Справа № 160/12941/19
Суддя: Прокопчук Т.С.
Дата ухвалення: 2021-03-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

31 березня 2021 року м. Дніпросправа № 160/12941/19

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Прокопчук Т.С. (доповідач),

суддів: Шлай А.В., Кругового О.О.,

за участю секретаря судового засідання Іотової А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі апеляційну скаргу Офісу великих платників податків Державної податкової служби

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 серпня 2020 року (головуючий суддя: Тулянцева І.В.) по адміністративній справі № 160/12941/19, розглянутої в порядку загального позовного провадження

за позовом Публічного акціонерного товариства «Дніпровський металургійний комбінат» до Офісу великих платників податків Державної податкової служби, правонаступником якого є Східне міжрегіональне управління Державної податкової служби по роботі з великими платниками податків, про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач Публічне акціонерне товариство «Дніпровський металургійний комбінат» (далі ПАТ «ДМК» ) 20 грудня 2019 року звернувся до суду з позовом до відповідача Офісу великих платників податків Державної податкової служби , в якій просить визнати протиправним та скасувати прийняті відповідачем 24 вересня 2019 року

- податкове повідомлення-рішення форми «В4» № про зменшення розміру від`ємного значення суми податку на додану вартість, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду по декларації за травень 2019 року в сумі 10 912 787,00 грн.

- податкове повідомлення-рішення форми «Н» № про застосування штрафу в розмірі 50% у сумі 279 598, 50 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані невідповідністю висновків акту документальної позапланової виїзної перевірки від 16.08.2019 року №101/28-10-46-06/05393043 щодо відсутності реального виконання господарських угод з контрагентами ТОВ «БІЗНЕС-ПРОМ-КОМ», ТОВ «ВТС-УКРСНАБПРОМ», ТОВ «ІНДАСТРІАЛ СЕРВІС КОМПАНІ», ТОВ МІЯ УКРАЇНА», ТОВ «НОВІ ФЕРОТЕХНОЛОГІЇ», ПП «СПЕЦМОНТАЖНАЛАДКА», ТОВ «СЬОР-РЕФ ГРУП», ТОВ «МЕТАЛУРГБУДСЕРВІС», ТОВ «ДНІПРОБУДРЕМОНТ дійсним обставинам, оскільки вони ґрунтуються на аналізі податкової інформації, яка міститься в АІС «Податковий блок», без належного дослідження наданих позивачем до перевірки первинних документів.

Стосовно порушення абз. «г» п. 198.5 ст. 198 ПК України, а саме, заниження суми рядка 4.1. податкових зобов`язань з ПДВ за квітень-травень 2019 року на суму 559 197,00 грн., зазначено, що позивачем у квітні-травні 2019 року встановлено непридатність частини товарно-матеріальних цінностей (ТМЦ) первісному призначенню, у зв`язку з чим прийнято рішення про уцінку таких ТМЦ та переведення їх в балансовому обліку на рахунки ресурсоутворюючих відходів (лом), про що складено відповідні первинні документи.

Оскільки уцінені ТМЦ в подальшому призначались та фактичновикористані позивачем в оподаткованих операціях у межах господарської діяльності, а саме, у виробництві власної металопродукції, яка в подальшому реалізована, це мало наслідком включення вартості цих ТМЦ до об`єкту оподаткування (готової продукції), а тому у ПАТ «ДМК» не виникло обов`язку для нарахування податкових зобов`язань з ПДВ за п.198.5 статті 198 ПК України за результатами здійснення операцій з уцінки ТМЦ та списання їх на рахунок ресурсоутворюючих відходів із подальшим списання у виробництво.

У відзиві на позов відповідач посилається на неправомірність доводів позивача та відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 серпня 2020 року позов задоволений, визнані протиправними та скасовані податкові повідомлення-рішення Офісу великих платників податків ДПС від 24.09.2019 року №, №, на користь позивача стягнуті за рахунок бюджетних асигнувань Офісу великих платників податків ДПС судові витрати у розмірі 19 210,00 грн.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій апелянт просить рішення скасувати з підстав порушення судом норм матеріального права, та прийняти постанову, якою в задоволенні позову відмовити.

Податковим органом також заявлено клопотання про заміну відповідача по справі №160/12941/19 з Офісу великих платників податків Державної податкової служби на правонаступника Східне міжрегіональне управління Державної податкової служби по роботі з великими платниками податків.

Статтею 52 КАС України визначено, що у разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії судового процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником. Усі дії, вчинені в адміністративному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього в такій самій мірі, у якій вони були б обов`язкові для особи, яку він замінив.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №893 від 30.09.2020 року «Деякі питання територіальних органів Державної податкової служби», а також постанови Кабінету Міністрів України № 227 від 6.09.2019 року(зі змінами) «Про утворення територіальних органів Державної податкової служби», наказом ДПС Украни №643 від 12.11.2020 року затверджено Положення про Східне міжрегіональне управління Державної податкової служби по роботі з великими платниками податків, яке є правонаступником майна, прав та обов`язків Офісу великих платників ДПС.

Враховуючи дані обставини колегія суддів вважає можливим здійснити заміну відповідача по справі №160/12941/19 з Офіса великих платників ДПС.на його правонаступника Східне міжрегіональне управління Державної податкової служби по роботі з великими платниками податків.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач зазначає про правомірність прийнятого судом першої інстанції рішення, в зв`язку з чим просить залишити його без змін, а скаргу без задоволення.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч.1, 2, 3 ст. 242 КАС України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Крім того, ст.2 та ч.4 ст. 242 КАС України встановлюють, що судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Зазначеним вимогам процесуального закону рішення суду першої інстанції відповідає, в зв`язку з чим вимоги апеляційної скарги є не обґрунтованими з огляду на наступне.

Із матеріалів справи вбачається, що на підставі направлень, та наказу Офісу великих платників податків ДФС №1504 від 19.07.2019 року, податковим органом проведена документальна позапланова виїзна перевірка ПАТ «ДМК» з питань перевірки формування від`ємного значення податку на додану вартість (ПДВ) по декларації за травень 2019 року,за результатами якої складено акт від 16.08.2019 №101/28-10-46-06/05393043.

Перевіркою встановлено порушення позивачем вимог п.198.1, п. 198.2, абз. г) п. 198.5 ст. 198, п. 200.1, абз. «в» п. 200.4 ст. 200 ПК України, внаслідок чого завищено суму від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду по декларації з ПДВ за травень 2019 року на 10 928 344 грн.;

- п. 201.10 ст. 201 ПК України в частині відсутності виписки та не здійснення реєстрації податкових накладних / розрахунків коригування до податкових накладних (відсутня реєстрація) в Єдиному реєстрі податкових накладних на суму 559 197 грн.

На підставі акту перевірки 24 вересня 2020 року контролюючим органом прийнято податкові повідомлення-рішення:

№ за формою «В4» про зменшення розміру від`ємного значення суми податку на додану вартість, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду, в сумі 10 912 787,00 грн.;

податкове повідомлення-рішення № за формою «Н» про застосування штрафу в розмірі 50% у сумі 279 598, 50 грн.

Оскаржені в адміністративному порядку податкові повідомлення-рішення залишені без змін, а скарга без задоволення, після чого позивач звернувся до суду із відповідним позовом.

Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства встановлені Податковим кодексом України (далі - ПК України).

За змістом ст. 198 ПК України право платника податків на включення сум податку на додану вартість (далі - ПДВ) до податкового кредиту обумовлено юридичним складом, до якого входять такі юридичні факти, як придбання цим платником податків товарів (робіт, послуг), основних фондів (необоротних активів) (щодо останніх, крім того, будівництво, спорудження, створення), призначених для використання в оподатковуваних операціях, що відповідають цілям його господарської діяльності; підтвердження обліковими, розрахунковими документами, зокрема щодо податкового кредиту - податковою накладною, виписаною постачальником-платником ПДВ, митною декларацією (іншими подібними документами, перелік яких встановлений п. 201.11 ст.201 ПК України) сум витрат на придбання товару (робіт, послуг) та ПДВ, нарахованого (сплаченого) в ціні придбання товару (робіт, послуг).

Відповідно до п. 198.5 ст. 198 ПК України, платник податку зобов`язаний нарахувати податкові зобов`язання, виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до п.189.1 ст.189 цього Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни, встановлені цим Кодексом для такої реєстрації, зведену податкову накладну за товарами/послугами, необоротними активами, придбаними/виготовленими з податком на додану вартість (для товарів/послуг, необоротних активів, придбаних або виготовлених до 1 липня 2015 року, - у разі якщо під час такого придбання або виготовлення суми податку були включені до складу податкового кредиту), у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи призначаються для їх використання або починають використовуватися: а) в операціях, що не є об`єктом оподаткування відповідно до ст. 196 цього Кодексу (крім випадків проведення операцій, передбачених пп.196.1.7 п. 196.1 ст. 196 цього Кодексу) або місце постачання яких розташоване за межами митної території України; б) в операціях, звільнених від оподаткування відповідно до ст.197, підрозділу 2 розділу XX цього Кодексу, міжнародних договорів (угод) (крім випадків проведення операцій, передбачених пп.197.1.28 п. 197.1 ст.197 цього Кодексу та операцій, передбачених п. 197.11 с. 197 цього Кодексу); в) в операціях, що здійснюються платником податку в межах балансу платника податку, у тому числі передача для невиробничого використання, переведення виробничих необоротних активів до складу невиробничих необоротних активів; г) в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку (крім випадків, передбачених п.189.9 ст. 189 цього Кодексу).

У разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи в подальшому починають використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності, у тому числі переведення невиробничих необоротних активів до складу виробничих необоротних активів, платник податку може зменшити суму податкових зобов`язань, що були нараховані відповідно до цього пункту, на підставі розрахунку коригування до податкової накладної, зазначеної в абзаці першому цього пункту, зареєстрованого в Єдиному реєстрі податкових накладних.

З метою застосування цього пункту податкові зобов`язання визначаються по товарах/послугах, необоротних активах: придбаних для використання в неоподатковуваних операціях - на дату їх придбання; придбаних для використання в оподатковуваних операціях, які починають використовуватися в неоподатковуваних операціях, - на дату початку їх фактичного використання, визначену в первинних документах, складених відповідно до Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

У разі якщо на момент перевірки платника податку контролюючим органом в акті вибіркової (часткової) інвентаризації, проведеної платником податку на вимогу такого органу, виявлено нестачу придбаних таким платником товарів (крім випадку, якщо така нестача обумовлена знищенням внаслідок дії обставин непереборної сили, що підтверджу ється відповідно до законодавства), для цілей розділу V цього Кодексу, такі товари вважаються використаними платником податку в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку.

Виходячи із наведених положень п. 198.5 ст. 198 ПК України, платник податку зобов`язаний нарахувати податкові зобов`язання за товарами, придбаними з податком на додану вартість, у тому разі, якщо вони починають використовуватися в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку.

Відповідно до п. 200.1, 200.2 ст. 200 ПК України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду; при позитивному значенні суми, розрахованої згідно з п. 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом.

Згідно з п. 200.4 ст. 200 ПК України, при від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума:

а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до п. 200-1.3 ст. 200-1цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу

б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до п.200-1.3 ст. 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету;

в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Правові наслідки у вигляді виникнення права платника податку на формування податкового кредиту наступають лише у разі реального (фактичного) вчинення господарських операцій з придбання товарів (робіт, послуг) з метою їх використання в своїй господарській діяльності, що пов`язані з рухом активів, зміною зобов`язань чи власного капіталу платника, та відповідають економічному змісту, відображеному в укладених платником податку договорах, що має підтверджуватись належним чином оформленими первинними документами.

Відповідно до статті 1 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні від 16 липня 1999 року № 996-XIV господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства. Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Приписами ст.9 вказаного Закону визначено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Отже, первинним документом є документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, реєстрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків та зборів, ведення яких передбачено законодавством (п. 44.1 ст. 44 ПК України).

Таким чином, підставою для виникнення у платника права на податковий кредит з податку на додану вартість є факт реального здійснення операцій з придбання товарно-матеріальних цінностей та послуг з метою їх використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку, а також оформлення відповідних операцій належним чином складеними первинними документами, які містять достовірні відомості про їх обсяг та зміст.

Отже, наслідки для податкового обліку створює лише фактичний рух активів, що є обов`язковою умовою для формування податкового кредиту.

При вирішенні справи по суті, суд першої інстанції врахував правові позиції Верховного Суду, викладені у постановах від 12.06.2018 у справі №802/1155/17-а, від 23.05.2018 у справі №2а-102/09/0770, від 08.05.2018 у справі №815/3526/17, від 11.06.2018 у справі №826/4565/14, від 23.05.2018 у справі №804/2551/13-а, від 06.02.2018 №К/9901/8403/18 (справа №816/166/15-а) та К/9901/6704/18 (справа №804/4940/14),згідно яких вищенаведені норми податкового законодавства не ставлять у залежність достовірність даних податкового обліку платника податків від дотримання податкової дисципліни його контрагентами, якщо цей платник (покупець) мав реальні витрати у зв`язку з придбанням товарів (робіт, послуг), призначених для використання у його господарській діяльності.

Порушення певними постачальниками товару (робіт, послуг) у ланцюгу постачання вимог податкового законодавства чи правил ведення господарської діяльності не може бути підставою для висновку про порушення покупцем товару (робіт, послуг) вимог закону щодо формування податкового кредиту, тому платник податків (покупець товарів (робіт, послуг)) не повинен зазнавати негативних наслідків, зокрема у вигляді позбавлення права на податковий кредит, за можливу неправомірну діяльність його контрагента за умови, якщо судом не встановлено фактів, які свідчать про обізнаність платника податків щодо такої поведінки контрагента та злагодженість дій між ними.

Податкова інформація, що наявна в інформаційно - аналітичних базах відносно контрагентів позивача по ланцюгах постачання, а також податкова інформація, надана іншими контролюючими органами, оскільки така інформація не ґрунтується на безпосередньому аналізі первинних документів - не є належним доказом в розумінні процесуального Закону.

Судом першої інстанції встановлено, та матеріалами справи підтверджено, що ПАТ «ДМК» є підприємством з повним металургійним циклом, в тому числі, основним видом діяльності останнього є: виробництво чавуну сталі та феросплавів (код КВЕД 24.10), а також оптова торгівля металами та металевими рудами (код КВЕД 46.72).

З акту перевірки вбачається, що посадові особи відповідача дійшли висновку, що ПАТ «ДМК» занижено суму рядку 4.1 податкових зобов`язань з ПДВ за квітень-травень 2019 року на суму 559 197 грн. за результатами списання уцінених ТМЦ у зв`язку з невикористанням в господарській діяльності, в тому числі по періодам:у квітні 2019 року 254 988 грн.;у травні 2019 року 304 209 грн.

За даними головної книги, наданої в ході перевірки позивачем, у квітні та травні 2019 року ним проведено уцінку запасів ТМЦ: в квітні 2019 року на суму 2 255 331,00 грн.; в травні 2019 року на суму 2 690 690,00 грн., про що складені відповідні акти уцінки ТМЦ.В бухгалтерському обліку комбінату операцію з уцінки ТМЦ відображено наступним чином:Дт 79102 (Фінансовий результат від реалізації готової продукції на внутрішньому ринку);Кт 90215 (Знецінення запасів визнаних непридатними за початковим призначенням).

Причиною зменшення ціни, відповідно до наданих позивачем актів уцінки ТМЦ, є те, що за результатами проведеного огляду ТМЦ встановлено, що вони не відповідають першочерговому призначенню та непридатні для споживання при виробництві продукції, ремонтних робіт, тобто відсутня можливість отримання економічної вигоди.

На думку перевіряючих, у разі здійснення операцій зі списання ТМЦ, в тому числі зіпсованих, вони починають використовуватись в операціях, що не є господарською діяльністю такого платника податку.

Суд першої інстанції, дослідивши правомірність оподаткування податком на додану вартість операцій зі списання (уцінки) ТМЦ, вірно виходив із того, що у перевірений період на підставі акту уцінки зіпсовані ТМЦ (напівфабрикати) списані з балансових рахунків складського обліку запасів за вартістю до уцінки (рах. 25) та за уціненою вартістю обліковані на рахунку 20 як ресурсоутворюючі відходи, з якого в подальшому списані у зв`язку із відпуском зі складу для виробництві сталі, тим самим використані позивачем у виробництві власної продукції в січні 2019 року.

Викладене свідчить, що операція проведення уцінки не є операцією постачання товару, тому в цьому випадку ПДВ не нараховується, також не нараховується ПДВ на підставі положень пп. «г» п. 198.5 ст. 198 ПК України, оскільки запаси після уцінки продовжують використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності.

В акті перевірки контролюючий орган дійшов висновку, що оскільки під час придбання ТМЦ (в тому числі зіпсованих), суми ПДВ були включені до складу податкового кредиту, то в разі списання ТМЦ, позивач повинен не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду, в якому відбувається їх списання, здійснити нарахування податкових зобов`язань з ПДВ, виходячи з вартості придбання таких ТМЦ, а саме ПДВ у сумі: 254 988,00 грн. в квітні 2019 року та 304 209,00 грн. в травні 2019 року, з урахуванням складової операційних витрат при придбанні яких нараховувався ПДВ, що обрахована шляхом визначення у складі Розділу ІІ звіту «Про фінансові результати» (Форма № 2) за 1 півріччя 2019 року, як відношення елементів матеріальних витрат (рядок 2 500) за вирахуванням придбаного металобрухту, до загальної суми операційних витрат.

Матеріалами справи підтверджено, що списання ТМЦ не проводилось, у позивача наявні саме акти уцінки (знецінення), копії яких містяться в матеріалах справи та надавались позивачем при проведенні перевірки податковому органу. Фактично зіпсування запасів не мало наслідком їх втрату чи ліквідацію, а лише їх уцінку та зміну у статусі відображення в бухгалтерському обліку цих ТМЦ на ресурсоутримуючі відходи (металобрухт) та наступне пряме використання в господарській діяльності.

При цьому, сума на яку було уцінено ТМЦ, віднесена позивачем на рахунок собівартості реалізованої продукції, що підтверджується роздруківкою розшифрування балансового обліку «Витрати від основної та іншої діяльності ПАТ «ДМК» та Витягом зі звіту про фінансові результати, які відображають, що суму уцінки включено у собівартість реалізованої продукції, копії яких містяться в матеріалах справи згідно правової позиції, висловленої Державною фіскальною службою у податковій консультації від 10.09.2019 №99/6/99-00-07-15-03-02-15/ІПК та листі ДФС від 16.04.2018 №1600/6/99-99-15-03-02/ІПК «Про застосування окремих норм Податкового кодексу України при проведенні процедури уцінки запасів».

Здійснивши аналіз доказів по справі, суд першої інстанції дійшов висновку про помилковість висновків контролюючого органу щодо порушення ПАТ «ДМК» абз. «г» п.198.5 ст.198 ПК України, а саме, заниження суми рядка 4.1. податкових зобов`язань з ПДВ за квітень-травень 2019 року на суму 559 197,00 грн., та правомірно визнав протиправним та скасував податкове повідомлення-рішення форми «Н» № від 24 вересня 2020 року про застосування штрафу в розмірі 50% у сумі 279 598, 50 грн.

Предметом спору у даній справі є також правомірність формування податкового кредиту, що враховується при визначенні фінансового результату до оподаткування, розрахунки по господарських операціях з контрагентами-постачальниками товарів, а саме: з ТОВ «БІЗНЕС-ПРОМ-КОМ», ТОВ «ВТС-УКРСНАБПРОМ», ТОВ «ІНДАСТРІАЛ СЕР ВІС КОМПАНІ», ТОВ «МІЯ УКРАЇНА»,ТОВ «НОВІ ФЕРОТЕХНОЛОГІЇ», ПП «СПЕЦ МОНТАЖНАЛАДКА»,ТОВ «СЬОР-РЕФ ГРУП», ТОВ МЕТАЛУРГБУДСЕРВІС», ТОВ «ДНІПРОБУДРЕМОНТ».

За змістом акту перевірки, ПАТ «ДМК» здійснено безпідставне документальне оформлення нереальних господарських операцій із вищенаведеними контрагентами у перевірений період. Такі висновки ґрунтуються на підставі неможливості встановлення походження товару по ланцюгу постачання; недостатності трудових ресурсів та технічних матеріальних ресурсів (основних фондів) у контрагентів за ланцюгом постачання; наявності кримінальних проваджень, фігурантами яких є контрагенти постачальників позивача; невідповідності між наданими документами та відомостями баз даних АІС «Податковий блок», що на думку відповідача у своїй сукупності може свідчити про неможливість здійснення контрагентами фінансово-господарської діяльності в розумінні пп. 14.1.36 п. 14.1 ст. 14 ПК України та частин 1, 2 ст.3 Господарського кодексу України.

Із матеріалів справи вбачається, що позивачем з контрагентами укладені договори про поставку ТМЦ, та виконання робіт, в тому числі:

з ТОВ «БІЗНЕС-ПРОМ-КОМ» договір №15-0042-02 від 08.01.2015 року про поставку вогнетривкої продукції;

з ТОВ «ВТС-УКРСНАБПРОМ» договір №17-0547-012-0042-02 від 09.08.2017 року про поставку вогнетривкої продукції;

з ТОВ «ІТ-БІЗНЕС ГРУП» договір № 15-0839-02 від 01.04.2015 року про виконання розвантажувальних та інших робіт, згідно з угодою про зміну сторони договору №1 від 01.12.2017 року виконання договору здійснювалось ТОВ «ІНДАСТРІАЛ СЕРВІС КОМПАНІ»;

з ТОВ «МІЯ Україна» (правильне найменування контрагента - ТОВ «МІА Україна») договір №18-1089-02 від 04.10.2018 року стосовно придбання бірок та термотрансферної стрічки для маркування металопрокату;

з ТОВ «НОВІ ФЕРОТЕХНОЛОГІЇ» договір №18-0679-02 від 22.06.2018 року про виконання робіт з поточного ремонту та технічного обслуговування основних засобів, а саме: з поточного ремонту розливних машин №1, 2, 5 , ДП-9 підбункерне приміщення, повітронагрівачів № 2, 3 шибера дуття доменної печі № 9, повітронагрівача № 1 шибера дуття доменної печі № 12 в доменному цеху;

з ПП «СПЕЦМОНТАЖНАЛАДКА» договір №15-1332-02 від 25.08.2015 року про виконання робіт з капітального ремонту основних виробничих фондів , а саме: з капіталь ного ремонту (реконструкції) газовідвідного тракта конвертера № 2, конверторний цех, з капітального ремонту, монтажу обладнання КВПіА для визначення та відображення теплозйому з проектируємих сталевих холодильних плит заплічників та 1-4, рядів шахти ДП-1М доменного цеху, з капітального ремонту, монтажу обладнання КВПіА доменної печі № 1м доменного цеху, з капітального ремонту, монтажу обладнання КВПіА вузла підвищеного тиску ДП 1-м для очищення доменного газу газового цеху;

з ТОВ «СЬОР-РЕФ ГРУП» договір поставки №19-0624-02 від 22.05.2019 року бірки полімерної в асортименті;

з ТОВ «ДНІПРОБУДРЕМОНТ» договори підряду, а саме: договір підряду №18-0844-02 від 27.07.2018 року з капітального ремонту основних виробничих фондів позивача; договір підряду №18-0844-02 від 27.07.2018 року на поточні ремонти та технічне обслуговування основних виробничих фондів позивача; договір підряду №16-1295-02 від 11.11.2016 року з ліквідації основних виробничих фондів замовника;

з ТОВ МЕТАЛУРГБУДСЕРВІС» договір №19-0100-02 від 05.02.2019 року про виконання електромонтажних робіт по підключенню штовхача ТМ 16 в доменному цеху ДП 12.

Здійснення поставки товару, та виконання робіт підтверджено специфікаціями, рахунками-фактурами, прибутковими ордерами по кожній поставці окремо, видатковими накладними, які містять відмітки проходження (завезення) товару через контрольно-пропускні пункти ПАТ «ДМК» із фіксацію дати та часу завезення товару на територію комбінату; товаротранспортними накладними, записами в журналах ТОВ «Охорона-холдинг» обліку в`їзду/виїзду автотранспорту (ввезення-вивезення ТМЦ) КПП-5, КПП-3 відомостей про реєстрацію в`їзду транспорту постачальників з товаром, актами прийому виконаних робіт, платіжними дорученнями на оплату, за результатами яких постачальниками виставлено податкові накладні, що зареєстровані контролюючим органом в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Згідно з ухвалою господарського суду Дніпропетровської області у справі про банкрутство позивача № 904/2104/19 від 14.11.2019, кредиторські грошові вимоги ТОВ «БІЗНЕС-ПРОМ-КОМ» , ТОВ «ВТС-УКРСНАБПРОМ» на оплату поставки товару віднесені до четвертої черги задоволення.

Крім того, фактичне виконання ТОВ «ВТС-УКРСНАБПРОМ» господарських операцій за договором додатково підтверджується виписками з банківського рахунку ПАТ «ДМК» в АТ «ПУМБ», що підтверджують сплату підрядником на користь позивача штрафних санкцій відповідно до умов Договору за порушення працівниками Виконавця пропускного та внутрішнього режимів Замовника в липні-серпні 2018 року.

До складу податкового кредиту травня 2019 року ПАТ «ДМК» включено податкові накладні та відображені в Додатку 5 декларації з ПДВ за травень 2019 року, які виписані контрагентами, а саме: ТОВ «БІЗНЕС-ПРОМ-КОМ» на суму 589 163, 12 грн., в т.ч. ПДВ 98 193,85 грн. в березні 2017 року; на суму 1 108 266, 80грн, в т.ч. ПДВ 184 711 грн. в вересні та жовтні 2018 року;ТОВ «ВТС-УКРСНАБПРОМ» на суму ПДВ 4 830 721,45 грн. за липень, серпень, вересень 2018 року ;ТОВ «ІНДАСТРІАЛ СЕРВІС КОМПАНІ» на суму 28 884 328,72 грн., в т.ч. ПДВ 4 830 721,45 грн. за липень-вересень 2018 року;ТОВ «МІА УКРАЇНА» на суму 497 943,60, в т.ч. ПДВ 82 990,6 грн. в лютому, травні 2019 року, на суму 39 150,00 грн., в т.ч. ПДВ 6 525, 00 грн, виписані в квітні 2019 року ;ПП «СПЕЦМОН ТАЖНАЛАДКА» на загальну суму 326 911,40 грн., в т.ч. ПДВ 54 485, 23 грн. в серпні 2018 року; ТОВ «СЬОР-РЕФ ГРУП» на загальну суму 1 341 816,00 грн., в т.ч. ПДВ 223 636,00 грн. в травні 2019 року,ПП «МЕТАЛУРГБУДСЕРВІС на загальну суму 7 065 457,9 грн., в т.ч. ПДВ 1 298 307,27 грн., за липень, серпень - грудень 2018 року, січень - квітень 2019 року; ТОВ «НОВІ ФЕРОТЕХНОЛОГІЇ» податкові накладні, виписані у липні-грудні 2018 року, ТОВ «ДНІПРОБУДРЕМОНТ» податкові накладні, виписані у червні 2018 - травні 2019 року, що відображено позивачем у Додатку № 5 в розділі ІІ «Податковий кредит» до податкової декларації з ПДВ за травень 2019 року.

Посилання відповідача в акті перевірки як обставини нереальності здійснення поставок товару на обрив на різних ланках ланцюгу постачання (5,7 ланка тощо)до придбання сировини та інших товарів контрагентами позивача, судом першої інстанції правомірно оцінено як підставу, яка не може бути доказом нереальності фінансово-господарсь кої діяльності позивача по взаємовідносинам з вищезазначеними контрагентами, так як в акті перевірки не наведено доказів проведення документальної перевірки чи зустрічних звірок контрагентів по ланцюгу постачання на предмет реальності господарських операцій з постачання вказаної сировини, її походження та документальне підтвердження первинними документами цих юридичних осіб.

Суд першої інстанції, здійснивши аналіз письмових доказів у справі, дішов вірного висновку, що ТОВ «МІА Україна», мав фізичну спроможність транспортування товару, а саме: при постачанні бірок полімерних на адресу позивача підтверджена розміром пакування товару в рулонах по 1 000 шт. бірок в кожному рулоні, що пакуються у картонні коробки по 8-10 рулонів бірок, які дозволяли доставляти партії товару в легковому автомобілі, що перебуває у власному користуванні директора ТОВ «МІА Україна, що фактично мало місце в перевіряємий період.

Виходячи із видів економічної діяльності ТОВ «СЬОР-РЕФ ГРУП» (основний вид діяльності - діяльність посередників, що спеціалізуються в торгівлі іншими товарами), здійснення господарської діяльності в даній сфері платником податків може забезпечуватись і однією особою, тому задекларована кількість працівників 5 осіб не може бути беззаперечним доказом неможливості здійснення даним платником податків господарської діяльності.

Доказів безпосередньої перевірки відповідачем умов та підстав здійснення даним контрагентом господарської діяльності до суду не надано, тому наведені відповідачем обставини не свідчать про нездатність контрагента виконати взяті на себе зобов`язання по продажу товару та нереальності здійснених цим контрагентом господарських операцій.

Неспроможність ТОВ «НОВІ ФЕРОТЕХНОЛОГІЇ» , ПП «СПЕЦМОНТАЖНА ЛАДКА», ПП «МЕТАЛЛУРГБУДСЕРВІС», ТОВ «ДНІПРОБУДРЕМОНТ» надавати послуги по поточному та капітальному ремонту основних засобів, робіт з ліквідації основних засобів та по технічному обслуговуванню виробничих основних засобів комбінату податковий орган обгрунтовує недостатністю трудових ресурсів вказаних контрагентів. Під час аналізу податкової звітності АІС «Податковий блок» встановлено ланцюг формування сумнівного податкового кредиту, а саме перевиставляння послуг з ідентичною послугою на інших платників податків. Також зазначено, що позивач під час перевірки не надав документів з приводу залучення до виконання робіт субпідрядних організацій, та посилається на те, що платники податків за ланцюгом формування сумнівного податкового кредиту є фігурантами кримінальних проваджень за ст. ст.209, 205 КК України.

Наведені висновки зроблені перевіряючими виключно на підставі аналізу баз даних АІС «Податковий блок» та ЄРПН без здійснення зустрічних звірок, дослідження первинних документів підрядників з метою встановлення обставин та умов залучення ними ресурсів, необхідних для виконання робіт на комбінаті.

Викладене свідчить, що відповідачем не доведено та не надано належних доказів, які б свідчили, що наявні у даних контрагентів трудові ресурси та матеріально-технічне забезпечення були недостатніми для виконання даними контрагентами послуг з капітального та поточного ремонту, технічного обслуговування обладнання (основних засобів) позивача, а наявність кримінальних проваджень без звинесння обвинувального вироку щодо винних осіб не є належним та допустимим доказом нереальності фінансово- господарських операцій позивача з вищезазначеними контрагентами, крім того ст.205 КК України на час розгляду справи судом першої інстанції декриміналізована.

Матеріалами справи підтверджено, і зазначені обставини не спростовані відповідачем, що придбані товари, послуги, роботи використані позивачем у власній господарській діяльності, наслідком чого був фактичний рух активів/зміни у власному капіталі чи зобов`язаннях платника податків, що підтверджено документально.

Оскільки податкове законодавство України не ставить право платника податку на формування показників податкової звідності, у тому числі і податкового кредиту з податку на додану вартість, в залежність від дій або бездіяльності його контрагентів , контрагенти позивача ТОВ «БІЗНЕС-ПРОМ-КОМ»; ТОВ «ВТС-УКРСНАБПРОМ»; ТОВ «ІНДА СТРІАЛ СЕРВІС КОМПАНІ»; ТОВ МІЯ УКРАЇНА»; ТОВ «НОВІ ФЕРОТЕХ НОЛОГІЇ»; ПП «СПЕЦМОНТАЖНАЛАДКА»; ТОВ «СЬОР-РЕФ ГРУП»; ТОВ «МЕТАЛУРГБУД СЕРВІС»; ТОВ «ДНІПРОБУДРЕМОНТ» у перевіряємий період були зареєстровані як юридичні особи, мали свідоцтво платників ПДВ, у відповідності до приписів чинного податкового законодавства належно відображали у податковому обліку (у складі податкових зобов`язань) господарські операції з ПАТ «ДМК» і подавали податкову звітність, яка прийнята контролюючим органом, складені ними податкові накладні зареєстровані в ЄРПН, викладене свідчить, що позивач виконав усі передбачені законом умови щодо включення сум податку, сплачених ним в ціні придбаних товарів (робіт, послуг), до складу податкового кредиту, та мав право на формування податкового кредиту за операціями з участю контрагентів.

В сиу викладеного є вірним висновок суду першої інстанції про задоволення позову, винання проитиправними та скасування прийнятих відповідачем оскаржуваних податкових повідомлень-рішень форми «В4» №, форми «Н» № від 24 вересня 2019 року.

У відповідності до приписів ст.139 КАС України суд першої інстанції правомірно стягнув на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судовий збір в сумі 19 210 грн.

Доводами апеляційної скарги зазначені обставини не спростовуються.

Оскільки судом першої інстанції рішення прийнято з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст. 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Офісу великих платників Державної податкової служби, правонаступником якого є Східне міжрегіональне управління Державної податкової служби по роботі з великими платниками податків залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 серпня 2020 року по адміністративній справі № 160/12941/19 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили 31 березня 2021 року, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду на протязі 30 діб.

Повний текст постанови складений 8 квітня 2021 року.

Головуючий - суддя Т.С. Прокопчук

суддя А.В. Шлай

суддя О.О. Круговий