Справа № 587/2031/20
Суддя: Степаненко О. А.
Дата ухвалення: 2021-04-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 587/2031/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 квітня 2021 року Сумський районний суд Сумської області під головуванням судді Степаненка О.А., за участю секретаря судового засідання Домненко Н.І., представника позивача Холодова С.Е., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Старшого інспектора управління патрульної поліції в Сумській області Департаменту патрульної поліції капітана поліції Свинаренка Антона Анатолійовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до Старшого інспектора управління патрульної поліції в Сумській області Департаменту патрульної поліції капітана поліції Свинаренка А.А. про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення. В обґрунтування своїх вимог послався на те, що 07 вересня 2020 року відповідачем відносно нього було винесено постанову ЕАМ № 3098937 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі за ч. 1 ст. 122 КУпАП. З неї вбачається, що 07 вересня 2020 року о 14 год. 06 хв., перебуваючи на автодорозі Н-12, водій керував транспортним засобом TOYOTA PRADO, номерний знак НОМЕР_1 та не виконав вимогу дорожніх знаків 3.21 «В`їзд заборонено» та 3.1 «Рух заборонено» та здійснив рух в зоні дії цих знаків, що зафіксовано на автомобільний відеореєстратор XIOMI YU CAR DVR 112327, чим порушив п. 8.4.в ПДР - Порушення вимог заборонних знаків та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП. Зазначив, що з інформації, наявній в мережі Інтернет, довжина автодороги Н-12 складає 193,7 км і з даної постанови неможливо зрозуміти, чи дійсно розташовані вказані дорожні знаки в місці вчинення адміністративного правопорушення, а тому неможливо стверджувати чи вчинено воно взагалі. Крім того, на місці зупинки знак 3.21 був зображений з порушеннями вимог ДСТУ 4100-2002, а дія знака 3.1 на нього не поширюється, оскільки на тій території він, будучи депутатом сільської ради, перебував через виконання своїх посадових обов`язків. Також зазначив, що він здійснював не в`їзд на територію, обмежену зазначеними знаками, а навпаки виїжджав із прилеглої території, що не є порущеням ПДД. Вважав постанову протиправною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки правил він не порушував. Просив скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення, закривши справу.

Позивач в судовому засіданні позов підтримав повністю, просив скасувати постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності та зазначив, що в той день на тій ділянці руху перебував там по роботі, рухався між знаками, правил дорожнього руху не порушував.

Представник позивача Холодов С.Е. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю, просив їх задовольнити. Суду пояснив, що постановою Сумського апеляційного суду від 05 лютого 2021 року постанову судді Сумського районного суду Сумської області від 07.12.2020 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122-2 КУпАП і накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 153 грн., змінено, виключено з мотивувальної частини посилання суду на невиконання ним вимог дорожніх знаків 3.1 та 3.21. Зазначив, що ОСОБА_1 в той день перебував там по роботі, це його територія і він обслуговує там людей, поїхав тоді на звернення громадян.

Відповідач в судове засідання не з`явився, направивши до суду заяву, в якій просив закінчувати розгляд справи без його участі, підтримав свій відзив на позовну заяву. У попередньому судовому засіданні позов не визнав, просив у його задоволенні відмовити, пославшись на те, що після складання протоколу відносно позивача дорожні знаки були частково пошкоджені, однак це було вже після складання протоколу. Крім того, посада депутата сільської ради не дає права порушувати правила дорожнього руху.

Суд, заслухавши сторони, з'ясувавши правові позиції сторін, допитавши свідка, дослідивши письмові докази по справі та відеозапис вчиненого правопорушення, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 287 КУпАП постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено особою, щодо якої її винесено, а також потерпілим. Відповідно до ст. 288 КУпАП постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення може бути оскаржено у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

У відповідності з положеннями статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Приписами ч. 2 ст. 33 КУпАП встановлено, що при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною ч. 1 ст. 122 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Судом встановлено, що 07 вересня 2020 року відповідач склав відносно позивача постанову про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 122 КУпАП, згідно якої 07 вересня 2020 року о 14 год. 06 хв., перебуваючи на автодорозі Н-12, ОСОБА_1 керував транспортним засобом TOYOTA PRADO, номерний знак НОМЕР_1 та не виконав вимогу дорожніх знаків 3.21 «В`їзд заборонено» та 3.1 «Рух заборонено» та здійснив рух в зоні дії цих знаків, що зафіксовано на автомобільний відео реєстратор XIOMI YU CAR DVR 112327, чим порушив п. 8.4.в ПДР - Порушення вимог заборонних знаків та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП. У зв`язку з допущеним позивачем адміністративним правопорушенням працівником органу Національної поліції була винесена постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в доход держави в розмірі 255 гривень.

Зазначені обставини підтверджуються копією постанови про адміністративне правопорушення від 07 вересня 2020 року (арк.с.6).

Разом з тим, позивач факт вчинення правопорушення категорично заперечує, пояснюючи, що в той день він, виконуючи обов`язки депутата сільської ради, дійсно перебував на даній ділянці руху, дорожні знаки у місці його зупинки не відповідали ДСТУ 4100-2002, оскільки на знаку 3.21 було зображено білий прямокутник на фоні чорного колі і виготовлений саморобним способом. Знак 3.1 був розташований на землі і був затулений бетонними блоками та травою. Зазначив, що згідно ПДР дія знаку 3.1 не поширюється на транспортні засоби, що обслуговують громадян чи належать громадянам, які проживають або працюють у цій зоні, а також транспортні засоби, що обслуговують підприємства, які розташовані у позначеній зоні. Він являється депутатом Верхньосироватської ОТГ, перебував у зоні дії вказаного знаку з метою обслуговування громадян, що там мешкають, постійно проживає на території Верхньосироватської сільської ради, на нього не поширюється дія цього знаку. Наголосив, що він не в`їжджав на цю територію, а навпаки виїжджав з неї. Зауважив, якщо дорога та (або) вулиця перебуває в аварійному стані і непридатна для руху транспортних засобів, разом зі знаком 3.1 обов`язково додатково встановлюється знак 3.43, який на місці його зупинки був відсутній. Пояснив, що Правил дорожнього руху він не порушував.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_2 суду пояснив, що в той день перебував разом з ОСОБА_1 в його автомобілі. Він помітив 2 осіб, які вели себе підозріло, несли металеві речі і він поставив про це до відома депутата сільської ради ОСОБА_1 , з яким вони поїхали по території сільської ради. Вони рухались з дачних ділянок під путями з боку с. Бездрик, перед полем виїхали і поїхали в бік м. Суми. Вони виїхали на трасу з прилеглої дороги, де не було знаків, що забороняли рух транспортних засобів.

У відповідності з положеннями статті 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Стаття 251 із змінами, внесеними згідно з Указами ПВР N 1369-12від 29.07.91, N 1818-12 від 15.11.91; Законом N 586-VI ( 586-17 ) від 24.09.2008.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням, інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу проводиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідачем суду був наданий відеозапис даного правопорушення, який, на думку суду, з належною достовірністю не підтверджує факт скоєння ОСОБА_1 даного правопорушення, а саме не вбачається, що ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом, здійснив рух в зоні дії знаків 3.21 «В`їзд заборонено» та 3.1 «рух заборонено».

Постановою судді Сумського районного суду Сумської області від 07 грудня 2020 року ОСОБА_1 був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122-2 КУпАП і на нього було накладене адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 153 грн. за те, що 07.09.2020 року о 14.06 год. ОСОБА_1 на автодорозі Н-12 керував автомобілем «Toyota Prado» і здійснив проїзд на 16 км, не виконавши вимоги дорожніх знаків 3.1 та 3.21; у подальшому рухаючись по автодорозі Н-12 в напрямку міста Суми не виконав вимогу працівників поліції про зупинку, подану за допомогою сирени та проблискових маячків синього та червоного кольорів на службовому автомобілі. Був затриманий шляхом переслідування та блокування службовими автомобілями, чим порушив п.2.4 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 1222 КУпАП.

Зазначену постанову ОСОБА_1 оскаржив в апеляційному порядку.

Змінюючи постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції зазначив, що суд першої інстанції безпідставно встановив, що ОСОБА_1 на автодорозі Н-12, керуючи автомобілем «Toyota Prado», здійснив проїзд на 16 км в порушення вимог дорожніх знаків 3.1 та 3.21.

Так, відповідно до ПДР України дорожній знак 3.1. означає «рух заборонено», однак дія цього знаку, між іншого, не поширюється на транспортні засоби, що обслуговують громадян чи належать громадянам, які проживають або працюють у цій зоні, а також на транспортні засоби, що обслуговують підприємства, які розташовані у позначеній зоні.

Як вбачається з матеріалів справи місцем проживання ОСОБА_1 є В.Сироватка Сумського району Сумської області, де він працює депутатом, що узгоджується з наданою ним копією посвідчення № 9, а тому дія дорожнього знаку 3.1., який означає «рух заборонено», в даному випадку на водія ОСОБА_1 на поширювалась.

Також апеляційний суд погодився з доводами апелянта по те, що водій ОСОБА_1 не порушував і вимоги дорожнього знаку 3.21, оскільки з наданих в ході апеляційного розгляду фотографій та проглянутого відео видно, що знак 3.21 зображений з порушеннями вимог ДСТУ.

За таких обставин , відповідно до вимог ст. 294 КУпАП суд апеляційної інстанції постанову судді Сумського районного суду Сумської області від 07.12.2020 року змінив та виключив з її мотивувальної частини посилання суду на невиконання ОСОБА_1 вимог дорожніх знаків 3.1 та 3.21, в іншій частині, а саме, що ОСОБА_1 , рухаючись по автодорозі Н-12 в напрямку міста Суми, не виконав вимогу працівників поліції про зупинку, подану за допомогою сирени та проблискових маячків синього та червоного кольорів на службовому автомобілі, постанову суду першої інстанції залишив без змін.

Отже, суду не надано безперечних доказів на підтвердження вини ОСОБА_1 , тому справу необхідно закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КпАП України, тому позовні вимоги позивача є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню, а оскаржувана постанова - скасуванню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 246, 271, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, ч. 1 ст. 122 КпАП України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП серії ЕАМ № 3098937, винесену 07 вересня 2020 року старшим інспектором управління патрульної поліції в Сумській області Свинаренком Антоном Анатолійовичем відносно ОСОБА_1 про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255 гривень, і провадження по цій справі про адміністративне правопорушення - закрити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_2 ) за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції (місцезнаходження: 03048, м. Київ, вул. Федора Ернста, буд. 3, ) судовий збір у розмірі 420 (чотириста двадцять) гривень 40 копійок.

Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги до Другого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня проголошення рішення. У відповідності до п.п.15.5) п. 1 Розділу VII Перехідних положень КАС України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Суддя О.А.Степаненко