Справа № 140/11957/20
Суддя: Онишкевич Тарас Володимирович
Дата ухвалення: 2021-04-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2021 рокуЛьвівСправа № 140/11957/20 пров. № А/857/3211/21

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Онишкевича Т.В.,

суддів Іщук Л.П., Сеника Р.П.,

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Парк Дистрибьюшин» на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 23 грудня 2020 року у справі за його позовом до Головного управління ДПС у Волинській області про скасування рішення,

суддя у І інстанції Плахтій Н.Б.,

час ухвалення рішення не зазначено,

місце ухвалення рішення м. Луцьк,

дата складення повного тексту рішення 25 грудня 2020 року,

ВСТАНОВИВ :

14 серпня 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Парк Дистрибьюшин» (далі ТОВ) звернулося до суду з адміністративним позовом, у якому просило визнати протиправним і скасувати рішення Головного управління ДПС у Волинській області (далі ГУ ДПС) від 09 липня 2020 року №150/03-20-04 про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість (далі ПДВ).

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 23 грудня 2020 року у справі № 140/11957/20 у задоволенні позову було відмовлено. При цьому суд першої інстанції виходив із того, що відповідач скористався своїм правом на прийняття рішення про анулювання реєстрації позивача, оскільки товариство подало податкові декларації з ПДВ у період з 01 червня 2019 року по 31 травня 2020 року з показниками, які свідчать про відсутність постачання/придбання товарів, здійснених з метою формування податкового чи податкового кредиту, та має за останні 12 календарних місяців обсяги оподатковуваних операцій 0 грн. Тому оспорюване рішення контролюючим органом прийняте у межах повноважень та у спосіб, передбачений законодавством України.

У апеляційному порядку рішення суду першої інстанції оскаржено ТОВ, яке у своїй скарзі просило скасувати рішення суду та прийняти нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги повністю. На обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що документом, що свідчить про відсутність постачання/придбання товарів, здійснених з метою формування податкового зобов`язання чи податкового кредиту, в якому вказані загальні обсяги постачання/придбання товарів, здійснених з метою формування податкового зобов`язання чи податкового кредиту звітного періоду, є саме реєстр (перелік) податкових декларацій (податкових розрахунків) особи за 12 послідовних податкових місяців.

Довідкою про подання/неподання платником ПДВ контролюючому органу декларації з ПДВ протягом 12 послідовних податкових місяців може підтверджуватись факт подання/неподання платником ПДВ контролюючому органу декларації з ПДВ протягом 12 послідовних податкових місяців, а не факт відсутності постачання/придбання товарів, здійснених з метою формування податкового зобов`язання чи податкового кредиту.

Тому оскаржуване рішення суду першої інстанції є незаконним, оскільки прийняте на підставі недопустимого доказу довідки про відповідність за даними ІС «Податковий блок» критеріям підпункту «г» пункту 184.1 статті 184 Податкового кодексу України (далі ПК) від 09 вересня 2020 року № 124/55-04.

У відзиві на апеляційну скаргу ГУ ДПС підтримало доводи, викладені у оскаржуваному судовому рішенні, заперечило обґрунтованість апеляційних вимог та просило залишити рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Звертає увагу апеляційного суду на те, що ТОВ протягом 12 послідовних податкових місяців подавало контролюючому органу декларації з ПДВ з показниками, які свідчить про відсутність постачання/придбання товарів/послуг, здійснених з метою формування податкового зобов`язання чи податкового кредиту, за звітні періоди з 01 червня 2019 року по 31 травня 2020 року.

Відсутність постачання/придбання товарів/послуг, здійснених з метою формування податкового зобов`язання чи податкового кредиту, підтверджується як довідкою від 09 липня 2020 року №124/55-04, так і самими деклараціями позивача.

За таких обставин у ГУ ДПС були законні підстави для прийняття рішення про анулювання реєстрації платника ПДВ ТОВ.

Помилкове відображення ГУ ДПС у пункті 1 оспорюваного рішення звітних періодів з 01 червня 2019 року по 31 травня 2019 року не впливає на законність прийнятого рішення.

Переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення поданої апеляційної скарги, виходячи із такого.

Як безспірно встановлено судом першої інстанції, 01 березня 2017 року контролюючим органом було здійснено реєстрацію ТОВ платником ПДВ.

09 липня 2020 року ГУ ДПС винесло оспорюване рішення №150/03-20-04, яким анулювало реєстрацію ТОВ платником ПДВ на підставі приписів підпункту «г» пункту 184.1 статті 184 ПК. Підставою для його прийняття стало те, що ТОВ протягом 12 послідовних податкових місяців подавало контролюючому органу декларації з ПДВ з показниками, які свідчать про відсутність постачання/придбання товарів, здійснених з метою формування податкового зобов`язання чи податкового кредиту, за звітні періоди з 01 червня 2019 року по 31 травня 2020 року, що підтверджено довідкою про відповідність за даними ІС «Податковий блок» критеріям підпункту «г» пункту 184.1 статті 184 ПК.

ТОВ не погодилося із зазначеним рішенням ГУ ДПС, вважало його протиправним та звернулося до адміністративного суду із позовом, що розглядається.

При наданні правової оцінки правильності вирішення судом першої інстанції цього публічно-правового спору оскаржуваним рішенням та доводам апелянта, що викладені у апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції виходить із такого.

Частиною 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з приписами частини 3 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до приписів частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положеннями статті 67 Конституції України передбачено, що кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів в Україні, регламентовано приписами ПК.

Питання процедури анулювання реєстрації платника ПДВ визначено у розділі V ПК, а також приписами Положення про реєстрацію платників податку на додану вартість, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 14 листопада 2014 року № 1130, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 17 листопада 2014 року за № 1456/26233 (далі Положення № 1130).

Згідно із підпунктом «г» пункту184.1 статті 184 ПК реєстрація діє до дати анулювання реєстрації платника податку, яка проводиться шляхом виключення з реєстру платників податку і відбувається у разі якщо особа, зареєстрована як платник податку, протягом 12 послідовних податкових місяців не подає контролюючому органу декларації з податку на додану вартість та/або подає таку декларацію (податковий розрахунок), яка (який) свідчить про відсутність постачання/придбання товарів, здійснених з метою формування податкового зобов`язання чи податкового кредиту.

Як зазначено у пункті 184.2 статті184 ПК, анулювання реєстрації на підставах, визначених у підпунктах «б» - «з» пункту 184.1 цієї статті, може здійснюватися за заявою платника податку або за самостійним рішенням відповідного контролюючого органу.

Відповідно до пункту 5.5 розділу V Положення № 1130 анулювання реєстрації за самостійним рішенням контролюючого органу може бути здійснене на підставах, визначених у підпунктах «б» - «з» пункту 184.1 статті 184 розділу V Кодексу (підпункти «б» - «з» пункту 5.1 цього розділу).

Контролюючі органи здійснюють постійний моніторинг платників ПДВ, включених до Реєстру, та приймають рішення про анулювання реєстрації платників ПДВ у разі існування відповідних підстав.

Рішення про анулювання реєстрації за самостійним рішенням контролюючого органу приймаються за наявності відповідних підтвердних документів (відомостей). Такими документами є:

1) затверджений ліквідаційний баланс, передавальний акт, розподільчий баланс або документальне підтвердження факту затвердження цих документів (для платників ПДВ - юридичних осіб) та відомості (документи), якими підтверджується наявність у Єдиному державному реєстрі запису про прийняття рішення про припинення юридичної особи, або копія такого рішення (для юридичних осіб, відомості про яких не включаються до Єдиного державного реєстру), заява або повідомлення платника ПДВ, уповноваженого органу чи особи про прийняття рішення про припинення платника ПДВ (для постійних представництв нерезидентів, договорів про спільну діяльність, договорів управління майном, угод про розподіл продукції), відомості (документи), якими підтверджується наявність у Єдиному державному реєстрі запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичною особою - підприємцем (для фізичних осіб - підприємців) (підстава - підпункт «б» пункту 184.1 статті 184 розділу V Кодексу);

2) заява про реєстрацію платника єдиного податку суб`єкта господарювання, який відповідає будь-якій із умов (підстава - підпункт «в» пункту 184.1 статті 184 розділу V Кодексу):

є платником єдиного податку за фіксованою ставкою відповідно до пункту 293.2 статті 293 розділу XIV Кодексу;

є платником єдиного податку за ставкою, що не передбачає сплати податку на додану вартість відповідно до підпункту 2 пункту 293.3 статті 293 розділу XIV Кодексу, і не переходить у встановленому Кодексом порядку на сплату єдиного податку за ставкою, що передбачає сплату податку на додану вартість;

є фізичною особою - підприємцем, яка провадить діяльність з виробництва, постачання, продажу (реалізації) ювелірних та побутових виробів з дорогоцінних металів, дорогоцінного каміння, дорогоцінного каміння органогенного утворення та напівдорогоцінного каміння та для якої ставка єдиного податку має відповідати абзацу четвертому пункту 293.3 статті 293 розділу XIV Кодексу;

є платником єдиного податку третьої групи та відповідно до підпункту 298.1.5 пункту 298.1 статті 298 розділу XIV Кодексу самостійно переходить на сплату єдиного податку, встановленого для першої або другої групи, чи обирає ставку єдиного податку, встановлену для третьої групи, яка включає податок на додану вартість до складу єдиного податку;

3) довідка про подання/неподання платником ПДВ контролюючому органу декларації з податку на додану вартість протягом 12 послідовних податкових місяців та/або реєстр (перелік) податкових декларацій (податкових розрахунків) особи за 12 послідовних податкових місяців, які свідчать про відсутність постачання/придбання товарів, здійснених з метою формування податкового зобов`язання чи податкового кредиту у таких деклараціях (податкових розрахунках) протягом 12 послідовних податкових місяців (підстава - підпункт «г» пункту 184.1 статті 184 розділу V Кодексу). У реєстрі (переліку) зазначаються дані про реєстрацію особи платником ПДВ та по кожній декларації (податковому розрахунку) - податковий період, дата надходження декларації (податкового розрахунку) до контролюючого органу, загальні обсяги постачання/придбання товарів, здійснених з метою формування податкового зобов`язання чи податкового кредиту звітного періоду, вказані у відповідних рядках та колонках податкової декларації (податкового розрахунку);

4) судове рішення щодо визнання недійсними установчих документів (підстава -підпункт «ґ» пункту 184.1 статті 184 розділу V Кодексу);

5) ухвала суду про ліквідацію юридичної особи - банкрута, відомості з Єдиного державного реєстру про внесення до Єдиного державного реєстру запису про припинення банкрута (підстава - підпункт «д» пункту 184.1 статті 184 розділу V Кодексу);

6) судове рішення щодо припинення юридичної особи чи підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця, що не пов`язане з банкрутством, відомості з Єдиного державного реєстру про внесення запису щодо такого рішення (підстава - підпункт «е» пункту 184.1 статті 184 розділу V Кодексу);

7) судове рішення про анулювання (скасування, визнання недійсною) податкової реєстрації, про звільнення від сплати податку на додану вартість (підстава - підпункт «е» пункту 184.1 статті 184 розділу V Кодексу);

8) судове рішення про скасування (визнання недійсною) державної реєстрації юридичної особи у випадках, передбачених законом, якщо таке рішення прийнято судом до 01 липня 2004 року, крім судового рішення про визнання юридичної особи банкрутом, відомості з Єдиного державного реєстру про початок процесу проведення спрощеної процедури державної реєстрації припинення юридичної особи шляхом її ліквідації (підстава - підпункт «е» пункту 184.1 статті 184 розділу V Кодексу);

9) інформація органів державної реєстрації актів цивільного стану про смерть фізичної особи, відомості з Єдиного державного реєстру щодо смерті фізичної особи - підприємця (підстава - підпункт «є» пункту 184.1 статті 184 розділу V Кодексу);

10) судове рішення про оголошення фізичної особи - підприємця померлою, про визнання фізичної особи - підприємця безвісно відсутньою, про визнання фізичної особи - підприємця недієздатною або обмеження її цивільної дієздатності, відомості з Єдиного державного реєстру щодо такого рішення (підстава - підпункт «є» пункту 184.1 статті 184 розділу V Кодексу);

11) документ, який підтверджує припинення дії договору про спільну діяльність, договору управління майном, угоди про розподіл продукції (підстава - підпункт «з» пункту 184.1 статті 184 розділу V Кодексу);

12) документ, який підтверджує закінчення строку, на який утворено особу, зареєстровану як платник ПДВ (підстава - підпункт «з» пункту 184.1 статті 184 розділу V Кодексу);

13) інші підтвердні документи (відомості) у випадках, передбачених Кодексом.

У відповідності до пункту 5.6 розділу V Положення № 1130 за наявності зазначених підтвердних документів (відомостей) контролюючий орган за місцем перебування на обліку платника податків приймає рішення про анулювання реєстрації особи - платника ПДВ незалежно від здійснення контролюючим органом документальних та камеральних перевірок такої особи і їх результатів, а також обов`язку такої особи бути зареєстрованою та/або нараховувати чи сплачувати податок на додану вартість відповідно до законодавства.

Рішення про анулювання реєстрації платника ПДВ за самостійним рішенням контролюючого органу оформляється за формою №6-РПДВ (додаток 5). Таке рішення складається у двох примірниках комісією, утвореною відповідно до розпорядження контролюючого органу, та підписується керівником контролюючого органу. У рішенні про анулювання реєстрації платника ПДВ обов`язково вказуються підстави (одна або декілька) для такого анулювання з посиланням на відповідні норми Кодексу.

На переконання апеляційного суду, суд першої інстанції на підставі системного аналізу зазначених правових норм дійшов обґрунтованого висновку про те, що анулювання реєстрації платника податку за рішенням податкового органу на підставі підпункту «г» пункту 184.1 статті 184 ПК можливе, серед іншого, і у випадку подання платником ПДВ декларацій з цього податку протягом 12 послідовних податкових місяців з показниками про відсутність постачання/придбання товарів, здійснених з метою формування податкового зобов`язання чи податкового кредиту. Такі обставини мають підтверджуватись як самими деклараціями з ПДВ , так і довідкою про подання платником ПДВ контролюючому органу декларації з ПДВ протягом 12 послідовних податкових місяців та/або реєстром (переліком) податкових декларацій (податкових розрахунків) особи за 12 послідовних податкових місяців, які свідчать про відсутність постачання/придбання товарів, здійснених з метою формування податкового зобов`язання чи податкового кредиту, у таких деклараціях.

Як свідчать матеріали справи ТОВ протягом 12 послідовних податкових місяців подавало контролюючому органу декларації з ПДВ, які свідчили про відсутність постачання/придбання товарів/послуг, здійснених з метою формування податкового зобов`язання чи податкового кредиту, за звітні періоди з 01 червня 2019 року по 31 травня 2020 року (а.с.21-37).

Відтак, відповідачем 09 липня 2020 року було сформовано довідку №124/03-20-55-04 щодо анулювання реєстрації позивача, як платника ПДВ, на підставі якої того ж дня ГУ ДПС винесло оспорюване рішення №150/03-20-04.

При цьому суд апеляційної інстанції погоджується із судом першої інстанції у тому, що з урахуванням приписів підпункту «г» пункту 184.1 статті 184 ПК у відповідача були належні підстави для прийняття рішення про анулювання реєстрації ТОВ платником ПДВ, а доводи позивача про те, що факт подання протягом 12 послідовних податкових місяців контролюючому органу декларацій з ПДВ має підтверджуватись реєстром (переліком) податкових декларацій (податкових розрахунків) є безпідставним з огляду на приписи підпункту 3 пункту 5.5 Наказу № 1130.

Водночас апеляційний суд наголошує на тому, що позивачем не було надано доказів, які б спростовували висновки відповідача, що містяться у довідці від 09 липня 2020 року №124/03-20-55-04, та підтверджують факт постачання/придбання товарів, здійснених з метою формування ТОВ податкового зобов`язання чи податкового кредиту у спірний період.

Підсумовуючи наведене, на переконання апеляційного суду, доводи апеляційної скарги, наведені на спростування висновків суду першої інстанції, не містять належного обґрунтування чи фактичних обставин, які б були безпідставно залишені без розгляду судом першої інстанції.

Порушень норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильного застосування норм матеріального права поза межами вимог апелянта та доводів, викладених у апеляційній скарзі, у ході апеляційного розгляду справи встановлено не було.

З огляду на викладене суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що суд першої інстанції, вирішуючи цей публічно-правовий спір, правильно встановив фактичні обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а відтак апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Підстав для зміни розподілу судових витрат за наслідками апеляційного перегляду справи у відповідності до вимог частини 6 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України немає.

Керуючись статтями 241, 243, 308, 311, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ :

апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Парк Дистрибьюшин» залишити без задоволення, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 23 грудня 2020 року у справі № 140/11957/20 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції лише у випадках, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Т. В. Онишкевич
судді Л. П. Іщук
Р. П. Сеник