Справа № 641/10083/20
Суддя: Нечипоренко І. М.
Дата ухвалення: 2021-04-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

провадження №2-а/619/107/21
Рішення

іменем України

05 квітня 2021 року

м. Дергачі

Дергачівський районний суд Харківської області у складі: головуючого судді Нечипоренко І.М., за участю секретаря судового засідання Носачової І.В., розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу №641/10083/20,

ім`я (найменування) сторін та інших учасників справи:

позивач: ОСОБА_1 ,

відповідач: Інспектор прикордонного контролю прапорщик Кузнєцов Кирило Олександрович Відділу прикордонної служби «Дергачі», Харківський прикордонний загін Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України.

вимоги позивача: про скасування постанови про адміністративне правопорушення та закриття провадження у справі.

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом, у якому просить закрити справу у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, скасувати постанову від 08.12.2020 серії СхРУ №074570 про накладення адміністративного стягнення за ч. 1 ст. 204-2 КУпАП у виді штрафу в розмірі 1700,00 грн, звільнити її від адміністративної відповідальності та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення на підставі ст. 22 КУпАП, посилаючись на те, що 08.12.2020 постановою серії СхРУ №074570 від 08.12.2020 винесеної інспектором 1 категорії 3 групи іпк віпс (тип А) «Дергачі» прапорщиком ОСОБА_2 її було притягнуто до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-2 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 1700,00 грн. З вищевказаної постанови вбачається, що 08.12.2020 у міждержавному пункті пропуску через державний кордон України «Гоптівка» на вхід в Україну під час прикордонного контролю прикордонним нарядом «Перевірка документів» її було виявлено та вона пояснила, що виїхала до тимчасово окупованої території Донецької області 05.03.2020 через КПВВ «Мар`їнка», а 07.12.2020, в пішому порядку, перетнула державний кордон України з тимчасово окупованої території України до Російської Федерації через тимчасово непрацюючий пункт пропуску «Успенка», а 08.12.2020 в пішому порядку перетнула державний кордон України з тимчасово окупованої території України до Російської Федерації через тимчасово непрацюючий пункт пропуску «Успенка». Також, у вищевказаній постанові зазначено кваліфікацію вчиненого правопорушення за ч. 1 ст. 204-2 КУпАП, стосовно нібито незаконного перетинання державного кордону України 08.12.2020 десь приблизно о 09 год 00 хв, але не зазначено даних щодо доказів порушення останньою порядку в`їзду на тимчасово окуповану територію України та виїзду з неї, що свідчить про не підтвердженість кваліфікації та не доведеність дій позивача як правопорушника саме за ч. 1 ст. 204-2 КУпАП. Відповідач фактично ввів в оману та запропонував розписатися на двох листах стосовно нібито роз`яснення прав, повідомивши, що якщо відмовитесь можуть затримати на декілька діб. Зазначене у постанові правопорушення підтверджується тільки зі слів відповідача, прапорщика ОСОБА_2 , протокол про адміністративне правопорушення відсутній та не складався, свідки правопорушення відсутні. Інспектором І категорії 3 групи іпк віпс (тип А) «Дергачі» прапорщиком ОСОБА_2 під час притягнення її до адміністративної відповідальності були допущені порушення норм діючого законодавства, а саме: належних доказів стосовно наявності факту зазначеного порушення їй не було надано; вказаною уповноваженою особою їй не роз`яснювались її права та обов`язки; не було запропоновано скористатись правом на юридичну допомогу, її пояснення та прохання щодо надання належних доказів нібито вчиненого адміністративного порушення були проігноровані відповідачем та не враховувались під час складання постанови; посадовою особою не досліджувались та не вивчались у повному обсязі всі обставини, що підлягають обов`язковому з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 204-2 КУпАП. З об`єктивної сторони передбачене ст. 204-2 КУпАП правопорушення полягає у порушенні порядку в`їзду на тимчасово окуповану територію України та виїзду з неї. Наведене свідчить, що правопорушенням за ч. 1 ст. 204-2 КУпАП є порушення, порядку в`їзду на тимчасово окуповану територію України та виїзду з неї, а не фізичний перетин лінії державного кордону України. У даному випадку з адміністративного матеріалу вбачається, що позивач даного правового порядку перетину кордону не порушувала, оскільки на тій ділянці лінії кордону вказаний порядок державою Україна не забезпечений (ця ділянка державного кордону не контролюється українською владою, а також на цій ділянці кордону фактично не діють нормативно-правові акти України). За таких обставин дії позивача не охоплюються диспозицією ст. 204-2 КУпАП, а тому не містять складу даного правопорушення. Відповідач не врахував жодних її пояснень стосовно мети перетину нею державного кордону України. Протягом останніх декількох років вона має життєву необхідність час від часу перетинати державний кордон України з метою отримання державної грошової допомоги. Наразі, зазначена допомога є єдиним джерелом її доходу та членів її сім`ї. На зазначені грошові кошти вона вимушена купувати медичні ліки з метою підтримки задовільного стану свого здоров`я та здоров`я своїх рідних, за якими остання доглядає та піклується, купувати продукти харчування та речі першої необхідності, для мінімального створення своїх умов життя та існування в цілому та членів своєї сім`ї. За таких обставин вбачається, що відповідачем не доведено наявність складу адміністративного правопорушення в її діях, що відбулися 08.12.2020 при перетині Державного кордону України, та за які передбачено адміністративне покарання за ч. 1 ст. 204-2 КУпАП. Вважає, що дана постанова була винесена всупереч зазначеним нормам КУпАП.

31.03.2021 начальник Харківського прикордонного загону Ковальчук О. подав до суду відзив на позовну заяву, відповідно до змісту якого просить залишити постанову про накладення адміністративного стягнення СхРУ №074570 від 08.12.2020 відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 204-2 КУпАП без змін, а позовну заяву без задоволення, посилаючись на те, що вищевказаною постановою ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності, у зв`язку з тим, що вона 08.12.2020 о 03 год 30 хв була виявлена у ППр «Гоптівка» прикордонним нарядом «Перевірка документів» та під час прикордонного контролю встановлено, що остання 16.12.2020 перетнула державний кордон з тимчасово окупованої території України до РФ через закритий пункт пропуску «Успенка», чим порушила вимоги ст. 12 ЗУ «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях», якими передбачено, що в`їзд осіб, переміщення товарів на тимчасово окуповані території у Донецькій та Луганській областях і виїзд осіб, переміщення товарів з таких територій здійснюються через контрольні пункти в`їзду-виїзду. Командувач об`єднаних сил у разі реальної загрози життю та здоров`ю осіб, які перетинають лінію розмежування, має право обмежити в`їзд цих осіб на тимчасово окуповані території Донецької та Луганської областей на період існування цієї загрози. Порядок в`їзду осіб, переміщення товарів на тимчасово окуповані території у Донецькій та Луганській областях і виїзду осіб, переміщення товарів із таких територій визначаються КМУ. Порядок в`їзду осіб, переміщення товарів на тимчасово окуповані території у Донецькій та Луганській областях і виїзду осіб, переміщення товарів з таких територій, затверджений постановою КМУ від 17.07.2019 № 815 (далі- Порядок), визначає процедуру в`їзду/виїзду осіб і транспортних засобів, за допомогою яких вони переміщуються, і переміщення товарів на тимчасово окуповані території у Донецькій та Луганській областях та з таких територій. Положеннями п. 3 Порядку визначено, що в`їзд/виїзд осіб, у тому числі транспортних засобів, за допомогою яких вони переміщуються, а також переміщення товарів на тимчасово окуповані території та з таких територій здійснюється виключно через визначені контрольні пункти відповідно до вимог цього Порядку. Наказом Командувача об`єднаних сил від 31.10.2020 № 861 затверджено Перелік контрольних пунктів в`їзду/виїзду для перетинання лінії розмежування в межах Донецької та Луганської областей. Отже, законодавством України визначено порядок в`їзд/виїзду на тимчасово окуповану територію Донецької та Луганської області і визначено місця перетинання лінії розмежування особами, транспортними засобами та іншим майном. Положеннями ч. ч. 1-3 ст. 9 «Про державний кордон України» перетинання державного кордону України здійснюється на шляхах сполучення через державний кордон з додержанням встановленого порядку. Залізничне, автомобільне, морське, річкове, поромне, повітряне та пішохідне сполучення через державний кордон України здійснюється в пунктах пропуску, що встановлюються КМУ відповідно до законодавства і міжнародних договорів України, а також поза пунктами пропуску через державний кордон України у випадках, визначених законодавством. Пункт пропуску через державний кордон України - це спеціально виділена територія на залізничних та автомобільних станціях, у морських і річкових портах, аеропортах (аеродромах) з комплексом будівель, споруд і технічних засобів, де здійснюються прикордонний, митний та інші види контролю і пропуск через державний кордон осіб, транспортних засобів, вантажів та іншого майна. Положеннями п. 3, ч. 1 п. 9 Положення про пункти пропуску через державний кордон та пункти контролю, затверджене постановою КМ України від 18.08.2010 № 751, встановлено, що у разі виникнення потреби у створенні умов для здійснення прикордонного, митного та інших видів контролю осіб, транспортних засобів, вантажів і товарів, зберігання транспортних засобів, використання розвантажувально-навантажувальної та іншої спеціалізованої техніки, застосування технічних і спеціальних засобів митного контролю, використання яких у пунктах пропуску обмежене або неможливе, на території окремих залізничних станцій, аеропортів (аеродромів), морських і річкових портів тана території, що суміщається з їх акваторіями, за рішенням Кабінету Міністрів України можуть створюватися пункти контролю (далі - пункт контролю). Пункти контролю, на які поширюється дія цього Положення, можуть функціонувати самостійно або для забезпечення діяльності у відповідних пунктах пропуску. Відкриття, закриття (тимчасове закриття) пунктів пропуску та пунктів контролю здійснюється за рішенням Кабінету Міністрів України. Положеннями ст. 3 ЗУ «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» визначено, що перетинання громадянами України державного кордону України здійснюється в пунктах пропуску через державний кордон України після пред`явлення одного з документів, зазначених у статті 2 цього Закону.Правила перетинання державного кордону України громадянами України встановлюються Кабінетом Міністрів України відповідно до цього Закону та інших законів України. З вище викладеного вбачається, що в Україні функціонує відповідний порядок перетинання державного кордону України на шляхах міжнародного сполучення через спеціально виділену території місцевості з комплексом технічних засобів і споруд, які забезпечують право осіб на вільне пересування з дотриманням встановлених правил та функціонують на підставі рішень КМУ.Також з бази даних Державної прикордонної служби України встановлені відсутність відомостей про виїзд встановленим порядком з території України.У позовній заяві відсутні відомості про місце роботи позивача. Визнання провини щодо скоєння такого правопорушення підтверджується відсутністю протоколу про адміністративне правопорушення, який не складався відносно позивача на підставі положень ч. 3 ст. 254 КУпАП та положеннями даної статті визначено, що протокол не складається у випадках, передбачених ст. 258 цього Кодексу, тобто позивач погодилася із вчиненим правопорушенням, отримала наручно постанову, проставила в ній свій особистий підпис, зауважень щодо порядку винесення рішення не робила.Вимогами абз. 3 ч. 2 ст. 8 ЗУ «Про прикордонний контроль» визначено, що за наявності підстав гуманітарного характеру, для забезпечення захисту національних інтересів або у зв`язку з виконанням міжнародних зобов`язань іноземцю, особі без громадянства, які не відповідають одній чи кільком умовам перетинання державного кордону на в`їзд в Україну, Голова Державної прикордонної служби України або особа, яка виконує його обов`язки, може дозволити перетнути державний кордон. Отже, позивач не обмежена у праві звернутися засобами електронного зв`язку на адресу Адміністрації Держприкордонслужби України для отримання дозволу на в`їзд/виїзд з тимчасово окупованої території Донецької та Луганської області і перетнути державний кордон України на тимчасово окупованій територій. Розпорядженням КМУ від 18.02.2015 № 106-р «Про закриття пунктів пропуску через державний кордон» закрито наступні пункти пропуску в межах Донецької та Луганської областей, які не підконтрольні українській владі: Червонопартизанськ, Дьоміно-Олександрівка, Новобіла, Новоборовці, Краснодарський, Сєвєрний, Заринівка, Олександрівка, Вільхове, станція Успенка, Ульянівське. Розпорядженням КМУ від 21.01.2015 №50-р «Про тимчасове закриття пунктів пропуску через державний кордон та пункту контролю» закрито пункти пропуску: для повітряного сполучення «Донецьк», для повітряного сполучення «Луганськ», для залізничного сполучення «Іловайськ». Рішенням з окремих питань, оформлене протоколом від 05.06.2014 №35 припинено рух через наступні пункти пропуску: Маринівка - Куйбишево у Донецькій області, Должанський-Новошахтинськ, Червонопартизанськ-Туково, Червона Могила-Туково, Новоборовці - Олексієво-Тузлівка, Краснодарський - Донецьк, Краснодарський-Нижній Швирьов, Сєвєрннй-Донецьк у Луганській області. 23.06.2014 своїм рішенням з окремих питань №42 припинено рух через пункт пропуску Ізварине.Як зазначено у протоколі від 12.11.2014 №94 припинено рух через пункти пропуску: «Успенка - Матвеев Курган», «Новоазовськ - Весело-Вознесенка» та для залізничного сполучення «Квашине - Успенська». 01.08.2014 згідно витягу з протоколу- №57 засідання КМУ, встановлено, що припинено рух через пункт пропуску «Красна Талівка-Волошине». 11.08.2014 відповідно витягу з протоколу №61, припинено рух через пункти пропуску: в Донецькій області - «Улинівське-Шрамко», «Станція Успенка-Авідово Федорівка», в Луганській області - «Юганівка-Слань», «Герасимівка-Можаєвка», «Олександрівка-Титовка», «Петрівка-Шияни». Отже,законодавством України передбачено механізм прийняття нормативно-правових актів КМУ.

Заяви, клопотання учасників справи.

У судове засідання відповідач Інспектор прикордонного контролю прапорщик ОСОБА_2 Відділу прикордонної служби «Дергачі та представник відповідача Харківського прикордонного загону Східного регіонального управління Державної прикордонної служби Українине з`явилися,хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про що свідчать повідомлення про вручення поштового відправлення.

Згідно з ч. 1 ст. 205 КАС України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

У судове засідання представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Рябцев О.О. не з`явився, надавши до суду заяву, у якій просить справу розглядати без його участі, позов підтримує.

Процесуальні дії у справі.

ОСОБА_1 15.12.2020 звернулася з позовом до Комінтернівського районного суду м. Харкова.

Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 16.12.2020 на підставі п. 2 ч. 1 ст. 29 КАС України, справу передано до Дергачівського районного суду Харківської області за підсудністю.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями 23.02.2021 справа № 641/10083/20 розподілена судді Нечипоренко І.М .

Ухвалою суду від 01.03.2021 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд призначено на 18.03.2021.

Ухвалою суду від 18.03.2021 залучено до участі у справі співвідповідача - Харківський прикордонний загін Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України, у зв`язку з чим розгляд справи відкладено на 05.04.2021.

Обставини, встановлені судом, зміст спірних правовідносин, норми права, які застосовує суд, мотиви суду.

Відповідно до ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема, визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Предметом судового дослідження за даними правовідносинами є правомірність дій суб`єкта владних повноважень щодо встановлення адміністративного правопорушення, законність та обґрунтованість прийнятої постанови про притягнення до адміністративної відповідальності.

Отже, досліджуючи питання правомірності застосування адміністративної відповідальності до позивача у вказаних спірних правовідносинах, суд перевіряє, чи були у відповідача по справі підстави для притягнення позивача до адміністративної відповідальності з прийняттям постанови про адміністративне правопорушення з визнанням його вини у вчиненні адміністративного правопорушення та накладення стягнення.

Підставами для визнання протиправними дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень є невідповідність їх вимогам чинного законодавства. При цьому, обов`язковою умовою для визнання таких дій/бездіяльності протиправними є також наявність факту порушення прав чи охоронюваних законом інтересів позивача у справі.

Неправомірні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, прийняті з порушенням прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, можуть бути оскаржені в порядку адміністративного судочинства. Це право передбачено ч. 2 ст.55 Конституції України та статтею 6 КАС України.

Судом установлено, що 08.12.2020 інспектором 1 категорії 3 групи іпк віпс (тип А) «Дергачі» прапорщиком ОСОБА_2 складено постанову про накладення адміністративного стягнення СхРУ №074570, згідно даним якої 08.12.2020 о 03 год 30 хв, в пункті пропуску «Гоптівка» на вхід в Україну прикордонним нарядом «Перевірка документів» було виявлено гр. України ОСОБА_1 , яка пояснила, що вона виїхала до тимчасово окупованої території Донецької області 05.03.2020 через КПВВ «Мар`їнка», а 07.12.2020 перетнула державний кордон з тимчасово окупованої території України до РФ через тимчасово непрацюючий пункт пропуску «Успенка» в пішому порядку. Своїми діями ОСОБА_1 порушила вимоги ст. 12 ЗУ «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях» №2268-VIII від 18.01.2018, порушила порядок виїзду з тимчасово окупованої території України, чим вчинила адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 204-2 КУпАП. Даною постановою на позивача накладено стягнення у вигляді штрафу в сумі 1700,00 грн (а.с. 12).

За ч. 1 ст. 204-2 КУпАП передбачена відповідальність за порушення порядку в`їзду на тимчасово окуповану територію України та виїзду з неї.

Вказана норма є бланкетною та відсилає до відповідного нормативного акту, який регулює процедуру в`їзду/виїзду осіб і транспортних засобів, за допомогою яких вони переміщуються, і переміщення товарів на тимчасово окуповані території у Донецькій та Луганській областях.

Положеннями ч.ч. 1-3 ст. 12 Закону України «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях» визначено, що в`їзд осіб, переміщення товарів на тимчасово окуповані території у Донецькій та Луганській областях і виїзд осіб, переміщення товарів з таких територій здійснюються через контрольні пункти в`їзду-виїзду. Командувач об`єднаних сил у разі реальної загрози життю та здоров`ю осіб, які перетинають лінію розмежування, має право обмежити в`їзд цих осіб на тимчасово окуповані території Донецької та Луганської областей на період існування цієї загрози.

Порядок в`їзду осіб, переміщення товарів на тимчасово окуповані території у Донецькій та Луганській областях і виїзду осіб, переміщення товарів із таких територій визначаються Кабінетом Міністрів України.

Порядок, який визначає процедуру в`їзду/виїзду осіб і транспортних засобів, за допомогою яких вони переміщуються, і переміщення товарів на тимчасово окуповані території у Донецькій та Луганській областях (далі - тимчасово окуповані території) та з таких територій є «Порядок в`їзду осіб, переміщення товарів на тимчасово окуповані території у Донецькій та Луганській областях і виїзду осіб, переміщення товарів з таких територій», затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2019 року № 815 (далі - Порядок)

Відповідно до пункту 3 вказаного Порядку в`їзд/виїзд осіб, у тому числі транспортних засобів, за допомогою яких вони переміщуються, а також переміщення товарів на тимчасово окуповані території та з таких територій здійснюється виключно через визначені контрольні пункти відповідно до вимог цього Порядку. Поза визначеними контрольними пунктами в`їзду/виїзду переміщення через лінію розмежування осіб, транспортних засобів та товарів заборонено.

Наказом Командувача об`єднаних сил від 31.10.2020 № 861 затверджено перелік контрольних пунктів в`їзду/виїзду для перетинання лінії розмежування в межах Донецької та Луганської областей.

Положеннями ч.ч.1-2 ст. 9 Закону України «Про державний кордон України» визначено, що перетинання державного кордону України здійснюється на шляхах сполучення через державний кордон з додержанням встановленого порядку.Залізничне, автомобільне, морське, річкове, поромне, повітряне та пішохідне сполучення через державний кордон України здійснюється в пунктах пропуску, що встановлюються Кабінетом Міністрів України відповідно до законодавства і міжнародних договорів України, а також поза пунктами пропуску через державний кордон України у випадках, визначених законодавством.

Відповідно до ч. 3 ст. 9 Закону України «Про державний кордон України» пункт пропуску через державний кордон України - це спеціально виділена територія на залізничних та автомобільних станціях, у морських і річкових портах, аеропортах (аеродромах) з комплексом будівель, споруд і технічних засобів, де здійснюються прикордонний, митний та інші види контролю і пропуск через державний кордон осіб, транспортних засобів, вантажів та іншого майна.

Положеннями п. 3, ч. 1 п. 9 Положення про пункти пропуску через державний кордон та пункти контролю, затверджене постановою KM України від 18.08.2010 № 751, встановлено, що у разі виникнення потреби у створенні умов для здійснення прикордонного, митного та інших видів контролю осіб, транспортних засобів, вантажів і товарів, зберігання транспортних засобів, використання розвантажувально-навантажувальної та іншої спеціалізованої техніки, застосування технічних і спеціальних засобів митного контролю, використання яких у пунктах пропуску обмежене або неможливе, на території окремих залізничних станцій, аеропортів (аеродромів), морських і річкових портів та на території, що суміщається з їх акваторіями, за рішенням Кабінету Міністрів України можуть створюватися пункти контролю (далі - пункт контролю). Пункти контролю, на які поширюється дія цього Положення, можуть функціонувати самостійно або для забезпечення діяльності у відповідних пунктах пропуску.

Відкриття, закриття (тимчасове закриття) пунктів пропуску та пунктів контролю здійснюється за рішенням Кабінету Міністрів України.

Положеннями ст. 3 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» визначено, що перетинання громадянами України державного кордону України здійснюється в пунктах пропуску через державний кордон України після пред`явлення одного з документів, зазначених у статті 2 цього Закону.

Розпорядженням від 18.02.2015 № 106-р «Про закриття пунктів пропуску через державний кордон» Кабінет Міністрів України закрив 23 пункти пропуску, з яких 1 міжнародний, 4 міждержавних та 18 місцевих на кордоні з Російською Федерацією, зокрема дані рішення стосуються пунктів пропуску (пунктів контролю) «Маринівка», «Новоазовськ», «Успенка», «Іловайськ», «Квашине», «Донецьк», «Должанський», «Червона Могила», «Ізварине», «Красна Талівка», «Юганівка», «Герасимівка», «Петрівка», «Луганськ».

З вищевикладеного вбачається, що в Україні функціонує відповідний порядок перетинання державного кордону України на шляхах міжнародного сполучення через спеціально виділені території місцевості з комплексом технічних засобів і споруд, які забезпечують право осіб на вільне пересування з дотриманням встановлених правил та функціонують на підставі рішень Кабінету Міністрів України.

Відповідно до ст. 222-1 КУпАП органи Державної прикордонної України розглядають справи про адміністративні правопорушення, пов`язані з порушенням прикордонного режиму, режиму в пунктах пропуску через державний кордон України або режимних правил у контрольних пунктах в`їзду - виїзду, порушенням іноземцями та особами без громадянства правил перебування в Україні і транзитного проїзду через її територію, невиконанням рішення про заборону в`їзду в Україну, порушенням порядку в`їзду на тимчасово окуповану територію України або виїзду з неї, а також з порушенням порядку в`їзду до району проведення антитерористичної операції або виїзду з нього (стаття 202, частина друга статті 203, стаття 2031 (щодо порушень, виявлених у пункті пропуску (пункті контролю) через державний кордон України, контрольному пункті в`їзду-виїзду або контрольованому прикордонному районі), статті 204-2, 204-4).

Від імені органів Державної прикордонної служби України розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право: начальники органів охорони державного кордону та Морської охорони Державної прикордонної служби України та їх заступники; інші посадові особи, уповноважені керівником центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону України.

Порядок оформлення, розгляду та обліку матеріалів про адміністративні правопорушення, протидію яким віднесено до компетенції Державної прикордонної служби України врегульовано Інструкцією з оформлення посадовими особами Державної прикордонної служби України матеріалів справ про адміністративні правопорушення, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 18 вересня 2013 року № 898, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 09 жовтня 2013 року за № 1729/24261 (із змінами).

Пунктом 3 цієї Інструкції встановлено, що від імені Держприкордонслужби розглядати справи про адміністративні правопорушення, передбачені частиною першою статті 222-1 КУпАП та накладати адміністративні стягнення мають право: начальники органів охорони державного кордону, командири загонів морської охорони та їх заступники; начальники відділів прикордонної служби та їх перші заступники; коменданти оперативно-бойових прикордонних комендатур та їх перші заступники; -начальники підрозділів (відділень (груп) інспекторів прикордонної служби, відділень (груп) дільничних інспекторів прикордонної служби, відділів спеціальних дій на воді) та командири кораблів, катерів і дивізіонів, які безпосередньо виконують завдання з охорони державного кордону України або суверенних прав України в її виключній (морській) економічній зоні чи залучаються та беруть безпосередню участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та в період здійснення зазначених заходів; старші змін прикордонних нарядів, старші прикордонних нарядів у пунктах пропуску (пунктах контролю) через державний кордон або контрольних пунктах в`їзду-виїзду.

Розгляд справи про адміністративне правопорушення, складання та підписання оспорюваної постанови СхРУ №074570 від 08.12.2020 здійснювались прапорщиком ОСОБА_2 , який являється інспектором прикордонного контролю Відділу прикордонної служби «Дергачі», тобто уповноваженою на те особою.

Відповідно до положень ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст. 252 КУпАП).

Не погоджуючись з постановою про притягнення її до адміністративної відповідальності позивач, зокрема, вказує на те, що з адміністративного матеріалу вбачається, що позивач даного правового порядку перетину кордону не порушувала, оскільки на тій ділянці лінії кордону вказаний порядок державою Україна не забезпечений (ця ділянка держаного кордону не контролюється українською владою, а також на цій ділянці кордону фактично не діють нормативно-правові акти України).

Вказані пояснення суд вважає неспроможними, оскільки пункт пропуску «Успенка» закритий протягом тривалого часу з 2015 року, смт Успенка є тимчасово окупованою територією.

Крім того, суд враховує, що незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності (ст. 68 Конституції України).

Також матеріалами справи, а саме копією постанови, спростовуються твердження позивача про те, що справа про адміністративне правопорушення була розглянута формально з порушенням порядку такого розгляду. Так, у тексті постанови мається підпис ОСОБА_1 , який посвідчує те, що останній було доведено до відома текст постанови та вручено її копію.

Крім того, відповідачем була надана копія пояснення ОСОБА_1 , відповідно до змісту якого вона зазначила, що 05.03.2020 вона виїхала через КПВП «Мар`їнка», а 07.12.2020 перетнула кордон з РФ у пункті пропуску «Успенка». Про те, що вона порушила державний кордон з РФ вона не знала. Заходів фізичного та психологічного впливу з боку українських прикордонників до неї було.

Суд зазначає, що докази, які б спростовували факт порушення позивачем порядку виїзду (в`їзду) з тимчасово окупованої території України, а відтак вчинення позивачем правопорушення, передбаченого частиною першою статті 204-2 КпАП України, з урахуванням визнання вини позивача, судом не встановлені, за таких підстав суд вважає вимоги позивача про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення необґрунтованими.

Суд вважає за необхідне зазначити, що оскаржувана постанова містить усі необхідні реквізити, передбачені статтею 283 КУпАП, при розгляді справи про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією, КУпАП та іншими нормативно-правовими актами.

У своєму позові позивач посилається на те, що вона протягом останніх декількох років вона має життєву крайню необхідність час від часу перетинати державний кордон України з метою отримання державної грошової допомоги.

Суд не приймає до уваги зазначені вище доводи позивача, оскільки згідно зі ст. 18 КУпАП, під крайньою необхідністю маються на увазі дії, направлені на усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода. Проте, позивачем не надано беззаперечних доказів того, що її дії були пов`язані саме з цими обставинами.

Інші доводи позивача, які наведені у позові, не впливають на висновки суду та не потребують детального обґрунтування, що відповідає практиці Європейського суду з прав людини.

Крім того, судом враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Зібрані посадовою особою докази про вчинення позивачем правопорушення є належними та допустимими, оскільки зібрані в установленому законом порядку, і у своїй сукупності, взаємозв`язку, достатності та достовірності повністю підтверджують фактичні обставини вчинення даного адміністративного правопорушення, та винуватість в них позивача.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Суд, надавши правову оцінку змісту обґрунтування складу адміністративного правопорушення, викладеного в оскаржуваній постанові, з урахуванням вимог ст.ст. 256, 280 КпАП України, вважає, що посадовою особою повністю були з`ясовані усі обставини, які підлягають з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення, отже правові підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 відсутні.

Оскільки у позові відмовляється, судові витрати, пов`язані зі сплатою позивачем судового збору з відповідача не стягуються.

Керуючись ст.ст. 2,9,10,73-77,139,241-246,286 КАС України, суд

ухвалив:

У задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити повністю.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів, безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування (ім`я) сторін, їх місцезнаходження, проживання чи перебування:

позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

відповідачі:

Інспектор прикордонного контролю прапорщик Кузнєцов Кирило Олександрович Відділу прикордонної служби «Дергачі», місцезнаходження: Харківська область, Харківський район, смт Козача Лопань, вул. Прикордонна, 4.

Харківський прикордонний загін Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України, місцезнаходження: м. Харків, вул. Клочківська, 228П.

Повне судове рішення складено 12.04.2021.

Суддя І. М. Нечипоренко