Справа № 420/133/20
Суддя: Завальнюк І.В.
Дата ухвалення: 2021-03-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/133/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2021 року Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Завальнюка І.В.,

за участю секретаря - Салюк О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби в Одеській області про визнання протиправним та скасування наказу, визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, вимоги, рішення про застосування штрафних санкцій,

ВСТАНОВИВ :

Позивач звернувся до суду із вказаним адміністративним позовом, в якому просив визнати протиправним та скасувати наказ ГУ ДПС в Одеській області № 976 від 18.10.19 «Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ФОП ОСОБА_1 »; визнати протиправним та скасувати акт перевірки від 07.11.19 № 300/15-32-33-05/ НОМЕР_1 «Про результати документальної позапланової перевірки фізичної особи - платника податків ОСОБА_1 щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01.01.16 по 31.12.18, дотримання законодавства щодо укладання трудового договору, оформлення трудових відносин працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.16 по 31.12.18»; визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 10.12.19 №№ , , , , , , ; рішення про застосування штрафних санкцій № від 10.12.19; вимогу про сплату боргу № Ф- від 10.12.19.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що передумови для проведення документальної позапланової виїзної перевірки визначені ст. 78 ПК України, проте наказ ГУ ДПС в Одеській області № 976 від 18.10.2019 «Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ФОП ОСОБА_1 » не містить підстав і посилань, які б надавали контролюючому органу право на проведення такої перевірки. В свою чергу, невиконання вимог ст. 78 ПК України призводить до визнання перевірки незаконною та відсутності правових наслідків такої, а саме компетенції контролюючого органу на складання акту та прийняття відповідних рішень за результатами зазначеної перевірки. У випадку незаконності перевірки, прийняті за її результатами рішення автоматично підлягають визнанню протиправними та скасуванню. Крім того, з акту перевірки від 07.11.2019 № 300/15-32-33-05/ НОМЕР_1 «Про результати документальної позапланової перевірки фізичної особи - платника податків ОСОБА_1 щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2016 по 31.12.2018, дотримання законодавства щодо укладання трудового договору, оформлення трудових відносин працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2016 по 31.12.2018» вбачається, що аналіз господарської діяльності позивача уповноваженими особами ГУ ДПС в Одеській області проведено на підставі інформаційних баз: АІС Податковий блок, ЦБД, ДРФО тощо: реєстраційні документи, податкові декларації, звіти про нараховані суми єдиного соціального внеску з ЦБД ДРФО за перевіряємий період. В свою чергу, неможливість проведення документальної виїзної перевірки за місцезнаходженням платника податків має бути пов`язана з не допуском посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення перевірки, що у свою чергу, має підтверджуватись відповідним актом про це. Проте такого акт посадовими особами ГУ ДПС в Одеській області складено не було. В акті перевірки зазначено, що перевірка проведена за адресою: АДРЕСА_1 . Однак фактично була проведена документальна невиїзна перевірка у одному з приміщень податкової інспекції.

Ухвалою судді від 13.01.20 ОСОБА_1 відмовлено у відкритті провадження по справі за його позовом до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправним та скасування акту перевірки від 07.11.2019 № 300/15-32-33-05/ НОМЕР_1 «Про результати документальної позапланової перевірки фізичної особи - платника податків ОСОБА_1 щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2016 по 31.12.2018, дотримання законодавства щодо укладання трудового договору, оформлення трудових відносин працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2016 по 31.12.2018». В іншій частині позовних вимог позов залишено без руху.

Ухвалою судді від 10.03.20 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі; ухвалено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Ухвалою суду від 16.03.20 провадження по справі № 420/133/20 зупинено до завершення обмежувальних протиепідемічних заходів.

31.03.20 до суду від ГУ ДПС в Одеській області надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач позовні вимоги не визнав у повному обсязі, в задоволенні позову просив відмовити, зазначивши, що підприємець з направленнями на перевірки від 24.10.19 № 946/33-05, 947/33-05 ознайомився особисто 25.10.19 та цього ж дня позивачу особисто під підпис вручено копію наказу про призначення перевірки. У зв`язку з відсутність офісного приміщення, перевірка проведена за адресою: АДРЕСА_1 . На запит ГУ ДПС в Одеській області від 25.10.19 б/н про надання документів, пов`язаних з діяльністю ФОП ОСОБА_1 , платник податків відмовився від отримання запиту та у подальшому від надання відповідних документів, про що складено акт про відмову від надання документів. При перевірці використано відомості, що містяться в інформаційних базах АІС Податковий блок, ЦБД ДРФО тощо. До перевірки платником не надано документів, які б підтверджували здійснення діяльності у межах заявлених видів діяльності, обраної ставки єдиного податку з 2016 р. по 2018 р. (рух коштів, акти виконаних робіт, накладні та ін.). Отже відсутнє підтвердження здійснення господарської діяльності у межах заявлених видів діяльності, обраної ставки податку з 2016 р. по 2018 р. та достовірності наданих платником до реєстру платників єдиного податку. Надалі у відзиві відтворено зміст акту перевірки від 07.11.2019 № 300/15-32-33-05/ та підсумовано, що висновки за результатами перевірки є обґрунтованими, а позовні вимоги є безпідставними та задоволенню не підлягають.

Ухвалою суду від 13.05.20 провадження у справі № 420/133/20 поновлено та призначено судове засідання на 28.05.20 о 10:30 год.

26.05.20 до суду від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій позивач наголосив на відсутності контраргументів у податкового органу щодо підстав адміністративного позову.

25.08.20 до суду від ГУ ДПС в Одеській області надійшли заперечення на відповідь позивача, відповідно до яких передумовою для проведення перевірки слугувало ненадання підприємцем відповіді на письмовий запит контролюючого органу.

31.08.20 до суду від позивача надійшли пояснення на заперечення відповідача, згідно з якими позивач не отримував жодного письмового запиту ГУ ДПС в Одеській області щодо надання інформації або документів, необхідних для виконання покладених на контролюючий орган функцій і завдань. Також спірний наказ не містить посилань на такі обставини. Крім того, позивач не відмовлявся від надання документів щодо його діяльності, так як запиту від 25.10.2109 б/н щодо цього також не отримував.

Ухвалою суду від 16.09.20 клопотання представника позивача задоволено та витребувано з відділення поштового зв`язку № 4 Одеської дирекції АТ «Укрпошта» за адресою: 66304, м. Подільськ, вул. Мельниченка, 124 оригінал Книги для запису рекомендованих поштових відправлень і повідомлень, що має записи про отримання кореспонденції за 09.07.2019.

Ухвалою суду від 30.09.20 клопотання позивача задоволено та призначено по справі № 420/133/20 судову почеркознавчу експертизу, на вирішення якої поставлено питання: «чи виконані підписи ОСОБА_1 в Книзі для запису рекомендованих поштових відправлень і повідомлень із зазначеною у верхній частині датою « 09.07.2019» та пронумеровано сторінкою 14, підписи «розписка в одержанні (прізвище одержувача)», в стрічці із записом прізвища « ОСОБА_1 » від імені ОСОБА_1 безпосередньо ним, чи іншою особою?». Доручено проведення експертизи експертам Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України. Провадження по справі зупинено до одержання результатів експертизи.

04.03.21 до суду від Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України висновок експерта № 20-6430 судово-почеркознавчої експертизи, складений 18.01.21.

Ухвалою суду від 15.03.21 провадження в адміністративній справі № 420/133/20 поновлено та призначено судове засідання на 22.03.21 о 11:00 год.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги позовні вимоги із викладених у позові, відповіді на відзив та поясненнях на заперечення підстав підтримав у повному обсязі та просив задовольнити позов.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про час та місце судового засідання повідомлений належним чином; його неявка не перешкоджає судовому розгляду.

Вислухавши пояснення учасників справи та дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість адміністративного позову та наявність підстав для його задоволення.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 14.07.2003 зареєстрований Подільською районною державною адміністрацією Одеської області фізичною особою-підприємцем, номер запису 0000712, дата запису 23.09.2005. Видами діяльності підприємця за даними ЄДРПОУ є: 63.99 Надання інших інформаційних послуг, н. в. і. у. (основний); 43.31 Штукатурні роботи; 43.33 Покриття підлоги й облицювання стін; 43.34 Малярні роботи та скління; 43.39 Інші роботи із завершення будівництва; 43.91 Покрівельні роботи; 43.99 Інші спеціалізовані будівельні роботи, н. в. і. у.; 47.19 Інші види роздрібної торгівлі в неспеціалізованих магазинах; 47.52 Роздрібна торгівля залізними виробами, будівельними матеріалами та санітарно-технічними виробами в спеціалізованих магазинах; 47.54 Роздрібна торгівля побутовими електротоварами в спеціалізованих магазинах; 43.11 Знесення; 43.22 Монтаж водопровідних мереж, систем опалення та кондиціонування.

З огляду на матеріли справи, на підставі пп. 78.1.4 п. 78.1 ст. 78 ПК, Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», відповідно до наказу ГУ ДПС в Одеській області від 18.08.19 № 976, заступник начальника відділу контрольно-перевірочної роботи фізичних осіб управління податків і зборів з фізичних осіб ГУ ДПС в Одеській області Целих С.О. , головний державний ревізор-інспектор відділу контрольно-перевірочної роботи фізичних осіб управління податків і зборів з фізичних осіб ГУ ДПС в Одеській області Куцак В.В. провели документальну позапланову виїзну перевірку фінансово-господарської діяльності ФОП ОСОБА_1 з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.16 по 31.12.18, дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.16 по 31.12.18, за результатами якої складено акт від 07.11.19 № 300/15-32-33-05/ .

Перевіркою встановлено порушення ФОП ОСОБА_1 вимог:

пп. 2, 3 п. 281.4 ст. 291, пп. 5 пп. 298.2.3 п. 298.2 ст. 298 ПК України в частині здійснення видів діяльності, що не дають право перебувати на спрощеній системі оподаткування;

п. 44.1, п. 44.3 ст. 44 ПК України в частині зберігання первинних документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством;

пп. 3 п. 293.4 ст. 293, п. 293.4 ст. 293 ПК України, у зв`язку із чим занижено податкові зобов`язання з єдиного податку у розмірі 130610,90 грн;

пп. 177.5.2 п. 177.5 ст. 177, п. 177.5 ст. 177, пп. 49.18.2, пп. 49.18.5 п. 49.18 ст. 49 ПК України - встановлено неподання податкових декларацій про доходи та майновий стан за періоди за 2017 р. та 2018 р.;

п. 177.2 ст. 177 ПК України - встановлено заниження податку з доходів від підприємницької діяльності за 2017 - 2018 рр. у розмірі 228942,72 грн, в т.ч. за 2017 р. - 82272,96 грн, за 2018 р. - 146669,76 грн;

ч. 2 п. 1 ст. 7, п. 8 ст. 9, п. 2 ст. 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» - встановлено заниження суми єдиного внеску за 2017 - 2018 рр. у розмірі 238879,08 грн;

ст. ст. 163, 168, 176, п. 177.2 ст. 177, п. 1.1, п. 1.3, п. 1.4 ст. 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України, у зв`язку із чим занижено військовий збір від підприємницької діяльності, що підлягає сплаті до бюджету за 2017 - 2018 рр. в сумі 19078,56 грн;

п. 63.3 ст. 63 ПК України - не надані відомості про об`єкти оподаткування або об`єкти, пов`язані з оподаткуванням, а саме повідомлення за формою № 20-ОПП.

На підставі вищевказаного акту перевірки від 07.11.19 № 300/15-32-33-05/ ГУ ДПС в Одеській області складено:

податкове повідомлення-рішення від 10.12.19 № про збільшення грошового зобов`язання за єдиним податком з фізичних осіб (18050400) в розмірі 130610,90 грн та за штрафною санкцією 32652,73 грн;

податкове повідомлення-рішення від 10.12.19 № про збільшення грошового зобов`язання по військовому збору (11011000) в розмірі 19078,56 грн та за штрафною санкцією 4769,64 грн;

податкове повідомлення-рішення від 10.12.19 № про збільшення грошового зобов`язання по податку на доходи фізичних осіб за результатами річного декларування (11010500) в розмірі 228942,72 грн та за штрафною санкцією 57235,68 грн;

податкове повідомлення-рішення від 10.12.19 № про збільшення грошового зобов`язання по податку на доходів фізичних осіб за результатами річного декларування (11010500) за штрафною санкцією в розмірі 340 грн;

податкове повідомлення-рішення від 10.12.19 № про застосування штрафних (фінансових) санкцій (21081103) в розмірі 510 грн;

податкове повідомлення-рішення від 10.12.19 № про застосування адміністративного штрафу (21081103) в розмірі 170 грн;

податкове повідомлення-рішення від 10.12.19 № про збільшення суми грошового зобов`язання по єдиному податку з фізичних осіб (18050400) в розмірі 130610,90 грн та за штрафною санкцією в розмірі 32652,73 грн.

Також відповідно до ст. 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» ГУ ДПС в Одеській області складено вимогу № Ф- від 10.12.19 про сплату боргу (недоїмки) в розмірі 238879,08 грн.

Крім того, ГУ ДПС в Одеській області прийнято рішення від 10.12.19 № про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску в розмірі 238879,08 грн.

Не погодившись із здійсненим податковим органом контрольним заходом за прийнятими за його результатами рішеннями, позивач звернувся за судовим захистом із даним позовом.

Оцінивши належність, допустимість, достовірність наданих сторонами доказів, а також достатність та взаємний зв`язок у їх сукупності, суд вважає оскаржувані наказ про призначення перевірки та прийняті за результатами документальної позапланової виїзної перевірки рішення - необґрунтованими, а позовні вимоги підлягаючими задоволенню у зв`язку з наступним.

Зі місту оскаржуваного наказу ГУ ДПС в Одеській області № 976 від 18.10.2019 «Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ФОП ОСОБА_1 » вбачається, що останній виданий на підставі пп. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20, пп. 78.1.4 п. 78.1 ст. 78 ПК України та враховуючи доповідну записку заступника начальника управління-начальником відділу контрольно-перевірочної роботи фізичних осіб управління податків і зборів Брік І. від 15.10.19 № 135/11/15-32-33-05.

Так, з огляду на матеріали справи, заступником начальника управління-начальником відділу контрольно-перевірочної роботи фізичних осіб управління податків і зборів Брік І. на ім`я в.о. заступника начальника ГУ ДПС в Одеській області Попозову В. подано доповідну записку від 15.10.19 № 135/11/15-32-33-05 щодо підготовки наказу про проведення документальної виїзної перевірки ФОР ОСОБА_1 ( НОМЕР_1 ).

В доповідній записці зазначено, що Управління податків і зборів з фізичних осіб ГУ ДФС в Одеській області за результатами аналізу податкової інформації, з метою контролю повноти сплати належних сум податків і зборів від підприємницької діяльності та руйнування схем ухилення від оподаткування при здійсненні підприємницької діяльності відповідно до пп. 20.1.20 п. 20.1 ст. 20, пп. 7.1.1 п. 78.1 ст. 78 ПК України підприємцю направлено запит, який отримано особисто ФОП ОСОБА_1 20.07.19, однак станом на 19.09.19 відповідь від ФОП ОСОБА_1 до ГУ ДПС в Одеській області не надходила.

Відповідачем на підтвердження факту направлення на адресу ФОП ОСОБА_1 запиту № 9826/г/15-32-13-05-09 від 17.05.19 надано до суду список № 2160 згрупованих поштових відправлень листів рекомендованих поданих в Одеса-44 (відправник ГУ ДФС), в якому наявне відправлення на адресу ОСОБА_1 за номером 480.

Згідно відповіді директора Одеської дирекції ПАТ «Укрпошта» від 22.11.19 № 27-425, поштове відправлення за номером 480 на ім`я ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 надійшло 09.07.19 до відділення поштового зв`язку № 4 в м. Подільськ Одеської області та вручено 20.07.19 особисто адресату під розпис. Повідомлення № 166 про вручення листа за номером 480 відправлено 20.07.19 згідно вказаної адреси за ф. 119.

За обставин розглядуваного спору, ОСОБА_1 заперечує факт отримання ним поштового відправлення за номером 480, зазначаючи про те, що підпис на чотирнадцятому аркуші в розділі «Розписка в одержанні (прізвище одержувача)» в графах « ОСОБА_1 » у книзі для записів рекомендованих поштових відправлень і повідомлень «ВПЗ Подільськ-4 ЦПЗ № 7 Одеської дирекції АТ «Укрпошта», «ф8», ТОВ «Інтерпрес», яка розпочата та закінчена « 27.06.19-10.08.19», виконана на 48 акр., графи якої заповнені рукописним способом, - про його отримання виконано не ОСОБА_1 , а іншою невідомою особою.

Вирішуючи спір, суд враховує, що оскаржуючи наслідки проведеної контролюючим органом перевірки у вигляді податкових повідомлень-рішень та інших рішень, платник податків не позбавлений можливості посилатись на порушення контролюючим органом вимог законодавства щодо проведення такої перевірки, якщо вважає, що вони зумовлюють протиправність таких податкових повідомлень-рішень. При цьому, таким підставам позову, за їх наявності, суди повинні надавати правову оцінку в першу чергу, а у разі, якщо вони не визнані судом такими, що тягнуть протиправність рішень, прийнятих за наслідками такої перевірки, - переходити до перевірки підстав позову щодо наявності порушень податкового та/або іншого законодавства.

Згідно з висновком експерта В.Р. Сакалюка судово-почеркознавчої експертизи № 20-6430 від 18.01.21 підпис від імені ОСОБА_1 у наданій на експертизу книзі для записів рекомендованих поштових відправлень і повідомлень «ВПЗ Подільськ-4 ЦПЗ № 7 Одеської дирекції АТ «Укрпошта», «ф8», ТОВ «Інтерпрес», яка розпочата та закінчена « 27.06.19-10.08.19», виконана на 48 акр., розміщені на чотирнадцятому аркуші в розділі: «Розписка в одержанні (прізвище одержувача)» в графах « ОСОБА_1 », виконані не самим ОСОБА_1 , а іншою особою (особами).

Частиною 2 статті 74 КАС України визначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до статті 101 КАС України висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені перед експертом, складений у порядку, визначеному законодавством. Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Предметом висновку експерта не можуть бути питання права. Висновок експерта може бути наданий на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи. Висновок експерта викладається у письмовій формі і приєднується до справи. Суд має право за заявою учасників справи або з власної ініціативи викликати експерта для надання усних пояснень щодо його висновку. У висновку експерта повинно бути зазначено: коли, де, ким (ім`я, освіта, спеціальність, а також, за наявності, свідоцтво про присвоєння кваліфікації судового експерта, стаж експертної роботи, науковий ступінь, вчене звання, посада експерта), на якій підставі була проведена експертиза, хто був присутній при проведенні експертизи, питання, що були поставлені експертові, які матеріали експерт використав. Інші вимоги до висновку експерта можуть бути встановлені законодавством. У висновку експерта має бути зазначено, що він попереджений (обізнаний) про відповідальність за завідомо неправдивий висновок, а у випадку призначення експертизи судом - також про відповідальність за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків.

За приписами частини 6 статті 104 КАС України у висновку експерта зазначається, що висновок підготовлено для подання до суду та експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок.

Відповідно до статті 108 КАС України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 90 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивованим у судовому рішенні.

Відповідно до пунктів 1.3-1.4, 1.8. Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 08.10.1998 № 53/5, відповідно до чинного законодавства за дорученням правоохоронних органів, посадових осіб Державної податкової адміністрації України, Державної митної служби України, Державної виконавчої служби, на замовлення адвокатів, захисників та осіб, які самостійно захищають свої інтереси, та їх представників, нотаріусів банківських установ, страхових компаній, а також інших юридичних і фізичних осіб виконуються експертні дослідження, що потребують спеціальних знань та використання методів криміналістики і судової експертизи. Результати експертних досліджень викладаються в письмових висновках експертних досліджень згідно з чинним законодавством України.

Під час проведення експертиз (експертних досліджень) з метою виконання певного експертного завдання експертами застосовуються відповідні методи дослідження, методики проведення судових експертиз, а також нормативно-правові акти та нормативні документи (міжнародні, національні та галузеві стандарти, технічні умови, правила, норми, положення, інструкції, рекомендації, переліки, настановчі документи Держспоживстандарту України), а також чинні республіканські стандарти колишньої УРСР та державні класифікатори, галузеві стандарти та технічні умови колишнього СРСР, науково-технічна, довідкова література, програмні продукти тощо.

При цьому належність доказу означає встановлення інформації (фактичних даних), які визначають предмет доказування. Зміст фактичних даних повинен відповідати їх формі, а саме документально підтверджувати певні обставини, на які посилається сторона, тобто мати ознаку допустимості, що виключає суперечливість поєднання змісту та форми доказу. Останній критерій є обов`язковою ознакою для правової придатності доказу та його достовірності, що, в свою чергу, визначає якісну оцінку вже наявного доказу як належного та допустимого, тобто дозволяє перевірити його правдоподібність та відповідність реальній дійсності у співвідношенні з іншими засобами доказування.

Вирішуючи спір, суд враховує, що висновок експерта не має наперед встановленого значення, йому не надається перевага перед іншими доказами і, як всі інші докази, він оцінюється судом за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

В той же час, з урахуванням доводів сторін, викладених у заявах по суті справи, суд надає пріоритетне значення висновку В.Р. Сакалюка судово-почеркознавчої експертизи № 20-6430 від 18.01.21, оскільки останній узгоджується з іншими матеріалами справи. При цьому відповідачем жодним чином не спростовано стверджувану ним інформацію про те, що ОСОБА_1 20.07.19 отримано запит ГУ ДПС в Одеській області від 17.05.19 № 9826/15-32-13-05-09, що в подальшому слугувало підставою для складання доповідної записки начальником управління-начальником відділу контрольно-перевірочної роботи фізичних осіб управління податків і зборів Брік І. на ім`я в.о. заступника начальника ГУ ДПС в Одеській області Попозову В. від 15.10.19 № 135/11/15-32-33-05 щодо підготовки наказу про проведення документальної виїзної перевірки ФОР ОСОБА_1 та безпосередньо видання спірного наказу ГУ ДПС в Одеській області № 976 від 18.10.2019 «Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ФОП ОСОБА_1 ».

Відповідно до підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 ПК України контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Посадові та службові особи контролюючих органів зобов`язані, зокрема дотримуватися Конституції України та діяти виключно у відповідності з цим Кодексом та іншими законами України, іншими нормативними актами; не допускати порушень прав та охоронюваних законом інтересів громадян, підприємств, установ, організацій (підпункти 21.1.1, 21.1.4 пункту 21.1 статті 21 ПК України).

Глава 8 розділу ІІ ПК України визначає види перевірок, які можуть бути проведені контролюючими органами, а також порядок та процедуру їх проведення. Зокрема, встановлюється чітке розмежування щодо порядку допуску до виїзних та невиїзних перевірок, а також щодо місця проведення зазначених перевірок.

При цьому приписи ПК України в цій частині установлюють і певні правила поведінки при здійсненні перевірки як для суб`єкта владних повноважень, так і для платника податків, чітке дотримання яких вимагається задля забезпечення балансу між публічними і приватними інтересами.

Допуск посадових осіб контролюючих органів до проведення документальної планової/позапланової виїзної перевірки здійснюється згідно із статтею 81 цього Кодексу. Документальна планова/позапланова невиїзна перевірка здійснюється у порядку, передбаченому статтею 79 цього Кодексу (пункт 77.6 статті 77, пункт 78.5 статті 78 ПК України).

Стаття 78 ПК України визначає підстави для здійснення документальних позапланових перевірок.

Зі змісту оскаржуваного наказу ГУ ДПС в Одеській області № 976 від 18.10.19 «Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ФОП ОСОБА_1 » вбачається, що останній виданий на підставі пп. 78.1.4 п. 78.1 ст. 78 ПК України, який передбачає, що документальна позапланова перевірка здійснюється якщо виявлено недостовірність даних, що містяться у податкових деклараціях, поданих платником податків, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначено виявлену недостовірність даних та відповідну декларацію протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем отримання запиту.

Підтвердженням ненадання платником податків ФОП ОСОБА_1 пояснень та їх документальних підтверджень на письмовий запит контролюючого органу в наказі зазначено доповідну записку заступника начальника управління-начальником відділу контрольно-перевірочної роботи фізичних осіб управління податків і зборів Брік І. від 15.10.19 № 135/11/15-32-33-05, в які зазначено що Управління податків і зборів з фізичних осіб ГУ ДФС в Одеській області за результатами аналізу податкової інформації, з метою контролю повноти сплати належних сум податків і зборів від підприємницької діяльності та руйнування схем ухилення від оподаткування при здійсненні підприємницької діяльності відповідно до пп. 20.1.20 п. 20.1 ст. 20, пп. 7.1.1 п. 78.1 ст. 78 ПК України підприємцю направлено запит, який отримано особисто ФОП ОСОБА_1 20.07.19, однак станом на 19.09.19 відповідь від ФОП ОСОБА_1 до ГУ ДПС в Одеській області не надходила

Однак в ході судового розгляду справи судом встановлено, що ФОП ОСОБА_1 не виконував підпис у книзі для записів рекомендованих поштових відправлень і повідомлень «ВПЗ Подільськ-4 ЦПЗ № 7 Одеської дирекції АТ «Укрпошта», «ф8», ТОВ «Інтерпрес», яка розпочата та закінчена « 27.06.19-10.08.19», виконана на 48 акр., розміщений на чотирнадцятому аркуші в розділі: «Розписка в одержанні (прізвище одержувача)» в графах « ОСОБА_1 », що свідчить про неотримання платником податків письмового запиту контролюючого органу. При цьому до суду не надано копії зазначеного запиту, в якому обов`язково зазначається виявлена недостовірність даних, яка зумовила його подання та обсяг пояснень і доказів на їх підтвердження, що вимагаються від платника податків.

Відповідно до п. 78.4 ст. 78 ПК України про проведення документальної позапланової перевірки керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу приймає рішення, яке оформлюється наказом.

Підстави, за наявності яких здійснюється документальна позапланова перевірка, встановленні пунктом 78.1 статті 78 Податкового кодексу України, однією з яких (78.1.4) є виявлено недостовірність даних, що містяться у податкових деклараціях, поданих платником податків, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначено виявлену недостовірність даних та відповідну декларацію протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем отримання запиту.

Пунктом 73.3 статті 73 ПК України передбачено, що контролюючі органи мають право звернутися до платників податків та інших суб`єктів інформаційних відносин із письмовим запитом про подання інформації (вичерпний перелік та підстави надання якої встановлено законом), необхідної для виконання покладених на контролюючі органи функцій, завдань, та її документального підтвердження.

Такий запит підписується керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу і повинен містити: підстави для надіслання запиту відповідно до цього пункту, із зазначенням інформації, яка це підтверджує; перелік інформації, яка запитується, та перелік документів, які пропонується надати; печатку контролюючого органу.

Письмовий запит про подання інформації надсилається платнику податків або іншим суб`єктам інформаційних відносин за наявності хоча б однієї з таких підстав, зокрема, виявлено недостовірність даних, що містяться у податкових деклараціях, поданих платником податків.

За змістом пункту 10 Порядку періодичного подання інформації органам державної податкової служби та отримання інформації зазначеними органами за письмовим запитом, затвердженого постановою КМУ № 1245 від 27.12.10, запит щодо отримання податкової інформації від платників податків та інших суб`єктів інформаційних відносин оформляється на бланку органу державної податкової служби та підписується керівником (заступником керівника) зазначеного органу. У запиті зазначаються: посилання на норми закону, відповідно до яких орган державної податкової служби має право на отримання такої інформації; підстави для надіслання запиту; опис інформації, що запитується, та в разі потреби перелік документів, що її підтверджують.

Відповідно до пункту 12 Порядку № 1245, письмовий запит про подання інформації надсилається суб`єкту інформаційних відносин, зокрема, виявлення недостовірності даних, що містяться у податкових деклараціях, поданих платником податків.

Таким чином, обов`язковою передумовою здійснення документальної позапланової виїзної перевірки є направлення платнику податків письмового запиту про надання пояснень та їх документального підтвердження. Платник податків зобов`язаний подавати інформацію, визначену в запиті контролюючого органу, та її документальне підтвердження. У контролюючого органу є право на оцінку пояснень платника податків і їх документальних підтверджень.

Виявлені факти, які свідчать про недостовірність даних, що містяться у податкових деклараціях, поданих платником податків, можуть бути підставою для проведення перевірки лише у випадку, коли сумніви не усунуті наданими поясненнями та документальними підтвердженнями.

Виїзна перевірка має проводиться виключно за місцезнаходженням платника податків чи місцем розташування об`єкта права власності, стосовно якого проводиться така перевірка. У разі ж якщо перевірка проводиться в приміщенні контролюючого органу, то така перевірка є невиїзною.

Відповідно до п. 13 Порядку № 1245 запит вважається врученим, якщо його надіслано поштою листом з повідомленням про вручення за податковою адресою або надано під розписку суб`єкту інформаційних відносин або його посадовій особі, а в разі направлення в електронному вигляді з використанням засобів телекомунікаційного зв`язку з накладенням кваліфікованого електронного підпису керівника (заступника керівника) органу державної податкової служби - у разі надходження сформованого програмним забезпеченням повідомлення про доставку.

Як передбачено у пункті 73.3 статті 73 ПК України, платники податків та інші суб`єкти інформаційних відносин зобов`язані подавати інформацію, визначену в запиті контролюючого органу, та її документальне підтвердження (крім проведення зустрічної звірки) протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем отримання запиту (якщо інше не передбачено цим Кодексом). У разі якщо запит складено з порушенням вимог, визначених абзацами першим - п`ятим цього пункту, платник податків звільняється від обов`язку надавати відповідь на такий запит.

Таким чином, судом встановлено, що призначення та проведення перевірки контролюючим органом здійснено з порушенням пп.78.1.4 п. 78.1 ст.78 Податкового кодексу України, оскільки платником податків письмовий запит контролюючого органу фактично не отриманий, адже підпис від імені платника податку про отримання поштового відправлення виконано іншою особою.

При цьому відповідачем порушено абз. 5 пп. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75 Податкового кодексу України, оскільки фактично перевірку позивача було проведено не за його місцезнаходженням, а в приміщенні контролюючого органу, що фактично свідчить про проведення невиїзної перевірки.

Положення статті 19 Конституції України встановлюють, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

При цьому кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб (стаття 55 Конституції України).

Право на судовий захист відображене і у частині першій статті 5 КАС України, відповідно до якої кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Завданням адміністративного судочинства є ефективний захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. Відповідно, у випадку звернення зацікавленої особи з позовом до суду, адміністративний суд повинен надати правову оцінку діям суб`єкта владних повноважень при прийнятті того чи іншого рішення та перевірити його відповідність критеріям правомірності, які пред`являються до рішень суб`єктів владних повноважень та які закріплені у статті 2 КАС України.

Враховуючи встановлені обставини справи, а також беручи до уваги те, що контролюючі органи та їх посадові особи при виконанні владних повноважень, у тому числі при прийнятті наказів та проведення позапланової перевірки, зобов`язані діяти на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Податковим кодексом України, та не допускати згідно зі статтею 21 Податкового кодексу України порушень прав та охоронюваних законом інтересів громадян, підприємств, установ, організацій, доводи позивача про те, що призначення та проведення перевірки контролюючим органом здійснено з порушенням вимог пп.78.1.4 п. 78.1 ст.78 Податкового кодексу України та абз. 5 пп. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75 Податкового кодексу України є правильним та знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду справи.

Вирішуючи спір, суд враховує, що перевірка є способом реалізації владних управлінських функцій контролюючим органом як суб`єктом владних повноважень, який зобов`язаний діяти тільки на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України та законами України. Невиконання вимог закону щодо підстави для проведення документальної позапланової перевірки призводить до визнання перевірки незаконною та не породжує правових наслідків такої перевірки, акт перевірки, виходячи із положень щодо допустимості доказів, закріплених частиною другою статті 74 Кодексу адміністративного судочинства України, не може визнаватися допустимим доказом у справі, оскільки одержаний з порушенням порядку, встановленого законом.

Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду у складі судової палати з розгляду справи щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду від 22 вересня 2020 року по справі № 520/8836/18, адміністративне провадження № К/9901/24146/19.

Таким чином, податкові повідомлення-рішення від 10.12.19 №№ , , , , , , , рішення про застосування штрафних санкцій № від 10.12.19, вимога про сплату боргу № Ф- від 10.12.19 - прийняті за наслідками перевірки та на підставі акту перевірки, який є недопустимим доказом, не можуть вважатись правомірними та підлягають скасуванню.

В означеній постанові від 22 вересня 2020 року по справі № 520/8836/18 Верховний Суд також відзначив, що з урахуванням того, що при оскарженні податкового повідомлення-рішення платник податків не позбавлений можливості посилатись на порушення контролюючим органом законодавства щодо проведення перевірки, якщо вважає, що вони зумовлюють протиправність такого рішення, і при цьому,таким підставам позову, за їх наявності, суди повинні надавати правову оцінку в першу чергу, колегія суддів вважає, що встановлені судами обставини щодо протиправності призначення та проведення відповідачем перевірки, за наслідками якої і було прийнято оскаржуване податкове повідомлення - рішення, є достатніми для висновку про протиправність податкового повідомлення - рішення, а тому відсутня необхідність перевірки порушення позивачем положень податкового законодавства, як підстави для донарахування сум грошових зобов`язань.

Згідно з ч.5 ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Перевіряючи обґрунтованість та законність дій та рішень суб`єкта владних повноважень, суд враховує наведене нормативне регулювання та вимоги частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури.

Суд також враховує встановлений ст.3 Конституції України, ст. 6 КАС України принцип верховенства права, який в адміністративному судочинстві зобов`язує суд надавати законам та іншим нормативно-правовим актам тлумачення у спосіб, який забезпечує пріоритет прав людини при вирішенні справи. Тлумачення законів та нормативно-правових актів не може спричиняти несправедливих обмежень прав людини.

У практиці Європейського Суду з прав людини, зокрема, у справах «Щокін проти України» (Shchokin v. Ukraine), заяви № 23759/03 та 37943/06, рішення від 14 жовтня 2010 року та «Серков проти України» (Serkov v. Ukraine), заява № 39766/05, рішення від 7 липня 2011 року ЄСПЛ дійшов висновку що, по-перше, національне законодавство не було чітким та узгодженим та не відповідало вимозі «якості» закону і не забезпечувало адекватного захисту осіб від свавільного втручання у права заявника; по-друге, національними органами не було дотримано вимоги податкового законодавства щодо застосування підходу, який був би найбільш сприятливим для заявника, коли в його справі національне законодавство припускало неоднозначне трактування.

У зв`язку з викладеним, протиправне винесення податковим органом оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, рішення про застосування штрафних санкцій, вимоги про сплату боргу - становить втручання у мирне володіння майном суб`єкта господарювання, що порушує статтю 1 Першого протоколу до Конвенції.

Вирішуючи спір, суд також враховує, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі "Суомінен проти Фінляндії" (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року).

Суд акцентує увагу на приписах ч. 2 ст. 77 КАС України, відповідно до якої в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Однак, всупереч наведеним вимогам відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не надав суду достатніх беззаперечних доказів на обґрунтування обставин, які слугували підставою для призначення позапланової документальної виїзної перевірки і не довів правомірності оскаржуваних наказу та прийнятих за результатами незаконної перевірки рішень, у зв`язку із чим останні підлягають скасуванню.

Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. При цьому згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Зважаючи на встановлені у справі обставини та з огляду на приписи норм чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку про обґрунтованість адміністративного позову та наявність підстав для його задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з ч. 5, ч. 6 ст. 137 КАС України розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, перекладача чи експерта встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів. Розмір витрат на оплату робіт (послуг) залученого стороною спеціаліста, перекладача чи експерта має бути співмірним із складністю відповідної роботи (послуг), її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт (надання послуг).

Відповідно до ч. 8 ст. 137 КАС України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно акту здачі-приймання висновку судового експерта № 20-6430 від 18.01.21 експертом витрачено 38 людино-годин; загальна вартість 7 452,86 грн (30 год. х 163,44 грн + 1242,14 грн (ПДВ)).

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

У рішенні ЄСПЛ від 23 січня 2014 року у справі "East/West Alliance Limited" проти України" (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

У зазначеному рішенні ЄСПЛ також підкреслено, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певну суму, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою (269).

Крім того, у пункті 154 рішення Європейського суду з прав людини у справі Lavents v. Latvia (заява 58442/00) зазначено, що згідно зі статтею 41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму.

При вирішенні вказаного питання, суд враховує, що експертний висновок, оплачений позивачем та долучений до матеріалів справи з метою доведення стороною позивача своєї позиції, а понесені витрати безпосередньо пов`язані з розглядом цієї справи.

Надані до суду докази в сукупності підтверджують розмір понесених ОСОБА_1 витрат на послуги з проведення експертизи в сумі 7452,86 грн, а також судового збору в сумі 8448,75, а всього 15 901,61 грн, у зв`язку із чим останні підлягають стягненню з відповідача за правилами ст. 139 КАС України.

Повний текст рішення складено в перший день після відновлення працездатності судді.

Керуючись ст.ст. 139, 242-246 КАС України, суд

?

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ; ІПН НОМЕР_2 ) до Головного управління Державної податкової служби в Одеській області (65044, м. Одеса, вул. Семінарська, 5; ) про визнання протиправним та скасування наказу, визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, вимоги, рішення про застосування штрафних санкцій задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Державної податкової служби в Одеській області № 976 від 18.10.2019 «Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ФОП ОСОБА_1 »

Визнати протиправними та скасувати винесені Головним управлінням Державної податкової служби в Одеській області податкові повідомлення-рішення від 10.12.2019 №№ , , , , , , , рішення про застосування штрафних санкцій № від 10.12.2019, вимогу про сплату боргу № Ф- від 10.12.2019.

Стягнути з бюджетних асигнувань Головного управління ДПС в Одеській області на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 15 901,61 грн (п`ятнадцять тисяч дев`ятсот одна гривня 61 копійка).

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 255 КАС України.

Рішення може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 12 квітня 2021 року.

Суддя І.В. Завальнюк