Справа № 440/2535/20
Суддя: Жигилій С.П.
Дата ухвалення: 2021-04-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2021 р. Справа № 440/2535/20
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Жигилія С.П.,

Суддів: Перцової Т.С. , Русанової В.Б. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 18.12.2020 (суддя О.О. Кукоба, м. Полтава) по справі № 440/2535/20

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Державної податкової служби у Полтавській області

про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки), зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач, ОСОБА_1 ) звернулась до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Полтавській області (далі по тексту - відповідач, ГУ ДПС у Полтавській області), у якому просить суд:

- визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 22.11.2018 №Ф-3174-50У;

- зобов`язати Головне управління ДПС у Полтавській області відобразити в інтегрованій картці платника показники (операції) щодо виключення з обліку донарахованих сум з єдиного внеску у розмірі 6228,21 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано посиланням на те, що податковим органом неправомірно сформовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску, адже ОСОБА_1 нараховано та самостійно і своєчасно сплачено єдиний внесок за спірний період.

Відповідач у наданому до суду першої інстанції відзиві на позов зазначив, що позивач у спірний період була зареєстрована як фізична особа - підприємець, здійснювала діяльність на загальній системі оподаткування та перебувала на обліку в ДПІ у м. Полтаві як платник єдиного внеску. Позивач самостійно визначила розмір єдиного внеску за 2017 рік у розмірі 8448,00 грн. шляхом подання звіту про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску фізичними особами - підприємцями, які обрали спрощену систему оподаткування. З огляду на несплату самостійно нарахованої суми єдиного внеску, за позивачем обліковано недоїмку, що відображено у надісланій ОСОБА_1 вимозі.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 18.12.2020 по справі № 440/2535/20 у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Полтавській області про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки), зобов`язання вчинити певні дії відмовлено.

Позивач, не погодившись із вказаним рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить суд апеляційної інстанції рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 18.12.2020 по справі № 440/2535/20 скасувати та ухвалити по справі ухвалу, якою в порядку п.8 ч.1 ст. 238 КАС України закрити провадження у даній справі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначила, що позивачем в повному обсязі і належним чином сплачувався єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за 2017 рік, що підтверджується квитанціями від 08.02.2018 на суму 8448 грн. та від 07.02.2019 на суму 9830 грн.. Вважає безпідставним посилання відповідача про те, що достатньою і належною підставою винесення оскаржуваної вимоги є дані інформаційної системи органу доходів і зборів платника, оскільки вказане спростовується документальними доказами, поданими в установленому порядку відповідачу. Вказує, що на підставі рішення Полтавського окружного адміністративно суду від 09.10.2019, залишеного без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 16.01.2020 по справі № 440/3216/19, повинні були бути внесені зміни в інформаційну систему органу доходів і зборів - виключені відомості про наявність у ОСОБА_1 боргу (недоїмки). Однак, відповідачем такі зміни внесено не було. Зазначає, що на момент подання позову та розгляду справи позивач не знав про відкликання вимоги від 22.11.2018 № Ф-3174-50У відповідачем та внесення змін в інтегровану картку позивача як платника податків. Вказані обставини вважає підставою для закриття провадження в порядку п.8 ч.1 ст. 238 КАС України та стягнення судових витрат.

Відповідач, у надісланому відзиві на апеляційну скаргу, з викладених підстав, просив суд апеляційної інстанції, апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 18.12.2020 по справі № 440/2535/20 - без змін.

Ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 12.04.2020 по справі № 440/2535/20 замінено відповідача з Головного управління ДПС у Полтавській області () на належного: Головне управління ДПС у Полтавській області ().

Враховуючи подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, яке ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження, справа розглядається в порядку письмового провадження, відповідно до приписів п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, за наявними в справі матеріалами.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши, в межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 зареєстрована фізичною особою-підприємцем 10.07.2007 та взята на облік як платник податків в ДПІ у м. Полтаві (а.с. 62).

22.01.2020 до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань внесено запис про припинення позивачем підприємницької діяльності (а.с. 62).

Учасниками справи визнано, що у період з 01.04.2014 по 22.01.2020 ФОП ОСОБА_1 перебувала на загальній системі оподаткування, обліку та звітності.

22.11.2018 Головним управлінням ДФС у Полтавській області сформована вимога про сплату (боргу) недоїмки №Ф-3174-50 за платежем з єдиного внеску на загальну суму 8685,39 грн. (а.с. 61).

26.03.2019 відповідачем сформована узгоджена вимога від 22.11.2018 №Ф-3174-50У, що у частині стягнення недоїмки у розмірі 6228,21 грн. 10.04.2019 надіслана для примусового виконання до Київського ВДВС м. Полтави (а.с. 63, 65).

Докази надсилання та вручення позивачу узгодженої вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 22.11.2018 №Ф-3174-50У в матеріалах справи відсутні.

Не погодившись з вимогою Головного управління ДПС у Полтавській області від 22.11.2018 №Ф-3174-50У про сплату боргу (недоїмки), позивач оскаржила її до суду.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з їх необґрунтованості.

Надаючи оцінку спірним відносинам, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 55 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Частиною 2 статті 124 Конституції України передбачено, що юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір.

Згідно зі ст. 5 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

За змістом ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно із пунктом 8 частини 1 статті 238 КАС України, суд закриває провадження у справі щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності суб`єкта владних повноважень, якщо оскаржувані порушення були виправлені суб`єктом владних повноважень і при цьому відсутні підстави вважати, що повне відновлення законних прав та інтересів позивача неможливе без визнання рішень, дій або бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправними після такого виправлення.

Колегія суддів зазначає, що у розумінні пункту 8 частини першої статті 238 КАС України, у разі встановлення під час розгляду справи виправлення відповідачем оскаржуваних позивачем порушень, суд має вирішити питання можливості закриття провадження у справі. При цьому, вирішуючи зазначене питання, суд має з`ясувати, чи не призведе закриття провадження у справі до того, що законні права та інтереси позивача не будуть відновлені навіть після виправлення відповідачем оскаржуваних порушень.

Тобто для застосування такої підстави для закриття провадження у справі необхідна сукупність певних фактів. Зокрема, оскаржувані порушення мають бути виправлені самостійно суб`єктом владних повноважень, а також мають бути відсутні підстави вважати, що повне відновлення законних прав та інтересів позивача неможливе без визнання таких дій чи бездіяльності протиправними.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 червня 2018 року у справі № 800/369/17, зазначено, що у розумінні пункту 8 частини першої статті 238 КАС, у разі встановлення під час розгляду справи виправлення відповідачем оскаржуваних позивачем порушень, суд має вирішити питання можливості закриття провадження у справі. При цьому, вирішуючи зазначене питання, суд має з`ясувати, чи не призведе закриття провадження у справі до того, що законні права та інтереси позивача не будуть відновлені навіть після виправлення відповідачем оскаржуваних порушень.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 09.10.2019 у справі №440/3216/19, залишеним без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 16.01.2020, позов ФОП ОСОБА_1 задоволено. Суд визнав протиправною та скасував вимогу про сплату боргу (недоїмки) Головного управління ДФС у Полтавській області від 16.06.2019 №Ф-3174-50 у частині визначення до сплати боргу (недоїмки) у розмірі 8448,00 грн..

За змістом частини четвертої статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Вказаним рішенням суду встановлено, що позивачем самостійно обчислено та задекларовано у Звіті про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за 2017 рік (Таблиці 2 "Нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування фізичними особами-підприємцями, які обрали спрощену систему оподаткування") єдиний внесок у сумі 8448,00 грн. (704,00 грн.х12 міс.).

Позивачем сплачено єдиний внесок у сумі 8448,00 грн. у строк, встановлений статтею 9 Закону №2464. Проте, через помилку, допущену позивачем у поданні Звіту (замість Таблиці 1 "Нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування фізичними особами-підприємцями" подана Таблиця 2 "Нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування фізичними особами-підприємцями, які обрали спрощену систему оподаткування"), ця сума єдиного внеску не зарахована контролюючим органом як сплата єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування фізичними особами-підприємцями, які перебувають на загальній системі оподаткування, обліку та звітності.

За висновком суду у справі №440/3216/19, помилка у поданні звітності не спростовує сам факт сплати позивачем необхідної суми єдиного внеску у строк, встановлений законом, та надходження грошових коштів у такій сумі до відповідного бюджету, а також не спричиняє настання будь-яких негативних наслідків або збитків для бюджету, а відтак не має наслідком повторну сплату позивачем такої ж самої суми єдиного внеску.

Оскільки позивач виконала свій обов`язок зі сплати єдиного внеску, покладений на неї пунктом 4 частини першої статті 4, пунктом 2 частини першої статті 7, частиною восьмою статті 9 Закону №2464, суд у справі №440/3216/19 дійшов висновку про протиправність вимоги про сплату боргу (недоїмки) Головного управління ДФС у Полтавській області від 16.06.2019 №Ф-3174-50 в частині визначення до сплати боргу (недоїмки) у розмірі 8448,00 грн..

У наданих до суду на виконання вимог ухвали від 30.11.2020 письмових поясненнях представник відповідача зазначила, що вимога від 16.06.2019 №Ф-3174-50 включала у себе нарахування, визначені у вимозі від 22.11.2018 №Ф-3174-50У, правомірність якої є предметом цього спору.

Матеріалами справи підтверджено, що на виконання рішення суду у справі №440/3216/19 в.о. заступника начальника Головного управління ДПС у Полтавській області 20.03.2020 прийняте рішення №224 про коригування облікових показників інтегрованої картки платника шляхом зменшення суми недоїмки зі сплати єдиного внеску на 8448,00 грн. (а.с. 60).

Залученим до матеріалів справи витягом з ІКП підтверджено, що 23.03.2020 відповідачем проведено коригування даних в ІКП ОСОБА_1 шляхом виключення інформації про нарахування недоїмки зі сплати єдиного внеску у розмірі 8448,00 грн. (а.с. 98).

Крім того, 04.02.2020 Головним управлінням ДПС у Полтавській області до Київського ВДВС м. Полтави надіслано повідомлення від 31.01.2020 №89 про сплату боргу (недоїмки), у якому зазначено, що вимога від 22.11.2018 №Ф-3174-50У вважається відкликаною (а.с. 64).

Так, у силу абзацу 3 пункту 6 розділу VI Інструкції №449, вимога про сплату боргу (недоїмки) вважається відкликаною, якщо орган доходів і зборів скасовує або змінює раніше зазначену суму боргу (недоїмки) внаслідок її узгодження або оскарження - з дня прийняття органом доходів і зборів рішення про скасування або зміну раніше зазначеної суми боргу (недоїмки).

За таких обставин, зважаючи на скасування податковим органом суми недоїмки зі сплати єдиного внеску у розмірі 8448,00 грн та проведення 23.03.2020 коригувань в ІКП шляхом виключення зазначеної суми боргу на підставі рішення Головного управління ДПС у Полтавській області від 20.03.2020 №224, вимога від 22.11.2018 №Ф-3174-50У вважається відкликаною.

Згідно даних ІТС «Податковий борг» станом на 14.07.2020 за ФОП ОСОБА_1 заборгованість по ЄСВ відсутня.

На переконання позивача, прийняття відповідачем зазначеного рішення є достатнім для повного відновлення його порушених прав.

Відповідно до ст.22 Конституції України, права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані.

Конституційний Суд України в своєму рішенні від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003 зазначив, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах. Загальною декларацією прав людини 1948 року передбачено, що кожна людина має право на ефективне поновлення в правах компетентними національними судами у випадках порушення її основних прав, наданих їй конституцією або законом (стаття 8). Право на ефективний засіб захисту закріплено також у Міжнародному пакті про громадянські та політичні права (стаття 2) і в Конвенції про захист прав людини та основних свобод (стаття 13).

Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Колегія суддів зауважує, що в даному випадку, у зв`язку із відкликанням спірної вимоги, будь - який юридичний спір між сторонами відсутній.

Положеннями ч. 1 ст. 319 КАС України передбачено, що судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238, 240 цього Кодексу.

Разом з тим ч. 2 ст. 319 КАС України містить застереження щодо неможливості застосування її першої частини тільки у випадку смерті фізичної особи чи припинення юридичної особи - сторони в спірних правовідносинах, що не допускають правонаступництва (п. 5 ч. 1 ст. 238 КАС України), після ухвалення законного та обґрунтованого рішення судом першої інстанції.

Водночас ані положення зазначених статей, ані інших статей КАС України не містять вказівок про неможливість закриття провадження у справі на стадії апеляційного провадження на підставі п. 8 ч. 1 ст. 238 КАС України.

Отже, оскільки оскаржуване порушення було виправлено суб`єктом владних повноважень самостійно, а також відсутні підстави вважати, що повне відновлення законних прав та інтересів позивача неможливе без визнання рішення, дій суб`єкта владних повноважень протиправними після такого виправлення, колегія суддів погоджується з доводами позивача про наявність підстав для закриття провадження у справі відповідно згідно з пунктом 8 частини 1 статті 238 КАС України та відповідно скасування рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 229, 238, 241, 243, 250, 308, 310, 311, 315, 319, 321, 322, 325, 327-329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Скасувати рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 18.12.2020 по справі № 440/2535/20, провадження у справі № 440/2535/20 закрити.

Роз`яснити позивачу, що повторне звернення до суду зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, не допускається.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя (підпис)С.П. Жигилій
Судді(підпис) (підпис) Т.С. Перцова В.Б. Русанова