Справа № 440/6545/20
Суддя: Жигилій С.П.
Дата ухвалення: 2021-04-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2021 р.Справа № 440/6545/20
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Жигилія С.П.,

Суддів: Перцової Т.С. , Русанової В.Б. ,

за участю секретаря судового засідання Севастьяненко А.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду (суддя О.В. Гіглава, м. Полтава) від 20.01.2021 року по справі № 440/6545/20

за позовом ОСОБА_1

до Виконавчого комітету Полтавської міської ради третя особа Полтавське міське управління земельних ресурсів та земельного кадастру

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі по тексту позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Виконавчого комітету Полтавської міської ради (далі по тексту відповідач), третя особа Полтавське міське управління земельних ресурсів та земельного кадастру Виконавчого комітету Полтавської міської ради, в якому просить суд:

- визнати протиправними дії Виконавчого комітету Полтавської міської ради щодо відмови у наданні інформації про наявність вільних земельних ділянок державної та комунальної власності на території м. Полтава з цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд у відповідності до норм безоплатної передачі, згідно листа "Щодо розгляду запиту" від 16.06.2020 №01-04-01.2-07/1021;

- зобов`язати Виконавчий комітет Полтавської міської ради надати ОСОБА_1 інформацію про наявність вільних земельних ділянок державної та комунальної власності на території м. Полтава з цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд у відповідності до норм безоплатної передачі, згідно заяви від 09.06.2020.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 16.12.2020 по справі № 440/6545/20 позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) до Виконавчого комітету Полтавської міської ради (вул. Соборності, 36, м. Полтава, Полтавська область, 36000, ідентифікаційний код 05384689), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Полтавське міське управління земельних ресурсів та земельного кадастру Виконавчого комітету Полтавської міської ради (вул. Соборності, 36, м. Полтава, Полтавська область, 36000, ідентифікаційний код 25165593), про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - задоволено.

Визнано протиправними дії Виконавчого комітету Полтавської міської ради щодо відмови у наданні на заяву ОСОБА_1 від 09 червня 2020 року інформації про наявність вільних земельних ділянок державної та комунальної власності на території м. Полтава з цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд у відповідності до норм безоплатної передачі.

Зобов`язано Виконавчий комітет Полтавської міської ради надати ОСОБА_1 інформацію про наявність вільних земельних ділянок державної та комунальної власності на території м. Полтава з цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд у відповідності до норм безоплатної передачі згідно його заяви від 09 червня 2020 року.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 20.01.2021 по справі № 440/6545/20 у задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_2 про ухвалення додаткового судового рішення у справі №440/6545/20 за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Полтавської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Полтавське міське управління земельних ресурсів та земельного кадастру Виконавчого комітету Полтавської міської ради, про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - відмовлено.

Позивач не погодився з зазначеною ухвалою суду першої інстанції та подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на її прийняття при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального та процесуального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 20.01.2021 по справі № 440/6545/20 та ухвалити додаткове рішення, яким стягнути з Виконавчого комітету Полтавської міської ради на користь ОСОБА_1 4000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Апеляційну скаргу обґрунтовано тим, що судом першої інстанції було залишено поза увагою той факт, що справа розглядалась в порядку спрощеного провадження без виклику сторін, що позбавило позивача можливості подання заяви до закінчення судових дебатів. Вказує, що відповідно до ст.ст. 139, 143 КАС України, подання такої заяви можливе до закінчення судових дебатів. При цьому, чинний КАС України не визначає порядку подання такої заяви позивачем у випадку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відтак, вважає, що оскільки позивачем було заявлено до стягнення з відповідача витрати на професійну правничу допомогу в позовній заяві, тобто до закінчення судових дебатів (тобто до ухвалення рішення по справі), у нього виникло право на подання відповідних доказів понесених витрат на правничу допомогу відповідно до ч.3 ст. 143 КАС України. Зазначає, що таке клопотання з відповідними доказами понесення витрат на правову допомогу було подано в межах розумного строку, тобто фактично на наступний день після ухвалення рішення. Зазначає, що за відсутності у позивача та інших учасників справи достатньої інформації про рух справи, позивач не міг передбачити дату ухвалення судового рішення та завчасно подати докази понесених витрат на правову допомогу.

Відповідач та третя особа правом подання відзиву на апеляційну скаргу не скористались.

Сторони в судове засідання не прибули, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

У відповідності до ч.2 ст.313 КАС України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

З огляду на наведену норму, беручи до уваги, що сторони належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, колегія суддів вважає за можливе розглянути адміністративну справу без участі сторін.

Згідно з ч. 4 ст.229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Відмовляючи у задоволенні заяви представника позивача про ухвалення додаткового судового рішення, суд першої інстанції виходив з того, що адвокатом позивача до закінчення розгляду цієї справи, яка розглянута судом в останній день визначеного процесуальним законом місячного строку розгляду справи, заява, в якій було б вказано на намір у подальшому в порядку, визначеному статтями 139, 143 Кодексу, звернутися до суду для вирішення питання щодо відшкодування витрат на правничу допомогу після ухвалення рішення по суті позовних вимог, не подавалась.

Суд апеляційної інстанції не погоджується з висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

За приписами ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву (ч.7 ст.139 КАС України).

Частинами 3, 4 статті 134 КАС України визначено, що для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що розмір суми витрат на правничу допомогу адвоката визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу та вартості виконаних робіт, витрати на проведення яких понесені в межах розгляду конкретної судової справи. При цьому розмір витрат має бути співмірним із складністю виконаних адвокатом конкретних робіт та часом, витраченим на виконання цих робіт.

Принцип співмірності витрат на оплату послуг адвоката запроваджено у частині п`ятій статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України. Так, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч.5 ст.134 КАС України).

Згідно з ч.6 ст.135 КАС України, у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч.7 ст.135 КАС України).

З аналізу положень статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України вбачається, що склад та розмір витрат на професійну правничу допомогу підлягає доказуванню в судовому процесі. Сторона, яка хоче компенсувати судові витрати, повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, пов`язаних безпосередньо з розглядом певної судової справи, а інша сторона може подати заперечення щодо неспівмірності розміру таких витрат.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті першої Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Статтею 19 цього ж Закону визначено такі види адвокатської діяльності, як надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Отже, правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо, а договір про надання правової допомоги укладається на такі види адвокатської діяльності як захист, представництво та інші види адвокатської діяльності.

Представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні (пункт 9 частини першої статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").

Відповідно до статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

При визначені відшкодування витрат на суму гонорару адвоката, суд виходить з реальності адвокатських витрат (чи мали місце ці витрати, чи була в них необхідність) а також розумності їх розміру. Такі критерії застосовує Європейській суд з прав людини. У справі "East/West Allianse Limited" суд зазначив, що заявник має право на компенсацію судових витрат, тільки якщо буде доведено, що такі витрати фактично мали місце, були неминучі, а їх розмір є обґрунтованим.

Верховний Суд в постанові від 05.06.2018 у справі № 904/8308/17 зазначив, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява N 19336/04).

У рішенні ЄСПЛ у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Як вбачається з матеріалів справи, представником позивача на підтвердження витрат з оплати професійної правової допомоги подано наступні документи: акт №2 приймання-передачі виконаних робіт від 16.12.2020, детальний опис робіт, виконаних адвокатом ОСОБА_2 у справі № 440/6545/20, виписку з рахунку від 16.12.2020, квитанцію № 34425801-1 від 16.12.2020, свідоцтво на право зайняття адвокатською діяльністю, ордер на надання правничої (правової) допомоги, відповідно до яких ОСОБА_1 сплатив адвокату ОСОБА_2 кошти в загальній сумі 4000,00 грн. на оплату правової допомоги, яка відповідно до детального опису робіт, виконаних адвокатом ОСОБА_2 у справі № 440/6545/20 складається з: надання консультацій, вивчення документів, визначення правової позиції, в т.ч. підготовка заяви від 09.06.2020 та опрацювання відповіді на запит 3 год..; складання позовної заяви, підготовка додатків, відправка до суду 3 години; підготовка відповіді на відзив та підготовка для подачі, подання до суду 3 години; складання заяви про заміну неналежного відповідача 1 година; підготовка клопотання про стягнення витрат на правову допомогу та додатків до неї 2 год.. Всього 12 годин.

Колегія суддів вказує, що у відповідності до ст.30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час, а частиною 5 статті 134 КАС України на суд покладено обов`язок надавати оцінку співмірності розміру витрат на оплату послуг адвоката із часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), а також обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт.

Враховуючи практику Європейського суду з прав людини щодо присудження судових витрат, суд при розподілі судових витрат має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Беручи до уваги, що дана справа є справою невеликої складності, враховуючи, що обсяг обставин, які є предметом доказування по даній справі, та доказів, якими підтверджуються ці обставини, не є надто значним, колегія суддів вважає, що час, який зазначений у акті наданих послуг та детальному описі робіт як витрачений адвокатом на надання вказаних вище видів правничої допомоги у цій справі 12 годин, вочевидь не відповідає складності спору.

Враховуючи викладене, заявлена до відшкодування сума витрат на правничу допомогу в розмірі 4000, 00 грн. є завищеною та неспівмірною із складністю цієї справи та обсягом наданих адвокатом послуг.

Разом з тим, беручи до уваги, що факт надання правничої допомоги підтверджено документально, колегія суддів вважає, що, з урахуванням принципу співмірності, витрати на правничу допомогу, які підлягають стягненню на користь позивача, слід зменшити до 3000 грн..

Колегія суддів вважає помилковим висновок суду першої інстанції про те, що заява, в якій було б вказано на намір у подальшому в порядку, визначеному статтями 139, 143 Кодексу, звернутися до суду для вирішення питання щодо відшкодування витрат на правничу допомогу після ухвалення рішення по суті позовних вимог, позивачем не подавалась, з наступних підстав.

Як вбачається з позовної заяви, ОСОБА_1 в останній висловив намір стягнути з відповідача суму судових витрат, які позивачем понесені та які очікуються бути понесені у зв`язку з розглядом вправи.

Додатково із клопотанням про стягнення витрат на професійну правничу допомогу в цій справі представник позивача звернувся до суду 22.12.2020 відповідно до відбитку штемпеля суду першої інстанції на клопотанні (18.12.2020 згідно відбитку штемпеля на конверті поштового відправлення), тобто у максимально короткий (без невиправданих зволікань) строк після прийняття рішення від 16.12.2020 Полтавським окружним адміністративним судом.

Крім того, колегія суддів зауважує, що розгляд справи № 440/6545/20 судом першої інстанції було проведено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, що об`єктивно унеможливило звернення представника позивача із відповідною заявою у 5-денний строк.

З огляду на наведе, у суду відсутні підстави вважати, що в даному випадку представник позивача мав намір знехтувати або допустити зловживання своїми процесуальними правами, а тому застосування до нього негативних процесуальних наслідків у вигляді відмови у задоволенні заяви про ухвалення додаткового судового рішення є несумісним із завданнями адміністративного судочинства, адже безумовне слідування нормі процесуального Закону за ситуації, що склалася, прямо призводить до порушення основоположного принципу адміністративного судочинства - верховенства права, який визначає спрямованість судочинства на досягнення справедливості та надання ефективного захисту.

Зазначені висновки узгоджуються з висновками Верховного Суду, викладеними в постанові від 19.06.2020 у справі № 826/24815/15.

Таким чином, враховуючи вищевикладене в сукупності, судова колегія вважає за необхідне частково задовольнити заяву представника позивача та ухвалити постанову у справі № 440/6545/20 про стягнення на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 ) за рахунок бюджетних асигнувань Виконавчого комітету Полтавської міської ради (, м. Полтава, вул. Соборності, 36, 36000) витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3000 (три тисячі) 00 грн..

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право: скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Враховуючи викладене вище, рішення суду першої інстанції прийнято при неповному з`ясуванні обставин у справі, з порушенням норм матеріального і процесуального права, що обумовлює задоволення апеляційної скарги, скасування ухвали з прийняттям постанови про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у справі № 440/6545/20.

Керуючись ст.ст. 229, 241, 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 327-329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 20.01.2021 по справі № 440/6545/20 скасувати.

Прийняти постанову, якою заяву ОСОБА_1 про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 4000 грн. - задовольнити частково.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 ) за рахунок бюджетних асигнувань Виконавчого комітету Полтавської міської ради (, м. Полтава, вул. Соборності, 36, 36000) витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3000 (три тисячі) 00 грн.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя С.П. Жигилій
Судді Т.С. Перцова В.Б. Русанова
Повний текст постанови складено 12.04.2021 року