Справа № 160/76/21
Суддя: Букіна Лілія Євгенівна
Дата ухвалення: 2021-04-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 квітня 2021 року Справа № 160/76/21
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді: Букіної Л.Є., розглянувши у спрощеному позовному провадженні без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Уповноваженого Верховної ради України з прав людини про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 до Уповноваженого Верховної ради України з прав людини про визнання бездіяльності відповідача з приводу не проведення об`єктивної та всебічної перевірки звернення його звернення від 21.09.2020 року протиправно та зобов`язання Уповноваженого повторно розглянути таке звернення позивача.
В обґрунтування позову позивач посилається на протиправну бездіяльність відповідача, який на його думку, не забезпечив об`єктивну та всебічну перевірку його звернення від 21.09.2020 року та не вжив заходів щодо поновлення порушених прав позивача.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01.02.2021 р. відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення учасників процесу. Тією ж ухвалою суду запропоновано відповідачу надати відзив на позовну заяву.
Відповідач скористався наданим правом та надіслав на адресу суду відзив на позовну заяву, в якому указав про відсутність підстав для задоволення позовних вимог з огляду на те, що ним вжито необхідних заходів з перевірки додержання законодавства України, що регламентує окреслені позивачем питання, у відповідності до Конституції України.
Дослідивши письмові докази, долучені до матеріалів справи, проаналізувавши відповідні норми чинного законодавства, суд виходить із такого.
Судом встановлено та із матеріалів справи слідує, що 22 вересня 2020 року на адресу Секретаріату Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини надійшла заява ОСОБА_1 від 21.09.2020 на ім`я Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо порушення посадовими особами Львівської обласної ради його прав, визначених статтею 18 Закону України «Про звернення громадян», в якій позивач просив відкрити провадження по факту порушення законних прав позивача, зафіксувати порушення права позивача бути присутнім під час розгляду звернення та права особисто викласти аргументи особі, що перевіряла заяву чи скаргу, та брати участь у перевірці поданої скарги чи заяви. Також у заяві просив скласти адміністративні матеріали щодо факту порушень Закону України «Про звернення громадян».
Зі змісту заяви слідує, що 13.05.2020 року позивач направив електронне звернення - заяву на ім`я голови Львівської обласної ради Ганущина О.О. щодо здійснення неналежного державного контролю за сферою поводження із відходами зі сторони Львівської обласної державної адміністрації та проханням допомогти вирішити дану проблему.
Утім, вважаючи, що відповідачем не об`єктивно здійснено розгляд його заяви, позивач звернувся до суду із цим позовом.
При вирішені спору суд виходить із того, що статтею 1 Закону України «Про Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини» від 23.12.1997 № 776/97-ВР (далі - Закон № 776) регламентовано, що парламентський контроль за додержанням конституційних прав і свобод людини і громадянина та захист прав кожного на території України і в межах її юрисдикції на постійній основі здійснює Уповноважений Верховної Ради України з прав людини (далі - Уповноважений), який у своїй діяльності керується Конституцією України, законами України, чинними міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Відповідно до статті 17 Закону № 776 Уповноважений приймає та розглядає звернення громадян України, іноземців, осіб без громадянства або осіб, які діють в їхніх інтересах, відповідно до Закону України «Про звернення громадян».
При розгляді звернення Уповноважений: 1) відкриває провадження у справі про порушення прав і свобод людини і громадянина; 2) роз`яснює заходи, що їх має вжити особа, яка подала звернення Уповноваженому; 3) направляє звернення за належністю в орган, до компетенції якого належить розгляд справи, та контролює розгляд цього звернення; 4) відмовляє в розгляді звернення (частина третя статті 17 вказаного Закону).
Таким чином, складення протоколу є механізмом, необхідність застосування якого визначають уповноважені особи Секретаріату Уповноваженого або представники Уповноваженого, враховуючи обставини справи в кожному конкретному випадку окремо.
Згідно з Рекомендацією Комітету Міністрів Ради Європи № 11(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої 11.03.1980 на 316-й нараді, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.
Так, дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти, чи бездіяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору із будь-ким.
Отже, застосування відповідних заходів реагування, зокрема у вигляді складання протоколу про адміністративне правопорушення, є правом, а не обов`язком Уповноваженого, а визначення ним найбільш доцільного та ефективного заходу реагування в конкретній ситуації належить безпосередньо до його дискреційних повноважень, що реалізуються Уповноваженим на власний розсуд шляхом обрання з кількох юридично допустимих заходів саме того, яке він вважає найкращим за певних обставин.
При вирішенні питання щодо застосування будь-яких заходів, рішення Уповноваженого в будь-якому разі має відповідати меті парламентського контролю та прийматись в межах компетенції, визначеної статтею другою Закону № 776-ВР.
При визначенні суті та змісту парламентського контролю Уповноваженого за дотриманням права на звернення насамперед необхідно виходити зі змісту мети такого контролю, яка відповідно до статті 3 Закону № 776 має полягати в наступному: 1) захист прав і свобод людини і громадянина, проголошених Конституцією України, законами України та міжнародними договорами України; 2) додержання та повага до прав і свобод людини і громадянина суб`єктами, зазначеними у статті 2 цього Закону; 3) запобігання порушенням прав і свобод людини і громадянина або сприяння їх поновленню; 4) сприяння приведенню законодавства України про права і свободи людини і громадянина у відповідність з Конституцією України, міжнародними стандартами у цій галузі; 5) поліпшення і подальший розвиток міжнародного співробітництва в галузі захисту прав і свобод людини і громадянина; 6) запобігання будь-яким формам дискримінації щодо реалізації людиною своїх прав і свобод; 7) сприяння правовій інформованості населення та захист конфіденційної інформації про особу.
З аналізу положень вказаної норми можна дійти висновку, що діяльність Уповноваженого перш за все пов`язана із забезпеченням культури поваги до прав та свобод людини та сприянням захисту та поновленню таких прав в цілому, а не притягненням до відповідальності окремих осіб, як того вимагав позивач у своїй заяві до Уповноваженого від 21.09.2020 року.
Більш того, Уповноважений та його повноваження не можуть бути інструментом адміністративного тиску на інших учасників правовідносин, пов`язаних із застосуванням Закону № 776.
Статтею 13 Закону № 776 визначено, що Уповноважений має право, зокрема: направляти у відповідні органи акти реагування Уповноваженого у разі виявлення порушень прав і свобод людини і громадянина для вжиття цими органами заходів; перевіряти стан додержання встановлених прав і свобод людини і громадянина відповідними державними органами, в тому числі тими, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, здійснюють виконання судових рішень, вносити в установленому порядку пропозиції щодо поліпшення діяльності таких органів у цій сфері; здійснювати інші повноваження, визначені законом.
Відповідно до статті 14 цього ж Закону, Уповноважений здійснює парламентський контроль за дотриманням права на доступ до публічної інформації.
Системний аналіз викладених правових норм надає підстави стверджувати, що законодавством регламентовано повноваження Уповноваженого ВР України з прав людини здійснювати контроль за дотриманням прав людини на доступ до публічної інформації, для реалізації якого зазначеному суб`єкту влади надано право звертатися, зокрема, до органів державної влади із запитами про надання інформації, вживати дії для забезпечення усунення порушення відповідного права особи та притягати до адміністративної відповідальності за невиконання його законних вимог.
При цьому, вирішення питання щодо порушення процедури притягнення особи до адміністративної відповідальності, зокрема складання відповідного протоколу, належить до дискреційних повноважень Уповноваженого ВРУ з прав людини.
Повноваження з розгляду справ про адміністративне правопорушення за статтею 2123 КУпАП, відповідно до положень статті 221 КУпАП, віднесено до компетенції суддів районних, районних у місті, міських чи міськрайонних судів.
В той же час, відповідно до п. 81 ч.1 статті 255 КУпАП, уповноважені особи Секретаріату Уповноваженого або представники Уповноваженого мають право складати протоколи про адміністративні правопорушення за статтею 2123 КУпАП.
Механізм складання уповноваженими особами Секретаріату Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини протоколів про адміністративні правопорушення врегульовано Порядком оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення (далі - Порядок) від 16.02.2015 № 3/02-15 (зі змінами згідно з наказом Уповноваженого 14.02.2018 № 3/02-18).
Пунктом 3.1. Порядку визначено, що складений протокол та інші матеріали, що підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення, формуються уповноваженою особою у справу про адміністративне правопорушення.
Оригінал справи про адміністративне правопорушення разом із супровідним листом у триденний строк з моменту його складення, відповідно до пункту 3.2 Порядку, надсилається до районного, районного у місті (міського, міськрайонного) суду за місцем вчинення адміністративного правопорушення.
З аналізу наведених вище положень випливає, що при вирішенні питання про притягнення особи до адміністративної відповідальності, уповноважені особи Секретаріату Уповноваженого та представники Уповноваженого обмежені, зокрема, правом на складання протоколів, тобто формуванням справ про адміністративні правопорушення з подальшим їх направленням до суду.
З урахуванням наведеного судом встановлено, що завданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини є захист прав і свобод людини і громадянина, проголошених Конституцією України, законами України та міжнародними договорами України.
Законом №776 надані Уповноваженому різні механізми діяльності для досягнення відновлення прав і свобод людини і громадянина. Притягнення до адміністративної відповідальності є лише однією з форм сприяння відновленню порушених прав людини.
Із матеріалів прави слідує, що предметом заяви позивача від 21.09.2020 року до Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини було, зокрема: складання адміністративних матеріалів щодо факту порушень Закону України «Про звернення громадян».
Суд зазначає, що застосування конкретного методу впливу на порушника прав людини є правом Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, яке має бути спрямовано на досягнення мети відновлення прав людини,
Відтак, у суду відсутні підстави для визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо не притягнення окремих осіб Львівської обласної ради до адміністративної відповідальності, оскільки такі повноваження є дискреційними повноваженнями відповідача та доцільність їх реалізації визначається у кожному окремому випадку у разі недосягнення мети відновлення права людини іншими проведеними заходами.
Листом від 21.10.2020 №02-вих-941 Львівська обласна рада надала інформацію щодо розгляду звернення Позивача від 13.05.2020, відповідно до якої за дорученням голови Львівської обласної ради звернення Позивача від 13.05.2020 (вхідний № 01-М-1059 від 13.05.2020), від 05.06.2020 (вхідний № 01-М- 1127 від 05.06.2020), від 10.06.2020 (вхідний № 01-М-1133 від 10.06.2020) щодо поводження з твердими побутовими відходами і забруднення земель були скеровані до постійних депутатських комісій Львівської обласної ради з питань екології, природних ресурсів та рекреації і з питань будівництва, житлово-комунального господарства, паливно-енергетичного комплексу, енергоефективності, альтернативної енергетики для розгляду.
Щодо бажання Позивача бути присутнім на засіданнях постійних комісій, Львівська обласна рада повідомила, що згідно рішення ради від 08.12.2015 №15 «Про затвердження Типового положення про постійні комісії Львівської обласної ради VII скликання» діяльність, організацію роботи постійних комісій визначають голова та члени постійної комісії.?
Листом постійної комісії з питань будівництва, житлово-комунального господарства, паливно-енергетичного комплексу, енергоефективності, альтернативної енергетики Львівської обласної ради від 26.06.2020 № К07-125 позивача повідомлено про прийняті рішення за результатами розгляду його звернення, зокрема, щодо надання доручення Львівській обласній державній адміністрації та Львівській міській раді про напрацювання комплексу спільних заходів стосовно вирішення питань, пов`язаних із вивезенням та захоронениям твердих побутових відходів. Крім цього, вказаним листом Позивачу направлено для ознайомлення лист заступника голови Львівської обласної державної адміністрації Бучка Ю. від 22.06.2020 № ЗВГ-ВИХ-1435/0/20 щодо порушеного Позивачем питання.
Листом постійної комісії з питань екології, природних ресурсів та рекреації Львівської обласної ради від 13.08.2020 № К06-99 повідомлено про результати розгляду його звернень від 13.05.2020, від 05.06.2020 та від 10.06.2020, а також направлено копії відповідей Департаменту екології та природних ресурсів Львівської обласної державної адміністрації (лист від 01.07.2020 № 31-4849/0/2-20) та Державної екологічної інспекції у Львівській області (лист від 08.07.2020 № 03-2933, копія додається), наданих за результатами розгляду звернення позивача від 13.05.2020.
Наведене свідчить на користь висновку, що Уповноваженою особою вжито усіх необхідних засобів з метою перевірки додержання вимог законодавства України з окреслених позивачем у зверненні питань.
Сам же факт відсутності очікуваного результату та фактично не згода зі змістом спірної відповіді не може бути підставою для визнання протиправної бездіяьльності відповідача.
Підсумовуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову.
Згідно із статтею 139 Кодексу адміністративного судочинства України, судові витрати стягненню не підлягають.
Керуючись ст. 241-246, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, -
У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 - відмовити.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, у разі якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного перегляду справи.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 частини 1 розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його складення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Л.Є. Букіна