Справа № 580/5765/20
Суддя: В.О. Гаврилюк
Дата ухвалення: 2021-04-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2021 року справа № 580/5765/20

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Гаврилюка В.О.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення часників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України, ліквідаційної комісії управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаські області про визнання протиправною відмови та зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) подав позов, в якому просить:

- визнати протиправною відмову Міністерства внутрішніх справ України (далі - Міністерство, відповідач-1) в призначенні та виплаті ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, відповідно до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 850 від 21 жовтня 2015 року;

- зобов`язати ліквідаційну комісію управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області (далі - ліквідаційна комісія, відповідач-2) повторно надіслати до Міністерства внутрішніх справ України висновок та документи для призначення та виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, відповідно до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 850 від 21 жовтня 2015 року;

- зобов`язати Міністерство внутрішніх справ України прийняти рішення про призначення та виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у розмірі 20-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення ІІ групи інвалідності 28.08.2019, відповідно до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 850 від 21 жовтня 2015 року.

В обґрунтування позовних вимог зазначено те, що рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 14.08.2020 у адміністративній справі № 580/96/20 зобов`язано ліквідаційну комісію повторно надіслати до Міністерства висновок та документи для призначення та виплати позивачеві одноразової грошової допомоги, а також зобов`язано Міністерство повторно розглянути документи про призначення та виплату позивачеві одноразової грошової допомоги у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення ІІ групи інвалідності 28.08.2019.

Ліквідаційною комісією підготовлений висновок про призначення одноразової грошової допомоги та нараховано одноразову грошову допомогу в розмірі 384120,00 грн.

Разом з тим, відповідачі направили на адресу ОСОБА_1 листи, в яких зазначили, що наявність невідповідностей надісланих матеріалів вимогам законодавства унеможливлює затвердження Міністерством висновку про призначення одноразової грошової допомоги позивачу, в зв`язку з чим прийняте рішення про відмову та затверджено відповідний висновок.

Позивач вважає, що відмовою відповідачі порушили його конституційні права, невірно трактуючи норми чинного законодавства, а тому звернувся до суду за захистом своїх порушених прав.

Ухвалою судді Черкаського окружного адміністративного суду від 21 грудня 2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у адміністративній справі, розгляд адміністративної справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

14 січня 2021 року до Черкаського окружного адміністративного суду надійшов письмовий відзив на адміністративний позов, в якому Міністерство внутрішніх справ України просило в його задоволенні відмовити повністю зазначивши при цьому, що під час розгляду матеріалів щодо призначення одноразової грошової допомоги позивачу, з`ясувалося що останній мав звання "прапорщика" внутрішньої служби, а не міліції, отже до категорії працівників міліції не належав, тому норми Порядку на нього не можуть бути поширені.

Також, департаментом охорони здоров`я та реабілітації МВС України вказано на неналежне оформлення медичних документів.

Окрім того, у надісланих матеріалах не дотримано вимог пункту 4 Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №850 від 21.10.2015.

При цьому, згідно з копією довідки із акта огляду МСЕК від 29.01.2 при повторному огляді ОСОБА_1 змінено групу інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням службових обов`язків по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

Порядком № 850 виплата одноразової грошової допомоги у таких випадках не передбачена.

Окрім того, оскільки після первинного огляду МСЕК пройшло більше двох років, тому правових підстав для призначення позивачу одноразової грошової допомоги відповідно до Постанови № 850 від 21.10.2015 немає.

Також, Міністерство внутрішніх справ України наголосило, що позовна вимога про зобов`язання МВС України призначити та виплатити одноразову грошову допомогу є формою втручання в дискреційні повноваження відповідача та виходить за межі завдань адміністративного судочинства.

04 січня 2021 року ліквідаційна комісія Міністерства внутрішніх справ України подала до суду клопотання про закриття провадження у справі, оскільки є рішення суду з того самого фактичного предмету спору (адміністративна справа № 580/96/20) і між тими самими сторонами, а тому наявні підстави для закриття провадження у справі на підставі пункту 4 частини 1 статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України.

04 січня 2021 року ліквідаційна комісія Міністерства внутрішніх справ України подала до суду відзив на адміністративний позов, в якому просила в задоволенні позовних вимог відмовити повність, оскільки пунктом 4 Порядку № 850 встановлені обмеження дворічним строком не лише для зміни групи інвалідності або ступеня втрати працездатності, а також і для зміни причин інвалідності, а оскільки вперше ОСОБА_1 інвалідність було встановлено у 2004 році, а ІІ групу інвалідності у 2018 році, то позивач не має права на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі, оскільки минуло понад два роки.

Також, ліквідаційна комісія зазначила, що оскільки позивач не був працівником міліції, то на нього не розповсюджується норми Закону України "Про міліцію" та Порядку № 850.

14 січня 2021 року Міністерство внутрішніх справ України подало до суду відзив на адміністративний позов, в якому просило в задоволенні позовних вимог відмовити повність зазначивши при цьому, що на виконання рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 14.08.2020 по справі № 580/96/20 МВС України 09.11.2020 відмовлено у затвердженні висновку про призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 .

Під час розгляду матеріалів щодо призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 виявлено ряд невідповідностей та недоліків.

При цьому, згідно з копією довідки із акта огляду МСЕК від 29.01.2020 №703207 при повторному огляді ОСОБА_1 змінено групу інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням службових обов`язків по ліквідації наслідків на Чорнобильській АЕС.

Порядком та умовами призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції №850 від 21.10.2015 виплата одноразової грошової допомоги у таких випадках не передбачена.

Наявність недоліків унеможливлює прийняття позитивного рішення за надісланими матеріалами згідно Порядку №850, тому матеріали були повернуті позивачу.

МВС України зазначило, що позивач має право на компенсацію за шкоду заподіяну здоров`ю відповідно до статті 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Також МВС України наголошує на тому, що під час проходження служби позивач мав статус працівника державної пожежної охорони, а не статус правника міліції, твердження позивача, що він прирівнюється до працівників міліції є помилковим, оскільки жодним нормативно-правовим актом не визначено порівняння, в той час як працівник міліції та працівник державної пожежної охорони є різними поняттями як за значенням так і за статусом.

Окрім того, Міністерство наголосило, що виплата одноразової грошової допомоги при повторних огляд МСЕК обмежено законодавцем терміном 2 роки, оскільки після первинного огляду МСЕК пройшло більше 2 років, тому правових підстав для призначення позивачу одноразової грошової допомоги відповідно до Порядку №850 немає.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання МВС України призначити та виплати одноразову грошову допомогу позивачу, то відповідач-1 зазначає, що суд не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймати замість рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень, оскільки такі дії виходять за межі визначених йому повноважень законодавцем.

Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 18.01.2021 зупинено провадження у справі до набрання законної сили рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 14 серпня 2020 року у справі № 580/96/20 за позовом ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України, Ліквідаційної комісії управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити певні дії.

11 березня 2021 року позивач подав клопотання про поновлення провадження у справі.

Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 07.04.2021 поновлено провадження у справі № 580/5765/20 за позовом ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України, ліквідаційної комісії управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаські області про визнання протиправною відмови та зобов`язання вчинити певні дії.

Розгляд справи по суті відповідно до частини 3 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) розпочато через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, повно, всебічно, об`єктивно дослідивши надані у справі докази, надавши їм юридичну оцінку, суд дійшов до такого висновку.

Суд встановив, що позивач проходив службу в органах внутрішніх справ з 04.10.1982 по 19.12.2002, що підтверджується наданою до суду трудовою книжкою НОМЕР_1 від 15.06.1982.

В період з 06.06.1986 по 25.06.1986 позивач виконував службові обов`язки з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

Згідно з копією посвідчення серії НОМЕР_2 від 25.04.2019 позивач є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС першої категорії.

18.05.2004 позивачеві встановлена ІІІ група інвалідності, причина інвалідності - захворювання пов`язане з виконанням службових обов`язків з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

Згідно з довідкою до акта огляду МСЕК серії 12 ААБ № 463663, позивачеві з 28.08.2019 встановлено ІІ групу інвалідності, пов`язану з виконанням службових обов`язків з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

У зв`язку з цим, позивач звернувся до Ліквідаційної комісії управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області із заявою (вх. від 08.10.2019 № 1/3-551) про виплату йому одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням ІІ групи інвалідності.

Листом від 10.10.2019 № З-277 відповідач-2 повідомив, що позивач не відноситься до працівників міліції, оскільки проходив службу та був звільнений з посади командира відділення СДПЧ-1 м. Черкаси Придніпровського району, зі спеціальним званням "прапорщик внутрішньої служби", а тому на нього не поширюються норми Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 № 850 (далі - Порядок № 850).

Отримавши вказаний лист, позивач повторно звернувся до відповідача-2 з заявою від 25.10.2019.

05.11.2019 відповідачем-2, на підставі п.3.2. Порядку № 850, складено висновок про призначення позивачеві одноразової грошової допомоги у зв`язку з отриманням інвалідності.

Вказаний висновок разом з поданими позивачем документами направлений Департаменту фінансово-облікової політики МВС України.

За наслідками розгляду документів, Департамент фінансово-облікової політики МВС України, листом від 10.12.2019 № 15/2-4698, повернув матеріали до Ліквідаційної управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області, вказавши, що відповідно до Порядку № 850 відсутні підстави для призначення позивачу одноразової грошової допомоги.

Вважаючи протиправною відмову Міністерства внутрішніх справ України у призначенні одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням ІІ груп інвалідності, позивач звернувся з позовом до суду.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 14 серпня 2020 року у справі справа № 580/96/20 позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано протиправною відмову Міністерства внутрішніх справ України, оформлену листом № 15/2-4698 від 10.12.2019, щодо призначення та виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги відповідно до Порядку та умов призначення та виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 850 від 21.10.2015.

Зобов`язано ліквідаційну комісію управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області надіслати до Міністерства внутрішніх справ України заяву ОСОБА_1 з доданими документами та висновок щодо призначення та виплати йому одноразової грошової допомоги.

Зобов`язано Міністерство внутрішніх справ України повторно розглянути документи ОСОБА_1 про призначення і виплату йому одноразової грошової допомоги у зв`язку з установленням ІІ групи інвалідності і прийняти рішення відповідно до ст. 23 Закону України "Про міліцію" та п.9 Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 № 850, з урахуванням висновків суду.

У задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

На виконання рішення Черкаського окружного адміністративного суду № 580/96/20 від 14.08.2020 року ліквідаційною комісією УМВС України в Черкаській області підготовлено висновок від 09.11.2020 про призначення одноразової грошової допомоги відповідно до Закону України "Про міліцію" № 565-Х1І від 20 грудня 1990 року, який складений на підставі матеріалів працівника міліції ОСОБА_1 у відповідності з п.3.2. Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою КМУ № 850 та нараховано одноразову грошову допомогу в розмірі 384120,00 грн.

Листами Міністерства внутрішніх справ України № 39270/15-2020 від 09.11.2020 та ліквідаційної комісії УМВС України в Черкаській області № 3-264 від 26.11.2020 позивача було повідомлено, що Департаментом фінансово - облікової політики Міністерства внутрішніх справ України затверджено та надіслано висновок від 28.09.2020 про відмову призначенні одноразової грошової допомоги, оскільки друга група інвалідності встановлена в період понад два роки від дати первинного огляду та при проведенні позивачу медико-соціальної експертизи, представники ДУ "Територіального медичного об`єднання МВС України по Черкаській області" до кладу комісії не залучались.

Позивач вважає, що відмовами відповідачів № 1 та № 2 порушені його конституційні права, невірно трактуючи норми чинного законодавства, а тому звернувся з даним позовом до суду.

Під час вирішення спору по суті, суд виходить з такого.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Згідно з ч. 6 ст. 23 Закону України "Про міліцію" від 20.12.1990 № 565-XII (далі - Закон № 565-XII) у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов`язків, яке призвело до встановлення йому інвалідності, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності I групи, 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності II групи, 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності III групи в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України. Визначення ступеня втрати працездатності працівником міліції у період проходження служби в органах внутрішніх справ у кожному випадку ушкодження здоров`я здійснюється в індивідуальному порядку відповідно до законодавства.

Верховною Радою України 02.07.2015 прийнято Закон України "Про Національну поліцію" від 02.07.2015 № 580-VIII (далі - Закон № 580-VIII), згідно з пунктом 15 Прикінцевих та перехідних положень якого право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом України "Про міліцію", зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом України "Про Національну поліцію".

На виконання пункту 2 розділу II "Прикінцевих положень" Закону України від 13.02.2015 № 208-VIII "Про внесення змін до статті 23 Закону України "Про міліцію" щодо виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або каліцтва працівника міліції Кабінетом Міністрів України затверджено Порядок №850, що набрав чинності з 31.10.2015.

Пунктом 1 Порядку № 850 встановлено, що даний порядок визначає механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції.

Згідно з п. 2 Порядку № 850 днем виникнення права на отримання грошової допомоги у разі встановлення працівнику міліції інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності є дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії.

Пунктом 3 Порядку № 850 визначені окремі підстави, які надають право на призначення і виплату одноразової грошової допомоги, однією із яких є установлення працівникові міліції інвалідності, внаслідок захворювання, що мало місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ. При цьому розмір такої допомоги залежить від встановленої групи інвалідності (200-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності II групи).

Пунктом 7 Порядку №850 визначено перелік документів, які подає за місцем служби працівник міліції, якому призначається грошова допомога у разі встановлення інвалідності чи часткової втрати працездатності без установлення інвалідності.

Відповідно до пункту 8 Порядку № 850 керівник органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, подає МВС в 15-денний строк з дня реєстрації документи, зазначені в пунктах 6 або 7 Порядку, висновок щодо виплати грошової допомоги, а також у разі загибелі (смерті) працівника міліції: витяг з наказу про виключення загиблого (померлого) працівника міліції із списків особового складу; витяг з особової справи про склад сім`ї загиблого (померлого) працівника міліції.

МВС в місячний строк після надходження, зазначених у пункті 8 Порядку № 850, документів приймає рішення про призначення або у випадках, передбачених пунктом 14 цього Порядку, про відмову в призначенні грошової допомоги і надсилає його разом із зазначеними документами керівникові органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, для видання наказу про виплату такої допомоги, або у разі відмови - для письмового повідомлення осіб із зазначенням мотивів відмови (пункт 9 вказаного Порядку № 850).

Аналіз наведених норм законодавства дає підстави для висновку, що за колишніми працівниками органів внутрішніх справи, яким встановлено інвалідність внаслідок захворювання, що пов`язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ, зберігається право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої Законом № 565-XII, виплата якої здійснюється відповідно до Порядку № 850.

Матеріали справи свідчать, що позивачеві встановлено інвалідність внаслідок захворювання, що пов`язаного з виконанням службових обов`язків з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, тобто під час проходженням ним служби в органах внутрішніх справ, а тому останній має право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої Законом № 565-XII, виплата якої здійснюється відповідно до Порядку № 850.

Вказаний висновок викладений в рішенні Черкаського окружного адміністративного суду від 14.08.2020 у справі № 580/96/20, а тому відповідно до 78 Кодексу адміністративного судочинства дані обставини не потребують доказування.

Ліквідаційна комісія УМВС України в Черкаській області подала до МВС України висновок від 28.09.2020 про призначення одноразової грошової допомоги на виконання рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 14.08.2020 по справі № 580/96/20 за позовом ОСОБА_1 до МВС України , даний висновок складений на підставі матеріалів працівника міліції ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 прапорщика внутрішньої служби, командира відділення СДПЧ-1 м. Черкаси Придніпровського району.

Відповідно до вказаного висновку позивачу призначено одноразову грошову допомогу у розмірі 384120,00 грн.

Разом з тим 09.11.2020 директором ДФОП МВС України відмовлено у призначенні грошової допомоги позивачеві.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання відповідача 1 призначити та виплатити позивачу одноразову грошову допомогу в розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, суд зазначає таке.

Повертаючи листом від 26.11.2020 № З-264 позивачеві та від 19.11.2020 № 39270/15-2020 відповідачеві-2 рішення про відмову та затвердження відповідного висновку і матеріали, що додані до вказаних листів, відповідач-1 керувався положеннями п. 4 Порядку № 850, якими передбачено, що якщо протягом двох років працівникові міліції після первинного встановлення інвалідності із втратою працездатності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено згідно з рішенням медико-соціальної експертної комісії вищу групу чи іншу причину інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає йому право на отримання грошової допомоги в більшому розмірі, виплата проводиться з урахуванням раніше виплаченої суми.

В даному випадку відповідач-1 вважає, що оскільки повторний огляд МСЕК із встановленням позивачеві ІІ групи інвалідності відбувся більш, ніж через 2 роки після первинного огляду МСЕК, яким позивачу встановлено ІІІ групу інвалідності, останній не має правових підстав для отримання грошової допомоги в більшому розмірі.

Разом з тим, Законом № 565-XII не встановлено обмежень щодо виплати одноразової грошової допомоги, які передбачені пунктом 4 Порядку № 850. Вказана норма Порядку № 850 не позбавляє позивача права на отримання одноразової грошової допомоги, а лише встановлює обмеження у розмірі проведення виплати нарахованої суми грошової допомоги в залежності від часу повторного встановлення інвалідності із втратою працездатності після первинного встановлення втрати працездатності. Так само цей пункт Порядку не містить жодних застережень щодо неможливості проведення виплати грошової допомоги у разі встановлення особі після спливу дворічного терміну іншої групи інвалідності чи більшого відсотку втрати працездатності.

Вичерпний перелік випадків, за яких особі може бути відмовлено у призначенні грошової допомоги, визначено у пункті 14 Порядку № 850, а саме: учинення ним злочину, адміністративного правопорушення або дисциплінарного проступку; учинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння; навмисного спричинення собі тілесного ушкодження чи іншої шкоди своєму здоров`ю або самогубства (крім випадку доведення особи до самогубства, установленого судом); подання особою завідомо неправдивих відомостей для призначення і виплати грошової допомоги. Підстави, з якої виходив відповідач, відмовляючи позивачу у нарахуванні та виплаті одноразової грошової допомоги, вказана норма не містить.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 13.02.2018 у справі № 808/1866/16.

Оскільки відповідач-1 не навів, визначених у пункті 14 Порядку № 850 підстав для відмови у призначенні та виплаті позивачеві одноразової грошової допомоги, суд, під час прийняття рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 14.08.2020 у справі № 580/96/20, дійшов висновку про наявність у позивача права на призначення такої допомоги.

Враховуючи наведене, суд вважає, що відмова Міністерства внутрішніх справ України, оформлена висновком від 28.09.2020, яка за своєю суттю є рішенням про відмову позивачеві у призначенні одноразової грошової допомоги, є протиправною, а позовні вимоги в цій частині слід задовольнити.

В розумінні п. 2 Порядку № 850 днем виникнення права на отримання грошової допомоги є у разі встановлення працівнику міліції інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності - дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії.

Отже, право позивача на отримання одноразової грошової допомоги у разі встановлення працівнику міліції інвалідності є дата, визначена в довідці медико-соціальної експертної комісії.

Наведена правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 30 січня 2018 року у справі № 822/1579/17, від 13 лютого 2018 року у справі № 808/1866/16 та від 13 лютого 2018 року у справі № 806/845/16.

Таким чином, враховуючи встановлені обставини справи, суд вважає, що наявні підстави для задоволення позовних вимог позивача в частині зобов`язання Міністерства внутрішніх справ України прийняти рішення про призначення ОСОБА_3 одноразової грошової допомоги в розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення II групи інвалідності, відповідно до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 850 від 21 жовтня 2015 року.

Вимогу позивача про виплату одноразової грошової допомоги суд вважає передчасною, оскільки відповідно до пунктів 10, 11 Порядку № 850 грошова допомога виплачується в порядку черговості відповідно до дати прийняття МВС рішення про її призначення, але не пізніше двох місяців із дня прийняття зазначеного рішення в межах та за рахунок коштів, передбачених державним бюджетом на утримання МВС. Виплата грошової допомоги проводиться шляхом перерахування органом внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, суми виплати на рахунок, відкритий особою, якій призначається грошова допомога, в установі банку або через касу органу внутрішніх справ.

Також суд зазначає про відсутність підстав для задоволення вимоги про зобов`язання ліквідаційної комісії повторно надіслати до Міністерства внутрішніх справ України документи для призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, адже під час судового розгляду справи суд встановив наявність у позивача на призначення такої допомоги у встановленому законодавством розмірі та зобов`язав МВС України прийняти рішення про її призначення.

Відповідно до частин 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд при вирішенні спору враховує приписи статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до якої у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, зважаючи, що відповідач не довів правомірність вчинених ним дій, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є частково обґрунтованими, а вимоги такими, що належить задовольнити частково.

Стосовно клопотання відповідача про закриття провадження у справі, то суд зазначає, що підстави, відповідно до яких суд закриває провадження у справі, передбачені частиною статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України, у даному випадку відсутні, а тому клопотання не може бути задоволене.

Під час вирішення питання про розподіл судових витрат, суд враховує таке.

Згідно статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Відповідно до частини 1 статті 139 вказаного Кодексу при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Зважаючи на те, що позивач звільнений від сплати судового збору відповідно до Закону України "Про судовий збір" та не надав доказів понесення інших судових витрат, то підстави для їх розподілу відсутні.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 9, 14, 73-77, 139, 242 - 246, 255, 295, підпунктом 15.5 пункту 15 частини 1 розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

вирішив:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправною відмову Міністерства внутрішніх справ України, оформлену висновком від 28.09.2020, в призначенні ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням ІІ групи інвалідності.

Зобов`язати Міністерство внутрішніх справ України прийняти рішення про призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги в розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення II групи інвалідності, відповідно до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 850 від 21 жовтня 2015 року.

У задоволенні іншої частини вимог відмовити.

Розподіл судових витрат не здійснювати.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд у строк, встановлений статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України з урахуванням вимог пункту 3 розділу VI Прикінцеві положення цього Кодексу.

Учасники справи:

1) позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 );

2) відповідач-1 - Міністерство внутрішніх справ України (01601, м. Київ, вул. Богомольця, 10, );

3) відповідач-2 - ліквідаційна комісія управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області (18000, м. Черкаси, вул. Смілянська, 57, ).

Рішення складене у повному обсязі та підписане 09.04.2021.

Суддя В.О. Гаврилюк