Справа № 440/5689/20
Суддя: Бегунц А.О.
Дата ухвалення: 2021-04-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2021 р. Справа № 440/5689/20
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Бегунца А.О.,

Суддів: Рєзнікової С.С. , Мельнікової Л.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в інтересах недієздатного ОСОБА_2 на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 11.01.2021, головуючий суддя І інстанції: С.С. Сич, вул. Пушкарівська, 9/26, м. Полтава, 36039, повний текст складено 11.01.21 по справі № 440/5689/20

за позовом ОСОБА_2

до Господарського суду Полтавської області третя особа Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Полтавській області

про стягнення заробітної плати та компенсації за час перебування на лікарняному,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 звернулась до Полтавського окружного адміністративного суду в інтересах недієздатного ОСОБА_2 з адміністративним позовом до Господарського суду Полтавської області, третя особа Полтавське обласне відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, в якому, з урахуванням уточнень, просила суд:

- стягнути з Господарського суду Полтавської області на користь ОСОБА_2 42625,96 грн. заробітної плати та компенсації за час перебування на лікарняному.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що рішенням Вищої кваліфікаційної комісії суддів України № 27/вп-12 від 16.10.2012 ОСОБА_2 відсторонено від посади судді господарського суду Полтавської області, 04.02.2016 постановою Верховної Ради України ОСОБА_2 звільнено з посади судді господарського суду Полтавської області у зв`язку з неможливістю виконувати свої повноваження за станом здоров`я. Позивач стверджує, що відповідачем протиправно не проведено розрахунок по виплаті суддівської винагороди ОСОБА_2 за період із 02.10.2013 по 31.12.2013 в сумі 42625,96 грн. та безпідставно не здійснено виплати допомоги по тимчасовій непрацездатності за листками непрацездатності серії АВЮ №616780 від 15.07.2013 та серії АВУ №122146 від 05.08.2013.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 11.01.2021 у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з вказаним рішенням, ОСОБА_1 в інтересах недієздатного ОСОБА_2 подано апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на порушення норм права та невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, просить рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 11.01.2021 скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначає, що суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні не досліджував посадові інструкції посадових осіб господарського суду Полтавської області, а саме керівника апарату суду та начальника організаційно-кадрового відділу на підтвердження їх повноважень щодо заповнення табелю обліку робочого часу, оскільки вказані обставини мають значення для правильного вирішення справи. Також зазначає, що витяги з табелів обліку робочого часу за жовтень-грудень 2013 засвічені підписом начальника відділу господарського суду Полтавської області Омельченко Ю.О. без зазначення дати такого засвічення, суд першої інстанції не взяв до уваги, що вказані витяги одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

Відповідач правом надання письмового відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Відповідно до протокольної ухвали від 24.03.2021 у зв`язку з неприбуттям учасників справи у судове засідання, та за наявності клопотань від сторін про розгляд справи без їх участі, колегія суддів ухвалила апеляційний розгляд справи продовжити в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено наявними в матеріалах справи доказами, що указом Президента України № 212/2007 від 17 березня 2007 року "Про призначення суддів" відповідно до статті 127 та частини 1 статті 128 Конституції України ОСОБА_2 призначений на посаду судді господарського суду Полтавської області строком на п`ять років.

Постановою Верховної Ради України № 4578-VІ від 22 березня 2012 року "Про обрання судді" відповідно до пункту 27 частини першої статті 85, частини першої статті 128 Конституції України ОСОБА_2 обрано на посаду судді господарського суду Полтавської області безстроково.

Рішенням Вищої кваліфікаційної комісії суддів України № 27/вп-12 від 16 жовтня 2012 року на підставі вмотивованої постанови Генерального прокурора України вирішено відсторонити ОСОБА_2 від посади судді господарського суду Полтавської області у зв`язку з притягненням його до кримінальної відповідальності.

Суддівська винагорода судді ОСОБА_2 за січень - грудень 2013 року склала 0,00 грн., що підтверджено довідкою господарського суду Полтавської області від 01.03.2016 №10-11/300-16.

26 грудня 2013 року ОСОБА_2 подано до господарського суду Полтавської області листки непрацездатності серії АВЮ №616780 від 15.07.2013 та серії АВУ №122146 від 05.08.2013, що підтверджується штампом вхідної кореспонденції господарського суду Полтавської області на супровідному листі ОСОБА_2 (а.с. 6).

Постановою Харківського районного суду Харківської області від 11 грудня 2014 року у справі №2034/14284/2012 застосовано до ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу зі звичайним наглядом (номер рішення в ЄДРСР 43599401).

Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 10 березня 2015 року у справі №2034/14284/14-к апеляційну скаргу прокурора, з додатковими доводами залишено без задоволення, а постанову Харківського районного суду Харківській області від 11.12.2014 стосовно ОСОБА_2 - без змін.

Ухвалою колегії суддів судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 09 грудня 2015 року касаційну скаргу прокурора залишено без задоволення, а постанову Харківського районного суду Харківської області від 11 грудня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 10 березня 2015 року щодо ОСОБА_2 - без змін.

Рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 07 травня 2015 року у справі №553/3825/14-ц, яке набрало законної сили 19.05.2015, заяву Тимченко Тетяни Володимирівни в інтересах ОСОБА_2 , за участю заінтересованої особи: Органу опіки та піклування виконавчого комітету Ленінської районної у м. Полтаві ради про визнання фізичної особи недієздатною та призначення опікуна - задоволено. Визнано ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 народження , уродженця смт. Кринички, Криничанського району, Дніпропетровської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 недієздатним. Призначено ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженку с. Кринички, Криничанського району, Дніпропетровської області, що зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 опікуном над недієздатним ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 народження , уродженця смт. Кринички, Криничанського району, Дніпропетровської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 - А.

Постановою Верховної Ради України № 996-VІІІ від 04 лютого 2016 року "Про звільнення суддів" у зв`язку з неможливістю виконувати свої повноваження за станом здоров`я звільнено з посади судді господарського суду Полтавської області ОСОБА_2

ОСОБА_1 в інтересах недієздатного ОСОБА_2 звернулася до господарського суду Полтавської області з заявою від 31.08.2020, у якій просила надати розрахунок сум, які підлягають сплаті відповідно листків непрацездатності серії АВЮ №616780 від 15.07.2013 та серії АВУ №122146 від 05.08.2013 та розрахунок по виплаті суддівської винагороди з 02 жовтня 2013 року по 31 грудня 2013 року, також надати розрахунок суми заробітку ОСОБА_2 , яка була належна йому на день звільнення, та провести всі належні ОСОБА_2 виплати.

Листом господарського суду Полтавської області від 18.09.2020 №09-22/1078/2020 ОСОБА_1 повідомлено, що господарський суд Полтавської області 26 грудня 2013 року отримав листки непрацездатності серії АВЮ №616780 від 15.07.2013 та серії АВУ №122146 від 05.08.2013, видані ОСОБА_2 . Згідно чинного законодавства ці листки непрацездатності прийняті судом на опрацювання, передані до комісії із соціального страхування господарського суду Полтавської області щодо розрахунку середньоденної допомоги та її виплати. Відповідно до пункту 4 Порядку обчислення середньої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) для розрахунку виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 вересня 2001 р. № 1266 (в редакції від 20.03.2013), для нарахування допомоги береться заробітна плата за попередні шість календарних місяців з першого до першого числа. Так, при розрахунку оплати лікарняного з 15.07.2013 враховується заробітна плата, отримана ОСОБА_2 з 1 січня 2013 року по 30 червня 2013 року, а при розрахунку оплати лікарняного з 05.08.2013 враховується заробітна плата, отримана ОСОБА_2 з 1 лютого 2013 по 31 липня 2013 року. Протягом цих піврічних періодів ОСОБА_2 не відпрацював жодного робочого дня, про що свідчать відмітки у табелі обліку робочого часу. За ці періоди йому нарахована заробітна плата у розмірі 0,00 грн. Відповідно до проведеного розрахунку допомога з втрати працездатності ОСОБА_2 склала 0,00 грн. Також повідомлено, що обов`язковою умовою нарахування та виплати суддівської винагороди є належно заповнений табель обліку використання робочого часу, що зумовлює необхідність перебування судді на робочому місці. У запитуваний період з 2 жовтня по 31 грудня 2013 року ОСОБА_2 не з`являвся на роботі, причини невиходу на роботу працівник не повідомив та в подальшому не надав жодних документів на підтвердження причин своєї відсутності на робочому місці. У табелі обліку робочого часу період з 02.10.2013 по 09.01.2014 відмічено позначками "І" (інші причини неявок). Законодавчих підстав для нарахування суддівської винагороди за період відсутності судді на робочому місці з "інших причин неявок" не передбачено. Вказано, що господарський суд Полтавської області провів повний розрахунок із ОСОБА_2 при звільненні.

Вважаючи, що господарським судом Полтавської області протиправно не виплачено на користь ОСОБА_2 заробітну плату за період з 02.10.2013 по 31.12.2013 в сумі 42625,96 грн. та компенсацію за час перебування на лікарняному згідно лисків непрацездатності серії АВЮ №616780 від 15.07.2013, серії АВУ №122146 від 05.08.2013 Тимченко Тетяна Володимирівна в інтересах недієздатного ОСОБА_2 звернулася до адміністративного суду з даним позовом.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з їх необґрунтованості.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції, враховуючи наступне.

На час виникнення спірних правовідносин Закон України від 07.07.2010 № 2453-VI "Про судоустрій і статус суддів" визначав правові засади організації судової влади та здійснення правосуддя в Україні з метою захисту прав, свобод та законних інтересів людини і громадянина, прав та законних інтересів юридичних осіб, інтересів держави на засадах верховенства права, визначає систему судів загальної юрисдикції, статус професійного судді, народного засідателя, присяжного, систему та порядок здійснення суддівського самоврядування і встановлював систему і загальний порядок забезпечення діяльності судів та регулював інші питання судоустрою і статусу суддів.

Відповідно до частини 4 статті 48 Закону України від 07.07.2010 № 2453-VI "Про судоустрій і статус суддів" відсторонення судді від посади у зв`язку з притягненням до кримінальної відповідальності здійснюється Вищою кваліфікаційною комісією суддів України на підставі вмотивованого клопотання Генерального прокурора України.

Відповідно до частини 4 статті 54 Закону України від 07.07.2010 № 2453-VI "Про судоустрій і статус суддів" визначено коло обов`язків судді, зокрема обов`язок своєчасно, справедливо та безсторонньо розглядати і вирішувати судові справи відповідно до закону з дотриманням засад і правил судочинства; дотримуватися правил суддівської етики; виявляти повагу до учасників процесу; додержуватися присяги судді; не розголошувати відомості, які становлять таємницю, що охороняється законом, в тому числі і таємницю нарадчої кімнати і закритого судового засідання; виконувати вимоги та дотримуватися обмежень, встановлених Законом України "Про засади запобігання і протидії корупції".

За визначенням статті 94 Кодексу законів про працю України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Статтею 98 Кодексу законів про працю України передбачено, що оплата праці працівників установ і організацій, що фінансуються з бюджету, здійснюється на підставі законів та інших нормативно-правових актів України, генеральної, галузевих, регіональних угод, колективних договорів, у межах бюджетних асигнувань та позабюджетних доходів.

Частиною 1 статті 129 Закону України від 07.07.2010 № 2453-VI "Про судоустрій і статус суддів" передбачено, що суддівська винагорода регулюється цим Законом, Законом України "Про Конституційний Суд України" та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.

Частинами 2, 3, 5 статті 129 Закону України від 07.07.2010 № 2453-VI "Про судоустрій і статус суддів" встановлено, що суддівська винагорода складається з посадового окладу та доплат за: 1) вислугу років; 2) перебування на адміністративній посаді в суді; 3) науковий ступінь; 4) роботу, яка передбачає доступ до державної таємниці.

Посадовий оклад судді місцевого суду встановлюється у розмірі 15 мінімальних заробітних плат, визначених законом, що запроваджується поетапно: з 1 січня 2011 року - 6 мінімальних заробітних плат; з 1 січня 2012 року - 8 мінімальних заробітних плат; з 1 січня 2013 року - 10 мінімальних заробітних плат; з 1 січня 2014 року - 12 мінімальних заробітних плат; з 1 січня 2015 року - 15 мінімальних заробітних плат.

Суддям виплачується щомісячна доплата за вислугу років у розмірі: за наявності стажу роботи до 5 років - 15 відсотків, більше 5 років - 20 відсотків, більше 10 років - 30 відсотків, більше 15 років - 40 відсотків, більше 20 років - 50 відсотків, більше 25 років - 60 відсотків, більше 30 років - 70 відсотків, більше 35 років - 80 відсотків посадового окладу.

Закон України від 07.07.2010 № 2453-VI "Про судоустрій і статус суддів" у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, не містив норм, якими б окремо врегульовувався порядок виплати суддівської винагороди відстороненому від посади судді.

Водночас, обов`язковою умовою нарахування та виплати суддівської винагороди є перебування судді на робочому місці та фактичне виконання ним роботи, зокрема, і не пов`язаної зі здійсненням правосуддя.

Відповідно до частини 2 статті 24 Закону України від 07.07.2010 № 2453-VI "Про судоустрій і статус суддів" (у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) голова місцевого суду з питань, що належать до його адміністративних повноважень, видає накази і розпорядження.

Частиною 2 статті 30 Закону України "Про оплату праці" встановлено, що роботодавець зобов`язаний забезпечити достовірний облік виконуваної працівником роботи і бухгалтерський облік витрат на оплату праці у встановленому порядку.

Типова форма № П-5 табеля обліку використання робочого часу затверджена наказом Державного комітету статистики України від 05.12.2008 р. № 489 "Про затвердження типових форм первинної облікової документації зі статистики праці".

Нарахування, у тому числі суддівської винагороди суддям, здійснюється на підставі наказів голів судів, табелів обліку робочого часу.

Отже, обов`язковою умовою нарахування та виплати суддівської винагороди є, зокрема, належно заповнений табель обліку використання робочого часу, форма якого затверджена наказом Державного комітету статистики України від 05.12.2008 р. № 489 "Про затвердження типових форм первинної облікової документації зі статистики праці", що зумовлює необхідність перебування судді на робочому місці або наявності обставин відсутності судді, з якими Закон пов`язує наявність права на виплату суддівської винагороди судді, як то оплачувана відпустка, відрядження із збереженням розміру суддівської винагороди.

Аналіз ст. 54 Закону № 2453-VI дає підстави дійти висновку, що статус судді пов`язаний не тільки з безпосереднім здійсненням правосуддя, що є одним з його обов`язків, але й покладає на суддю низку інших обов`язків морально-етичного характеру, неналежне здійснення яких є несумісним із статусом судді.

У Висновку № 3 (2002) Консультативної ради європейський суддів зазначено, що суспільна довіра та повага до судової влади є гарантіями ефективності системи правосуддя: поведінка суддів у їхній професійній діяльності, зрозуміло, розглядається громадськістю як необхідна складова довіри до судів. Судді повинні гідно поводити себе у приватному житті.

Згідно табелів обліку робочого часу господарського суду Полтавської області за жовтень 2013 року, листопад 2013 року, грудень 2013 року суддя ОСОБА_2 відпрацював 0 днів 0 годин, у графі "відмітки про явки та неявки за числами місяця (години)" зазначених табелів міститься буквений код "І" (Інші причини неявок).

Таким чином, табелями обліку робочого часу господарського суду Полтавської області за жовтень 2013 року, листопад 2013 року, грудень 2013 року підтверджено відсутність судді Тимченка Б.П. у період із 02 жовтня 2013 року по 31 грудня 2013 рік на роботі у господарському суді Полтавської області.

В ході розгляду справи в суді першої та апеляційної інстанції, позивачем не спростовано обставини неявки ОСОБА_2 на робоче місце в період із 02 жовтня 2013 року по 31 грудня 2013 рік, не надано доказів на підтвердження виконання ОСОБА_2 протягом зазначеного періоду будь-якої роботи, зокрема, не пов`язаної із здійсненням правосуддя, не надано доказів повідомлення причин неявки на роботу, за яких законодавством України передбачено збереження заробітної плати (суддівської винагороди).

Колегія суддів зазначає, що відсутність повноважень на здійснення правосуддя не звільняє суддю від дотримання інших вимог законодавства і загальноприйнятих правил поведінки, зокрема відсутність судді, який не здійснює правосуддя, на робочому місці без поважних причин є порушенням трудового законодавства України.

Аналогічні висновки містить постанова Верховного Суду від 19.01.2021 по справі № 580/112/19, що враховуються судом відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України.

Матеріалами справи встановлено, що 03 жовтня 2013 року позивач ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору (на стороні позивача) - Державна судова адміністрація України, звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до господарського суду Полтавської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору (на стороні відповідача) - Державна казначейська служба України про визнання протиправною бездіяльності голови господарського суду Полтавської області Ціленка В.А., стягнення з господарського суду Полтавської області на користь ОСОБА_2 суддівської винагороди та допомоги по тимчасовій втраті непрацездатності за період 01.10.2012 - 01.10.2013 та моральної шкоди в розмірі три мільйони гривень.

Постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 17 жовтня 2013 року у справі №816/5829/13-а, яка залишена без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 29 січня 2014 року, у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору (на стороні позивача) - ДСА України до господарського суду Полтавської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору (на стороні відповідача) - Державна казначейська служба України про визнання протиправною бездіяльності, стягнення суддівської винагороди, допомоги по тимчасовій непрацездатності та моральної шкоди - відмовлено.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 20 червня 2014 року (провадження №К/800/32464/14) відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 17 жовтня 2013 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 29 січня 2014 року у справі за його позовом до Господарського суду Полтавської області, треті особи - Державна судова адміністрація України, Державна казначейська служба України, про визнання бездіяльності протиправною, стягнення суддівської винагороди, допомоги по тимчасовій непрацездатності та моральної шкоди, а додані до касаційної скарги матеріали повернуто.

Постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 17 жовтня 2013 року у справі №816/5829/13-а, яка набрала законної сили, встановлено, що згідно табелів обліку використання робочого часу за період з жовтня 2012 року по вересень 2013 року ОСОБА_2 на робочому місці не з`являвся, у графах "відпрацьовані дні та години" вказано "0".

Щодо посилань в апеляційній скарзі на ті обставини, що суд першої інстанції не надав оцінки зазначеному в табелі буквеному коду "І" (Інші причини неявок), оскільки відповідач табелюючи ОСОБА_4 буквеним кодом "І" не врахував спеціального статусу працівника-судді, тоді як повинно бути проставлений код "8", колегія суддів зазначає, що позивач не оскаржував дій відповідача чи його посадових осіб щодо заповнення табелів обліку робочого часу господарського суду Полтавської області за відповідні періоди.

Доказів винесення наказів голови суду щодо внесення змін до табелів обліку робочого часу, уточнення табелів обліку використання робочого часу до суду першої та апеляційної інстанції сторонами не надавано.

Отже, у період з 02 жовтня 2013 року по 31 грудня 2013 року ОСОБА_2 був відсутній на робочому місці та не надав доказів на підтвердження обставин, з якими Закон пов`язує наявність права на виплату суддівської винагороди, або на підтвердження поважності причин неявки на роботу, за яких законодавством України передбачено збереження середнього заробітку.

З урахуванням наведеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що підстави для нарахування та виплати судді ОСОБА_2 суддівської винагороди за період його відсутності на роботі з 02 жовтня 2013 року по 31 грудня 2013 року відсутні.

Стосовно вимог про стягнення з господарського суду Полтавської області на користь ОСОБА_2 компенсації за час перебування на лікарняному, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 35 Закону України від 18.01.2001 р. №2240-III "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням" (надалі - Закон №2240-III, чинного на час виникнення спірних правовідносин) допомога по тимчасовій непрацездатності надається застрахованій особі у формі матеріального забезпечення, яке повністю або частково компенсує втрату заробітної плати (доходу), у разі настання в неї одного з таких страхових випадків тимчасової непрацездатності внаслідок захворювання або травми, не пов`язаної з нещасним випадком на виробництві.

Згідно з частиною 1 статті 51 Закону №2240-III підставою для призначення допомоги по тимчасовій непрацездатності, по вагітності та пологах є виданий у встановленому порядку листок непрацездатності, а в разі роботи за сумісництвом - копія листка непрацездатності, засвідчена підписом керівника і печаткою за основним місцем роботи.

Так, постановою правління Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності 23.06.2008 N 25, затверджено Положення про комісію (уповноваженого) підприємства, установи, організації із загальнообов`язкового державного соціального страхування у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням (редакція чинна на час спірних правоввідносин).

Відповідно до п. 1.1. Положення, комісія (уповноважений) підприємства, установи, організації із загальнообов`язкового державного соціального страхування у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням (далі - комісія (уповноважений) із соціального страхування підприємства), створюється (обирається) та діє на підприємстві, в установі, організації (далі - підприємство), що використовує найману працю, незалежно від форм власності і господарювання.

Пунктом 2.2. Положення передбачено, що комісія (уповноважений) із соціального страхування підприємства зобов`язана, зокрема приймати рішення про відмову в призначенні матеріального забезпечення, розглядати підставу і правильність видачі та заповнення листків непрацездатності та інших документів, які є підставою для надання матеріального забезпечення та соціальних послуг; вживати заходів по своєчасному наданню на підприємстві застрахованим особам матеріального забезпечення та соціальних послуг за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності.

Відповідно до п. 3.1. Положення, комісія (уповноважений) із соціального страхування підприємства, зокрема приймає рішення про призначення або відмову в призначенні матеріального забезпечення (допомоги по тимчасовій непрацездатності) і передає його роботодавцю для проведення виплат, здійснення розрахунків тощо. Приймає рішення про припинення виплати матеріального забезпечення (повністю або частково). Перевіряє правильність видачі та заповнення документів, які є підставою для надання матеріального забезпечення та соціальних послуг.

Відповідно до п. 4.3. Положення, рішення комісії (уповноваженого) із соціального страхування підприємства оформлюються протоколом в день їх прийняття згідно з додатком до цього Положення.

Частиною 2 статті 35 цього Закону №2240-III передбачено, що допомога по тимчасовій непрацездатності внаслідок захворювання або травми, не пов`язаної з нещасним випадком на виробництві та професійним захворюванням, виплачується Фондом застрахованим особам починаючи з шостого дня непрацездатності за весь період до відновлення працездатності або до встановлення медико-соціальною експертною комісією (далі - МСЕК) інвалідності (встановлення іншої групи, підтвердження раніше встановленої групи інвалідності), незалежно від звільнення застрахованої особи в період втрати працездатності у порядку та розмірах, встановлених законодавством.

Оплата перших п`яти днів тимчасової непрацездатності внаслідок захворювання або травми, не пов`язаної з нещасним випадком на виробництві, здійснюється за рахунок коштів роботодавця у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Отже, питання щодо оплати листків непрацездатності належать виключно до компетенції страхувальника та Фонду соціального страхування України.

Відповідно до листа Виконавчої дирекції Полтавського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності від 09.01.2014 № 01-08-40 про надання відповіді на лист Господарського суду Полтавської області від 27.12.2013 № 09-20/1084-13 щодо оплати листків непрацездатності, виданих ОСОБА_2 зазначено наступне: "Відповідно до інформації, викладеної у Вашому листі, за період з 06.11.2012 по 27.12.2013 заробітна плата або інші виплати ОСОБА_2 не нараховувались. Втрати заробітної плати (доходу) застрахованої особи не було. Таким чином, підстави для нарахування та виплати допомоги по тимчасовій непрацездатності за рахунок коштів Фонду відсутні".

Так, відповідно до протоколу № 1/1 від 13.01.2014 засідання комісії загальнообов`язкового державного соціального страхування та витрат, зумовлених народженням та поховонням Господарського суду Полтавської області, прийнято рішення, яким відмовлено ОСОБА_2 в оплаті листків непрацездатності серії АВЮ №616780 від 15.07.2013, серії АВУ №122146 від 05.08.2013.

Відповідно до частини 1 статті 37 Закону №2240-III допомога по тимчасовій непрацездатності виплачується застрахованим особам залежно від страхового стажу в таких розмірах: 60 відсотків середньої заробітної плати (доходу) - застрахованим особам, які мають страховий стаж до п`яти років; 80 відсотків середньої заробітної плати (доходу) - застрахованим особам, які мають страховий стаж від п`яти до восьми років; 100 відсотків середньої заробітної плати (доходу) - застрахованим особам, які мають страховий стаж понад вісім років; 100 відсотків середньої заробітної плати (доходу) - застрахованим особам, віднесеним до 1-4 категорій осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи; одному з батьків або особі, що їх замінює та доглядає хвору дитину віком до 14 років, яка потерпіла від Чорнобильської катастрофи; ветеранам війни та особам, на яких поширюється чинність Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"; особам, віднесеним до жертв нацистських переслідувань відповідно до Закону України "Про жертви нацистських переслідувань"; донорам, які мають право на пільгу, передбачену статтею 10 Закону України "Про донорство крові та її компонентів".

Правила обчислення середньої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) для розрахунку виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням на випадок безробіття, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням і від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності (далі - страхові виплати) у разі настання страхового випадку, а також оплати перших п`яти днів тимчасової непрацездатності за рахунок коштів підприємства, установи, організації чи фізичної особи, яка використовує працю найманих працівників визначає Порядок обчислення середньої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) для розрахунку виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 26 вересня 2001 р. N 1266 (надалі - Порядок №1266, у редакції, чинній з 27.03.2013).

Пунктом 3 Порядку №1266 встановлено, що розрахунковим періодом, за який обчислюється середня заробітна плата (дохід) для розрахунку страхових виплат (крім страхування на випадок безробіття) та оплати перших п`яти днів тимчасової непрацездатності за рахунок коштів роботодавця, є період роботи за останнім основним місцем роботи (зайняття підприємницькою діяльністю) перед настанням страхового випадку, протягом якого застрахована особа працювала та сплачувала страхові внески або за неї сплачувалися страхові внески.

Відповідно до пункту 4 Порядку № 1266 розрахунковим періодом, за який обчислюється середня заробітна плата (дохід, грошове забезпечення) для застрахованих осіб (включаючи осіб, які працюють неповний робочий день (робочий тиждень) та добровільно застрахованих осіб), є останні шість календарних місяців (з першого до першого числа), що передують місяцю, в якому настав страховий випадок (для страхування на випадок безробіття - в якому припинено дію трудового договору або особу знято з обліку у державного реєстратора як суб`єкта підприємницької діяльності, припинення адвокатської, нотаріальної, творчої або іншої діяльності, закінчення проходження служби; для страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання осіб, у яких через деякий час погіршився стан здоров`я у зв`язку з раніше отриманим ушкодженням здоров`я внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання - період роботи за останнім основним місцем роботи перед настанням тимчасової непрацездатності).

Місяці розрахункового періоду (з першого до першого числа), в яких застрахована особа не працювала з поважних причин (тимчасова непрацездатність, відпустка у зв`язку з вагітністю та пологами, відпустка по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та шестирічного віку за медичним висновком), виключаються з розрахункового періоду (приклад наведено у додатку 1).

Отже, оскільки розрахунковим періодом, за який обчислюється середня заробітна плата (дохід, грошове забезпечення) для застрахованих осіб (включаючи осіб, які працюють неповний робочий день (робочий тиждень) та добровільно застрахованих осіб), є останні шість календарних місяців, що передують місяцю, в якому настав страховий випадок, при розрахунку допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю позивача з 15.07.2013 на підставі листка непрацездатності серії АВЮ №616780 від 15.07.2013 (період з 15.07.2013 - 24.07.2013) підлягає врахуванню суддівська винагорода, отримана ОСОБА_2 з 01 січня 2013 року по 30 червня 2013 року, а при розрахунку допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю позивача з 05.08.2013 на підставі листка непрацездатності серії АВУ №122146 від 05.08.2013 (період з 05.08.2013 - 15.08.2013) підлягає врахуванню суддівська винагорода, отримана ОСОБА_2 з 01 лютого 2013 по 31 липня 2013 року.

Як вже зазначалось судами першої та апеляційної інстанції та підтверджено матеріалами справи, що з 01 січня 2013 року по 31 липня 2013 року заробітна плата ОСОБА_2 склала 0,00 грн., відтак підстави для виплати компенсації ОСОБА_2 за час перебування на лікарняному відсутні.

Отже, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції в повному обсязі досліджено положення нормативних актів, що регулюють спірні правовідносини та дійшов вірного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Згідно із ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процессуального права.

Таким чином, колегія суддів, переглянувши рішення суду першої інстанції, дійшла висновку, що при прийнятті рішення, суд першої інстанції дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального права.

Наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах недієздатного ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 11.01.2021 по справі № 440/5689/20 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)А.О. Бегунц
Судді(підпис) (підпис) С.С. Рєзнікова Л.В. Мельнікова