Справа № 726/1860/20
Суддя: Сапальова Т.В.
Дата ухвалення: 2021-04-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 726/1860/20

Головуючий у 1-й інстанції: Мілінчук С.В.

Суддя-доповідач: Сапальова Т.В.

07 квітня 2021 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Сапальової Т.В.

суддів: Капустинського М.М. Смілянця Е. С.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Садгірського районного суду міста Чернівці від 02 лютого 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до УПП в Чернівецькій області про скасування постанови про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В :

в листопаді 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Садгірського районного суду міста Чернівці з адміністративним позовом до УПП в Чернівецькій області про скасування постанови про адміністративне правопорушення серії ЕАМ № 3399789 від 08.11.2020.

Рішенням Садгірського районного суду міста Чернівці від 02 лютого 2021 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з прийнятим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та задовольнити позовні вимоги. В апеляційній скарзі апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування всіх обставин справи, що призвело до неправильного її вирішення. Зокрема, в обґрунтування доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначає про те, що в діях позивача відсутній склад правопорушення, передбаченого ст.125 КУпАП, оскільки відповідальність за вказане в постанові серії ЕАМ № 3399789 від 08.11.2020 правопорушення передбачена ст.122 КУпАП.

Відзив відповідача на апеляційну скаргу на адресу Сьомого апеляційного адміністративного суду не надходив, що відповідно до ч.4 ст.304 КАС України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Сторони повноважних представників в судове засідання не направили, хоча повідомлялися про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, що підтверджується матеріалами справи.

30 березня 2021 року до Сьомого апеляційного адміністративного суду надійшла заява ОСОБА_1 про розгляд справи за відсутності позивача за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати та задовольнити позов, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до постанови про адміністративне правопорушення серії ЕАМ № 3399789 від 08.11.2020 (а.с.3) о 08 годині 33 хвилин на 480 кілометрі автодороги М19, ОСОБА_1 керував транспортним засобом Ford Transit Connect, д.н.з. НОМЕР_1 , без увімкненого ближнього світла фар поза населеним пунктом, чим порушив п. 9.8 ПДР України, у зв`язку з чим позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.125 КУпАП на накладено адміністративне стягнення у виді попередження.

Вважаючи вказану постанову протиправною, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що ч. 2 ст. 122 КУпАП передбачає відповідальність за порушення правил користування попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, та не передбачає її у інших випадках, тому за неввімкнення за межами населеного пункту ближнього світла фар з 01 жовтня до 01 травня настає відповідальність за ст. 125 КУпАП, як за інші порушення правил дорожнього руху.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції по суті спору, виходячи з наступного.

Обов`язки учасників дорожнього руху, а також підстави та порядок притягнення до відповідальності за їх порушення передбачені Законом України "Про дорожній рух", Правилами дорожнього руху та Кодексом України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП).

Згідно зі ст.14 Закону України "Про дорожній рух" учасники дорожнього руху зобов`язані: знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Відповідно до п. 1.3 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1306 (далі - ПДР) учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Відповідно до оскаржуваної постанови позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення п.9.8 ПДР.

П.9.8 ПДР передбачено, що з 1 жовтня по 1 травня на всіх механічних транспортних засобах поза населеними пунктами повинні бути ввімкнені денні ходові вогні, а в разі їх відсутності в конструкції транспортного засобу - ближнє світло фар.

Відповідно до ч. 1, 2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, коли маються підстави для звільнення від доказування. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно з ч.1 ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

В п. 7 постанови серії ЕАМ № 3399789 від 08.11.2020 (а.с.3) "До постанови додаються" зазначено СЕ 00080.

З матеріалів справи судом встановлено, що в додатках до заяви від 04.01.2021 позивач подав компакт-диск, що містить відеозапис з бодікамери поліцейського серії СЕ 00080 (а.с.16).

Судом досліджено вказаний відеозапис та встановлено, що на ньому зафіксовано, як автомобіль Ford Transit Connect, д.н.з. НОМЕР_1 , рухався без увімкненого світла ближніх фар, що стало підставою для зупинки транспортного засобу позивача та винесення оскаржуваної постанови.

Згідно з п.2, 6 оскаржуваної постанови правопорушення зафіксовано на 480 км траси М-19. Відповідно до інформації з сервісу Google Maps вказана ділянка автомобільної дороги знаходиться поза межами населених пунктів.

Таким чином, наявними в матеріалах справи доказами підтверджується факт керування позивачем автомобілем поза межами населеного пункту без увімкненого світла ближніх фар.

Вказані вище обставини не заперечуються позивачем, водночас, в обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_1 стверджує, що за порушення п.9.8 ПДР відповідальність передбачена ст.122 КУпАП.

Оцінюючи доводи апеляційної скарги в цій частині, колегія суддів виходить з наступного.

Згідно зі ст.125 КУпАП інші порушення правил дорожнього руху, крім передбачених статтями 121-128, частинами першою і другою статті 129, статтями 139 і 140 цього Кодексу, - тягнуть за собою попередження.

Таким чином, особа може бути притягнута до відповідальності за ст.125 КУпАП у разі, якщо склад вчиненого правопорушення не передбачений іншими статтями КУпАП.

Відповідно до ч.2 ст.122 КУпАП порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Пункт 9 ПДР визначає правила користування попереджувальними сигналами.

Пунктом 19 ПДР передбачено умови користування зовнішніми світловими приладами.

При цьому згідно з ПДР попереджувальні сигнали повинні вмикатися для попередження про початок або зміну руху транспортного засобу, в той час як зовнішні світлові прилади повинні бути увімкнені під час руху або зупинки транспортного засобу.

З урахуванням наведеного колегія суддів дійшла висновку про те, що ч.2 ст.122 КУпАП передбачає відповідальність за два окремих склади правопорушення:

1) порушення правил користування зовнішніми освітлювальними приладами;

2) порушення правил користування попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку.

Згідно з п.19.1 ПДР у темну пору доби та в умовах недостатньої видимості незалежно від ступеня освітлення дороги, а також у тунелях на транспортному засобі, що рухається, на всіх механічних транспортних засобах повинні бути ввімкнені - фари ближнього (дальнього) світла.

Таким чином, ближнє світло фар є зовнішнім освітлювальним приладом.

Абз. 2 п.9.8 ПДР визначено, що з 1 жовтня по 1 травня на всіх механічних транспортних засобах поза населеними пунктами повинні бути ввімкнені денні ходові вогні, а в разі їх відсутності в конструкції транспортного засобу - ближнє світло фар.

З урахуванням вищенаведеного колегія суддів дійшла висновку про те, що абз.2 п.9.8 ПДР встановлено правило користування зовнішніми світловими приладами.

Отже, невиконання обов`язку увімкнення денних ходових вогнів або ближнього світла фар поза населеними пунктами є порушенням правил користування зовнішніми освітлювальними приладами, відповідальність за що передбачена ч.2 ст.122 ККУпАП.

Таким чином, доводи апеляційної скарги про відсутність підстав для притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ст.125 КУпАП є обґрунтованими, оскільки відповідальність за порушення абз.2 п.9.8 ПДР передбачена ч.2 ст.122 КУпАП.

Згідно з частиною першою статті 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Ст.280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Особливості розгляду справ про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються статтями 279-1-279-4 цього Кодексу.

Згідно з ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Зважаючи на встановлені у справі обставини, колегія суддів дійшла висновку про те, що при винесенні постанови про адміністративне правопорушення серії ЕАМ №3399789 від 08.11.2020 поліцейський кваліфікував вчинене позивачем правопорушення за статтею 125 КУпАП без урахування особливостей, встановлених п. 19 ПДР, та необгрунтовано застосував адміністративне стягнення у вигляді попередження, тому оскаржувана постанова підлягає скасуванню.

Таким чином, доводи апеляційної скарги ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, яке регулює спірні правовідносини, та повністю підтверджуються встановленими у справі обставинами.

Висновки суду першої інстанції по суті спору не відповідають встановленим у справі обставинам, що призвело до неправильного її вирішення, у зв`язку з чим апеляційну скаргу необхідно задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати та задовольнити позов в повному обсязі.

Відповідно до статті 317 КАС України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Ч.6 ст.139 КАС України передбачено, що якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Згідно з ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З матеріалів справи встановлено, що при зверненні до суду з адміністративним позовом позивач сплатив судовий збір в сумі 420,40 грн, що підтверджується квитанцією від 19.11.2020 (а.с.4). Крім того, за подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції позивач сплатив судовий збір у розмірі 630,60 грн.

З урахуванням наведеного колегія суддів дійшла висновку про стягнення на користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судового збору в розмірі 1051,00 грн.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Рішення Садгірського районного суду міста Чернівці від 02 лютого 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до УПП в Чернівецькій області про скасування постанови про адміністративне правопорушення скасувати.

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Скасувати постанову про адміністративне правопорушення серії ЕАМ № 3399789 від 08.11.2020, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.125 КУпАП.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН - НОМЕР_2 ) за рахунок бюджетних асигнувань УПП в Чернівецькій області в особі Департаменту патрульної поліції Національної поліції України (вул. Федора Ернста, 3, м.Київ, 03048 ) суму понесених судових витрат зі сплати судового збору в розмірі 1051 грн (одна тисяча п`ятдесят одна гривня).

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення відповідно до ч.1 ст.272 КАС України.

Відповідно до ч.3 ст.272 КАС України судові рішення суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду справ, визначених статтями 273-277, 282-286 цього Кодексу, набирають законної сили з моменту проголошення і не можуть бути оскаржені.

Постанова суду складена в повному обсязі 07 квітня 2021 року.

Головуючий Сапальова Т.В.

Судді Капустинський М.М. Смілянець Е. С.