Справа № 200/2449/21-а
Суддя: Льговська Ю.М.
Дата ухвалення: 2021-04-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 квітня 2021 р. Справа№200/2449/21-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Льговської Ю.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Бахмутсько-Лиманського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання до вчинення певних дій, -

В С Т А Н О В И В:

04 березня 2021 року (згідно з відбитком поштового штампу на конверті) ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Бахмутсько-Лиманського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про:

визнання протиправним та скасування рішення відповідача від 20 січня 2021 року № 2 про відмову у призначенні пенсії за віком позивачеві;

зобов`язання відповідача призначити позивачеві пенсію за віком з 20 січня 2021 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає на протиправність незарахування спірних періодів роботи через відсутність печатки підприємства на титульній сторінці трудової книжки. Вважає, що вказаний недолік є незначним, не може слугувати підставою для незарахування спірних періодів до страхового стажу роботи, оскільки позивач не несе відповідальність за заповнення трудової книжки.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 15 березня 2021 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та вирішено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

31 березня 2021 року від Бахмутсько-Лиманського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області надійшов відзив, в якому представник відповідача просив відмовити в позові з підстав відсутності печатки підприємства на титульній сторінці трудової книжки позивача.

Разом з поданням відзивом відповідачем заявлено клопотання про розгляд справи за правилами загального позовного провадження, яке не підлягає розгляду на підставі частини сьомої статті 260 КАС України.

Дослідивши та оцінивши докази у справі, суд встановив такі обставини.

ОСОБА_1 є громадянином України та зареєстрований за місцем проживанням: АДРЕСА_1 , що підтверджується копією паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 .

18 січня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», яка зареєстрована за № 97.

Рішенням від 20 січня 2021 року № 2 позивачеві відмовлено в призначенні пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у зв`язку з недостатністю страхового стажу: замість необхідних 27 років страховий стаж становить 23 роки 10 місяців 1 день, оскільки до страхового стажу не підлягають зарахуванню періоди роботи з 19 травня 1981 року по 04 лютого 1987 року, з 28 лютого 1987 року по 28 січня 1988 року, з 05 лютого 1988 року по 16 березня 1995 року, з 21 березня 1995 року по 31 грудня 1998 року через відсутність печатки підприємства на титульній сторінці трудової книжки. Також зазначено, що для зарахування вищезазначених періодів позивачеві необхідно надати довідки підприємств, які підтверджують спірні періоди роботи.

Надаючи правову оцінку спірним відносинам та аргументам учасників справи, суд виходить з наступного.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг визначає Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV).

Відповідно до абзаців 1, 2, 5 частини першої статті 26 Закону № 1058-IV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року - не менше 27 років.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , на час звернення із заявою про призначення пенсії за віком, а саме станом на ІНФОРМАЦІЯ_2, досяг 60 років.

У межах цієї справи спірним є питання недостатності страхового стажу у зв`язку з незарахуванням до страхового стажу періодів роботи з 19 травня 1981 року по 04 лютого 1987 року, з 28 лютого 1987 року по 28 січня 1988 року, з 05 лютого 1988 року по 16 березня 1995 року, з 21 березня 1995 року по 31 грудня 1998 року.

Згідно з статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05 листопада 1991 року № 1788-XII (далі - Закон № 1788-XII) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (із змінами та доповненнями) (далі - Порядок № 637), встановлено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для

підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Записом № 1 трудової книжки ОСОБА_1 серії БТ-І за номером НОМЕР_2 від 19 травня 1981 року встановлено, що 19 травня 1981 року позивача прийнято на посаду водія 3 класу до Красноліманського районного виробничого об`єднання «Райсільгоспхімія», наказ від 19 травня 1981 року; записом № 3 - 04 лютого 1987 року звільнено за власним бажанням, наказ від 04 лютого 1987 року.

Довідками Товариства з обмеженою відповідальністю «Красноліманський агрохім» від 02 лютого 2021 року додатково підтверджується, що позивач у спірний період працював в Красноліманському районному виробничому об`єднанні «Райсільгоспхімія».

Записом № 4 встановлено, що 28 лютого 1987 року позивача тимчасово прийнято водієм 2 класу на Шерловогорський гірничо-збагачувальний комбінат Артілі старателів «Аргунь», наказ від 25 лютого 1987 року; записом № 6 - 28 січня 1988 року звільнено за власним бажанням, наказ від 18 січня 1988 року.

На підтвердження цього періоду роботи позивачем додатково надано розрахунковий лист за підписом головного бухгалтера.

Записом № 7 встановлено, що 05 лютого 1988 року позивача прийнято учнем помічника машиніста хоперної вертушки 3 розряду на колійну машинну станцію № 9 Донецької залізниці, наказ від 01 лютого 1988 року; записом № 8 - 01 квітня 1988 року призначено помічником машиніста хоперної вертушки 4 розряду, наказ від 01 квітня 1988 року; записом № 10 - 16 березня 1995 року звільнено за переводом до Лиманської колійної машинної станції № 10, наказ від 16 березня 1995 року.

У позові ОСОБА_1 вказує на неможливість отримання довідки про трудову діяльність за цей період, оскільки архівні документи знаходять на тимчасово окупованої території міста Дебальцево.

Записом № 11 встановлено, що 21 березня 1995 року позивача прийнято у механічний цех машиністом хопер-дозаторної вертушки 5 розряду на колійну машинну станцію № 10 Донецької залізниці, наказ від 20 березня 1995 року; записом № 14 - 02 червня 2008 року звільнено за переводом на Колійну машинну станцію № 9, наказ від 02 червня 2008 року.

Довідкою структурного підрозділу Лиманської колійної машинної станції від 03 лютого 2021 року № 36 додатково підтверджується, що позивач у період з 21 березня 1995 року по 02 червня 2008 року працював на колійній машинній станції № 10.

На підтвердження періодів роботи на Донецькій залізниці позивачем також надано посвідчення на право управління хопер-дозаторною вертушкою, яке датовано 05 жовтня 1989 року.

Враховуючи наведені документи у їх сукупності, а також те, що всі записи трудової книжки містять відомості про особу, яка вчинила ці записи, підпис цієї особи, записи завірені печаткою підприємства, а тому достовірність записів сумніву не викликає, суд дійшов висновку, що матеріалами справи належним чином підтверджується зайнятість позивача в спірні періоди роботи. Доказів, які б спростовували факт роботи позивача у спірні періоди, суду не надано.

Слід також зазначити, що трудова книжка ОСОБА_1 серії БТ-І за номером НОМЕР_2 від 19 травня 1981 року заповнена відповідно до Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженої постановою Держкомпраці СРСР від 20 липня 1974 року № 162 (далі - Інструкція № 162), та Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захистунаселення України 29 липня 1993 року № 58 (далі - Інструкція № 58).

Абзацом 1 пункту 2.11 Інструкції № 162 встановлено, що після зазначення дати заповнення трудової книжки працівник своїм підписом завіряє правильність внесених відомостей. […].

Отже, за змістом наведеної норми відповідальним за заповнення трудової книжки є підприємство роботодавець.

За правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду від 06 березня 2018 року у справі № 754/14898/15-а, не всі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальною обставиною є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів та ведення трудової книжки.

Враховуючи наведене, суд вважає, що недолік оформлення трудової книжки відповідачем виявлено вірно, але він не може вважатися достатньою підставою для відмови позивачеві у зарахуванні спірних періодів роботи на підставі трудової книжки, оскільки вина позивача в тому, що трудова книжка заповнена роботодавцем із порушенням встановленого порядку, відсутня.

З огляду на викладене суд дійшов висновку, що відповідачем протиправно незараховано періоди роботи з 19 травня 1981 року по 04 лютого 1987 року, з 28 лютого 1987 року по 28 січня 1988 року, з 05 лютого 1988 року по 16 березня 1995 року, з 21 березня 1995 року по 31 грудня 1998 року до страхового стажу позивача, а тому позовні вимоги про визнання протиправним та скасування рішення відповідача від 20 січня 2021 року № 2 про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах підлягають задоволенню.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання відповідача призначити позивачеві пенсію за віком з 20 січня 2021 року суд зазначає наступне.

За змістом статті 81 Закону № 1788-XII призначення і оформлення документів для їх виплати здійснюється органами Пенсійного фонду України, а тому відповідач має виключну компетенцію в питаннях призначення, перерахунку та виплати пенсії позивачеві.

За таких обставин та з метою належного та ефективного захисту прав позивача суд дійшов висновку, що належним способом захисту є зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 18 січня 2021 року про призначення пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону № 1058-IV з зарахуванням до страхового стажу періодів роботи з 19 травня 1981 року по 04 лютого 1987 року, з 28 лютого 1987 року по 28 січня 1988 року, з 05 лютого 1988 року по 16 березня 1995 року, з 21 березня 1995 року по 31 грудня 1998 року.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд вказує, що відповідно до частини третьої статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. […].

З огляду на часткове задоволення позовних вимог, то судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 139, 241 - 246, 255, 295 КАС України, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Бахмутсько-Лиманського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання до вчинення певних дій задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Бахмутсько-Лиманського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області від 20 січня 2021 року № 2 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком.

Зобов`язати Бахмутсько-Лиманське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області (, місце знаходження: вул. Миру, буд. 35, м. Бахмут, Донецька область, 84500) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) від 18 січня 2021 року про призначення пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із зарахуванням до страхового стажу періодів роботи з 19 травня 1981 року по 04 лютого 1987 року, з 28 лютого 1987 року по 28 січня 1988 року, з 05 лютого 1988 року по 16 березня 1995 року, з 21 березня 1995 року по 31 грудня 1998 року.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Бахмутсько-Лиманське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області (, місце знаходження: вул. Миру, буд. 35, м. Бахмут, Донецька область, 84500) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) судовий збір у розмірі 700 (сімсот) гривень.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції шляхом подання апеляційної скарги через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 13 квітня 2021 року.

Суддя Ю.М. Льговська