвищення листом ввід 02.10.2020 року отримав відмову. Вважаючи дану відмову протиправно позивач звернувся до суду за захистом своїх порушених прав.

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції дійшов висновку про протиправність дій відповідача щодо зменшення позивачеві основного розміру пенсії під час її перерахунку.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Згідно з вимог ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до вимог ч.1 ст.5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 1-1 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб" від 09.04.1992 №2262-ХІІ (Закон №2262-ХІІ) законодавство про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, базується на Конституції України і складається з цього Закону, Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та інших нормативно-правових актів України, прийнятих відповідно до цих законів.

Згідно з положеннями частини 4 статті 63 Закону №2262-XII усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.

Порядок проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 13 лютого 2008 року №45 (далі - Порядок №45). Згідно з пунктом 1 Порядку №45 перерахунок раніше призначених відповідно до Закону №2262-XII пенсій проводиться у разі прийняття рішення Кабінетом Міністрів України про зміну розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення для відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за Законом (далі - особи), або у зв`язку із введенням для них нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, установлених законодавством.

Підставою для проведення перерахунку пенсії є фактична зміна розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, проведена на підставі рішення суб`єкта владних повноважень, наділеного правом установлювати чи змінювати види грошового забезпечення військовослужбовців.

30 серпня 2017 року Кабінет Міністрів України прийняв постанову за №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" (далі по тексту - Постанова №704), якою збільшив розмір грошового забезпечення військовослужбовців. Відповідно до пункту 10 Постанови №704 ця постанова набирає чинності з 1 січня 2018 року. Отже, з набранням чинності Постановою №704, якою змінені (збільшені) розміри грошового забезпечення військовослужбовців, у позивача виникли підстави для перерахунку пенсії.

21 лютого 2018 року Кабінет Міністрів України прийняв постанову №103, відповідно до пункту 1 якої постановлено перерахувати пенсії, призначені згідно із Законом №2262-ХІІ до 1 березня 2018 року (крім пенсій, призначених згідно із Законом особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) та поліцейським), з урахуванням розміру окладу за посадою, військовим (спеціальним) званням, відсоткової надбавки за вислугу років за відповідною або аналогічною посадою, яку особа займала на дату звільнення із служби (на дату відрядження для роботи до органів державної влади, органів місцевого самоврядування або до сформованих ними органів, на підприємства, в установи, організації, вищі навчальні заклади), що визначені станом на 01 березня 2018 року відповідно до Постанови КМУ №704.

Згідно з положеннями пункту 2 Постанови №103 виплату перерахованих відповідно до пункту 1 цієї постанови підвищених пенсій (з урахуванням доплат до попереднього розміру пенсій, підвищень, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством (крім підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, що визначені законом) проводити з 01 січня 2018 року у таких розмірах:

з 01 січня 2018 року - 50 відсотків;

з 01 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - 75 відсотків;

з 01 січня 2020 року - 100 відсотків суми підвищення пенсії, визначеного станом на 1 березня 2018 року.

Як встановлено з матеріалів справи, з 01 січня 2018 року позивачу здійснений перерахунок пенсії відповідно до Постанови №103, підвищення пенсії виплачувалось з 01 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року у розмірі 50% від суми підвищення, з 01 січня 2019 року по 31 грудня 2019 - 75% від суми підвищення.

Водночас, рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 грудня 2018 року у справі №826/3858/18, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 05 березня 2019 року, визнані протиправними та нечинними пункти 1, 2 постанови Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року №103 "Про перерахунок пенсій особам звільнених з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб" та зміни до пункту 5 і додатка 2 Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 лютого 2008 року №45 "Про затвердження Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Вказане рішення відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України набрало законної сили з 05 березня 2019 року. Отже, положення пунктів 1, 2 постанови Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року №103 та зміни до пункту 5 і додатку 2 Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" втратили чинність саме з 05 березня 2019 року.

Положеннями частини 2 статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України регламентовано, що нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду. Відтак, з 05 березня 2019 року у позивача поновлене право на отримання пенсії у розмірі 100 відсотків суми підвищення.

06 серпня 2019 року Верховним Судом прийняте Зразкове Рішення Іменем України у справі №160/3586/19, у якому суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог особи про перерахунок та виплату з 05 березня 2019 року підвищення розміру пенсії без обмеження відсотково. Постановою Великої Палати Верховного Суду від 11.03.2020 року залишено без задоволення апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на вказане Зразкове Рішення Верховного Суду від 06 серпня 2019.

Верховний Суд підтвердив право пенсіонерів - військовослужбовців на виплату їм з 05 березня 2019 року пенсії у розмірі 100 відсотків суми підвищення пенсії, відтак прийшов до висновку про неправомірність дій ГУ ПФУ щодо зменшення розміру пенсії за рахунок виплати з 05 березня 2019 року лише 75 відсотків суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01 березня 2018 року.

Відповідно до частини 3 статті 52 Закону № 2262-ХІІ виплата пенсій провадиться за поточний місяць загальною сумою у встановлений строк, але не пізніше останнього числа місяця, за який виплачується пенсія.

Згідно з нормами частини 2 статті 55 Закону № 2262-ХІІ нараховані суми пенсії, не отримані пенсіонером з вини органу ПФУ, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів. Системний аналіз статей 51, 52, 55, 63 Закону № 2262-ХІІ свідчить, що наявність у Кабінету Міністрів України права встановлювати "порядок перерахунку пенсії" не є тотожним праву встановлювати "строки перерахунку пенсії", "строки виплати пенсії". Посилання на відсутність бюджетних асигнувань як на підставу невиплати громадянам пенсії у повному обсязі, суд вважає недоречним, оскільки держава в особі уповноважених органів бере на себе відповідальність за проведення гарантованих законом виплат, у протилежному випадку порушуючи вимоги Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод і Протоколу № 1 до неї.

Продовження виплати позивачу пенсії у зменшеному розмірі після 5 березня 2019 року за рахунок невиплати повної суми підвищення, порушує гарантоване статтею 1 Першого протоколу Конвенції право мирно володіти своїм майном.

З огляду на те, що чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах, доки відповідні положення є чинними. Органи державної влади не можуть посилатись на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань (рішення ЄСПЛ у справі "Кечко проти України" від 08 листопада 2005 року).

Зазначена позиція також підтримана Конституційним Судом України у рішеннях від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002, від 17 березня 2004 року № 7-рп/2004, від 01 грудня 2004 року № 20-рп/2004, від 09 липня 2007 року № 6-рп/2007. Верховний Суд України у своїх рішеннях теж неодноразово вказував на те, що відсутність чи скорочення бюджетних асигнувань не може бути підставою для зменшення будь-яких виплат (постанови Верховного Суду України від 22.06.2010 у справі № 21-399во10, від 07.12.2012 у справі № 21-977во10, від 03.12.2010 у справі № 21- 44а10).

Щодо посилань апелянта, в апеляційній скарзі на постанову Кабінету Міністрів України №804 від 14 серпня 2019 року, відповідно до якої виплата пенсій, призначених згідно із Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" до 01 березня 2018 року (крім пенсій, призначених згідно із зазначеним Законом особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) та поліцейським) та перерахованих з 01 січня 2018 року, здійснюється у 2019 році в розмірі 75 відсотків суми підвищення пенсії, визначеної станом на 1 березня 2018 року, то колегія суддів вважає зазначені доводи необґрунтованими, з огляду на те, що принцип обмеження пенсійних виплат або встановлення так званих "розстрочок", знову застосований у цій постанові КМУ, за своєю суттю є тим самим, який був попередньо визнаний протиправним та нечинним згідно з наведеними вище рішеннями судів. Як встановлено Верховним Судом у постанові від 12.11.2019 року у справі №826/3858/18, у Кабінету Міністрів України відсутнє право здійснювати розстрочку виплат перерахованої пенсії.

Водночас, в ході розгляду справи відповідачем не доведено правомірності продовження виплати пенсії позивачу у зменшеному розмірі підвищення у період після 5 березня 2019 року, а тому колегія судді погоджується з висновками суду першої інстанції щодо перерахунку та виплаті позивачу пенсії з 05.03.2019 року з урахуванням 100 відсотків суми її підвищення.

Таким чином, з метою захисту порушеного права позивача колегія суддів вважає необхідним необхідно зобов`язати Головне управління ПФУ в Хмельницькій області провести перерахунок та виплату позивачу з 05 березня 2019 року 100 відсотків суми підвищення пенсії.

Водночас, з огляду на те, що у період з 01.01.2018 р. по 04.03.2019 р. включно постанова Кабінету Міністрів України №103 в частині наведених положень залишалась чинною, а Верховний Суд під час розгляду вищезгаданих судових справ не сформував однозначний правовий висновок про незаконність частково - відсоткової виплати підвищення пенсії також за період з 01.01.2018 р. по 04.03.2019 р., то колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку щодо часткового задоволення позовних вимог.

Переглядаючи правомірність задоволення судом першої інстанції позову в частині компенсації втрати частини доходів, колегія суддів зазначає таке.

Відповідно до положень абз. 2 частини 2 статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначено, що компенсація втрати частини пенсії у зв`язку з порушенням строків її виплати пенсіонерам здійснюється згідно із законом.

Статтею 1 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» (далі Закон № 2050-ІІІ) визначено, що підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи). Відповідно до статті 2 вказаного Закону компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під нарахованими доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.

Положеннями статті 4 Закону №2050-ІІІ регламентовано, що виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць. Пунктом 3 Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №159 від 21.02.2001 року (Порядок №159) визначено, що компенсації підлягають такі грошові доходи разом із сумою індексації, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру, як, зокрема, пенсії (з урахуванням надбавок, доплат, підвищень до пенсії, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги на прожиття, щомісячної державної грошової допомоги та компенсаційних виплат). Виплата компенсації втрати частини доходів здійснюється в день виплати основної суми доходу.

З огляду на зазначене колегія суддів приходить до висновку, що обов`язок здійснити компенсацію втрати частини доходів настає у випадку, якщо доходи (пенсія) були виплачені з порушенням встановлених строків саме з вини відповідного органу.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку щодо наявності у позивача права на перерахунок та виплату заборгованості - нарахування компенсації втрати частини доходів з дати підвищення до пенсії, а саме з 05.03.2019 року.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 20.02.2018 року по справі №522/5664/17, від 20.02.2018 року по справі №336/4675/17 та від 11.07.2018 року по справі за № 487/6923/16-а).

На підставі викладеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права і прийшов до обґрунтованого висновку про часткове задоволенні позовних вимог, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 315 та статті 316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 05 січня 2021 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий Капустинський М.М.

Судді Смілянець Е. С. Сапальова Т.В.