Справа № 640/20528/19
Суддя: Епель Оксана Володимирівна
Дата ухвалення: 2021-04-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий суддя у першій інстанції: Каракашьян С.К.
Суддя-доповідач: Епель О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2021 року Справа № 640/20528/19

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді Епель О.В.,

суддів: Карпушової О.В., Степанюка А.Г.,

за участю секретаря Сакевич Ж.В.,

представника позивача Кириленка О.П.,

представника відповідача Рибака А.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу акціонерного товариства «Державне акціонерне товариство «Чорноморнафтогаз» на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 28 вересня 2020 року у справі

за позовом акціонерного товариства «Державне акціонерне товариство «Чорноморнафтогаз»

до Головного управління Державної податкової служби в м. Києві

про визнання протиправним та скасування

податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В :

Історія справи.

Акціонерне товариство «Державне акціонерне товариство «Чорноморнафтогаз» (далі - Позивач) звернулося до суду з адміністративним позовом до Головного управління Державної податкової служби в м. Києві (далі - Відповідач) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 08.08.2019 № .

Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 28 вересня 2020 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю.

Ухвалюючи таке рішення, суд першої інстанції виходив з того, що спірні санкції застосовані до позивача за несплату податкових зобов`язань за період після його перереєстрації з АРК до м. Києва.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, Позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити постанову про задоволенні позовних вимог у повному обсязі, зазначаючи, що спірні санкції застосовані контролюючим органом за несплату податкових зобов`язань, які виникли у період його перебування на окупованій території в АРК, до перереєстрації до м. Києва.

Крім того, Апелянт вважає, що у відповідача взагалі відсутній обґрунтований розрахунок суми податкового боргу з рентної плати за користування надрами континентального шельфу у межах виключної (морської) економічної зони.

При цьому, Апелянт вказує, що в інших пов`язаних справах №№ 640/16391/19, 640/20528/19 відповідачем щодо однієї і тієї ж заборгованості надавалися різні розрахунки на суми 15 493 307,31 грн. та 16 178 111,55 грн.

Також Апелянт вказує, що податковим органом з 07.06.2016 здійснюється списання коштів в рахунок погашення відповідного податкового боргу.

Водночас, Апелянт зазначає, що такі обставини залишилися поза увагою суду першої інстанції.

З цих та інших підстав Апелянт вважає, що оскаржуване ним рішення суду прийнято за неповно встановлених обставин, з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи в цілому.

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 30.11.2020 було відкрито апеляційне провадження, встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу та призначено справу до судового розгляду.

У строк, установлений судом, відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 26.01.2021 та від 16.03.2021 витребувано додаткові докази, установлено строк для їх подання, продовжено строк розгляду справи та відкладено судове засідання.

11.02.2021 та 30.03.2021 через канцелярію суду від Відповідача надійшли додаткові докази у справі.

У судовому засіданні представник Позивача апеляційну скаргу підтвердив, просив її задовольнити та наполягав на своїй правовій позиції, викладеній в апеляції.

Представник Відповідача у судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги Позивача заперечувала, просила залишити скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін та зазначила, що оскільки сплата боргу була здійснена Позивачем після перереєстрації на материкову частину України, то на переконання податкового органу такий платник повинен нести відповідальність за несвоєчасну сплату відповідної заборгованості.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - без змін з наступних підстав.

Обставини справи, установлені судом першої інстанції.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, акціонерне товариство «Державне акціонерне товариство «Чорноморнафтогаз» (далі - АТ «ДАТ «Чорноморнафтогаз») є юридичною особою, яка станом на час окупації АР Крим була зареєстрована на території Криму та здійснювала там основну господарську діяльність.

20.03.2014 Центральним Офісом ДФС України було прийнято від Позивача податкову декларацію, якій присвоєння реєстраційний номер .

У вказаній декларації Позивачем визначено податкові зобов`язання з плати за користування надрами для видобування корисних копалин у розмірі 16178111,55 грн.

На теперішній час Позивач зареєстрований за адресою: м. Київ, вул. Б. Хмельницького, 26, оф. 505.

Головним управлінням ДФС у м. Києві винесено податкове повідомлення-рішення № , яким, на підставі статті 126 Податкового кодексу України та рішення Державної фіскальної служби України від 19.12.2018 № 41025/699-99-11-06-01-25 до позивача застосовано штраф у розмірі 20 %, що становить 261455,78 грн., від суми несвоєчасно сплаченого податкового боргу з рентної плати за користування надрами континентального шельфу і в межах виключної (морської) економічної зони в розмірі 13070278,90 грн.

Податковий орган вмотивовує прийняття зазначеного рішення тим, що Позивач пропустив строк сплати податкових зобов`язань, самостійно узгоджених при подачі 20.03.2014 податкового розрахунку № .

Позивач, вважаючи таке податкове повідомлення-рішення протиправним, а свої права - порушеними, звернувся до суду з цим позовом.

Нормативно-правове обґрунтування.

Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Податковим кодексом України (далі - ПК України) та Законами України «Про створення вільної економічної зони «Крим» та про особливості здійснення економічної діяльності на тимчасово окупованій території України» від 12.08.2014 № 1636-VII (далі - Закон № 1636-VII), «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014 № 1207-VII (далі - Закон № 1207-VII).

Так, відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 67 Конституції України, кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

У підпункті 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 ПК України визначено, що податковий борг - це сума узгодженого грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання.

Згідно з пп. 49.18.1, пп. 49.18.3 п. 49.18 ст. 49 ПК України податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює: - календарному місяцю (у тому числі в разі сплати місячних авансових внесків) - протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця; - календарному року, крім випадків, передбачених підпунктами 49.18.4 та 49.18.5 цього пункту - протягом 60 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) року.

Відповідно до п. 57.1 ст. 57 ПК України, платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Законом № 1636-VII, який набрав чинності 27.09.2014, підрозділ 10 розділу XX «Перехідні положення» ПК України доповнено пунктом 26 такого змісту: «На період дії Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» цей Кодекс застосовується з урахуванням особливостей, визначених Законом України «Про створення вільної економічної зони «Крим» та про особливості здійснення економічної діяльності на тимчасово окупованій території України».

Пунктом 1 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1207-VII, який набрав чинності з 27.04.2014, установлено, що цей Закон втрачає чинність з моменту повернення тимчасово окупованої території під загальну юрисдикцію України за умови попереднього і повного відшкодування збитків, нанесених внаслідок такої тимчасової окупації, у тому числі моральних збитків примусово переміщених осіб, або з дня прийняття Верховною Радою України рішення про визнання цього Закону таким, що втратив чинність.

Відповідно до частини другої статті 2 Закону № 1207-VII, датою початку тимчасової окупації є 20.02.2014.

У підпунктах 11, 12 пункту 12.3 статті 12 Закону № 1636-VII визначено, що під час тимчасової окупації справляння податків і зборів, єдиного соціального внеску та застосування реєстраторів розрахункових операцій відносно території ВЕЗ «Крим» діють з урахуванням того, що:

- до платників податків, які станом на початок тимчасової окупації мали місцезнаходження на території Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, не застосовуються починаючи з першого числа місяця, наступного за місяцем, в якому розпочалася тимчасова окупація, фінансові та штрафні санкції за порушення вимог порядку подання, обчислення, правильності заповнення податкових декларацій (податкової звітності) та повноти сплати сум податків і зборів;

- під час тимчасової окупації справляння податків і зборів, єдиного соціального внеску та застосування реєстраторів розрахункових операцій відносно території ВЕЗ «Крим» діють з урахуванням того, що зупиняється застосування до платників податків із місцезнаходженням на території ВЕЗ «Крим» норм статей 59, 60, 87 - 101, 124, 126 і 129 ПК України.

Податкова інформація про суми податкового боргу платників податків із місцезнаходженням на території ВЕЗ «Крим» зберігається та опрацьовується в інформаційних базах контролюючих органів в окремому (позабалансовому) порядку.

Абзацом 2 пункту 15.1 статті 15 Закону № 1636-VII визначено, що до платників податків, які станом на початок тимчасової окупації мали місцезнаходження на території Автономної Республіки Крим і міста Севастополя, починаючи з 1 числа місяця, на який припадає початок тимчасової окупації, не застосовуються фінансові санкції, штрафні санкції та пеня за порушення порядку подання, обчислення, правильності заповнення податкових декларацій та повноти сплати сум податків і зборів, допущені під час здійснення господарської діяльності на території Автономної Республіки Крим і міста Севастополя.

Висновки суду апеляційної інстанції.

Системний аналіз викладених правових норм надає підстави стверджувати, що законодавством регламентовано обов`язок суб`єктів господарювання своєчасно та в повному обсязі сплачувати їх податкові зобов`язання.

Разом з тим, законодавством регламентовано спеціальний пільговий правовий режим застосування штрафних санкцій за порушення строків сплати податкових зобов`язань, які виникли після окупації АРК. Такий правовий режим виключає застосування до платників штрафних санкцій за несвоєчасну сплату їх зобов`язань за наявності сукупності наступних умов: 1) наявність податкового боргу (до або після настання окупації АРК (після 20.02.2014); 2) платник станом на час виникнення такої заборгованості був зареєстрований на території АРК.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги та усуваючи неповноту з`ясування судом першої інстанції обставин цієї справи, колегія суддів установила, що у податковому розрахунку Позивача від 20.03.2014 № визначено узгоджені податкові зобов`язання з плати за користування надрами для видобування корисних копалин на суму 16 178 111,55 грн.

Строк сплати таких зобов`язань настав 30.03.2014.

Станом на час виникнення вказаних зобов`язань та до серпня 2014 року Позивач був зареєстрований на території АРК: м. Сімферополь, пр. Кірова/пров. Совнарокомівський, 52/1.

04.08.2014 Позивач змінив місце реєстрації на місто Київ (вул. Б. Хмельницького, 26, оф. 505).

У період з 07.04.2017 по 07.08.2017 Позивачем сплачено частину заборгованості із зобов`язання за вищевказаним розрахунком від 20.03.2014 № , а саме в розмірі 13 070 278,90 грн. /т.1 а.с.187-188/.

Із зазначеної суми Відповідачем розраховано спірну штрафну санкцію 2 614 055,78 грн.

Таким чином, колегія суддів звертає увагу на те, що спірна заборгованість Позивача виникла саме за податковими зобов`язаннями, строк сплати яких настав на час його реєстрації і перебування на території АРК (до переміщення на материкову частину України), а отже, на такі зобов`язання поширюється спеціальний пільговий правовий режим, регламентований пп. 11, 12 п. 12.3 ст. 12 Закону № 1636-VII. Тому, у Відповідача не було достатніх правових підстав для нарахування Позивачу штрафних санкцій за порушення строків сплати цієї заборгованості.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд приходить до висновку щодо протиправності податкового повідомлення-рішення від 08.08.2019 № та наявність достатніх та необхідних правових підстав для задоволення позову в цій справі.

Аналізуючи всі доводи учасників справи, судова колегія також приймає до уваги висновки ЄСПЛ, викладені в рішенні по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, в якому Суд зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід.

Відповідно до ст. 6 КАС України та ст. 17 Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» висновки ЄСПЛ є джерелом права.

Отже, судом першої інстанції неповно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з порушенням норм матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення спору в цілому.

Відповідно до ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Таким чином, апеляційна скарга акціонерного товариства «Державне акціонерне товариство «Чорноморнафтогаз» підлягає задоволенню, рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 28 вересня 2020 року - скасуванню, а в задоволенні позову слід відмовити повністю.

Розподіл судових витрат.

Так, відповідно до частин першої, шостої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Судова колегія встановила, що за подання позову в цій справі та апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції позивачем сплачено судовий збір у загальному розмірі 46 104,00 грн., що відповідає ставкам судового збору, визначеним у Законі України «Про судовий збір», та підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст.ст. 139, 242-244, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу акціонерного товариства «Державне акціонерне товариство «Чорноморнафтогаз» - задовольнити.

Рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 28 вересня 2020 року - скасувати та ухвалити постанову, якою адміністративний позов акціонерного товариства «Державне акціонерне товариство «Чорноморнафтогаз» до Головного управління Державної податкової служби в м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення - задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 08.08.2019 № .

Стягнути на користь акціонерного товариства «Державне акціонерне товариство «Чорноморнафтогаз» за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної податкової служби в м. Києві понесені позивачем судові витрати в розмірі 46 104,00 (сорок шість тисяч сто чотири) грн.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду в порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Повний текст судового рішення виготовлено 09 квітня 2021 року.

Головуючий суддя О.В. Епель

Судді: О.В. Карпушова

А.Г. Степанюк