Справа № 1414/1318/2012
Суддя: Селіщева Л. І.
Дата ухвалення: 2013-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КОРАБЕЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД М.МИКОЛАЄВА
Справа № 1414/1318/2012
Провадження № 2-а/488/5/2013р.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.03.2013 року м. Миколаїв

Корабельний районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого по справі - судді Селіщевої Л.І.,

при секретарі - Варакута Є.Ю.,

за участю позивача - ОСОБА_1 ,

та представника відповідача - Нешко А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Корабельному районі м. Миколаєва про визнання протиправною відмову суб`єкта владних повноважень у ,призначенні пенсії та про зобов`язання вчинити дії , -

ВСТАНОВИВ:

У березні 2012 року позивач звернувся в суд до відповідача із позовом, який в подальшому уточнив, про визнання противоправним розпорядження Управління Пенсійного фонду в Корабельному районні м. Миколаєва від 07.03.2012 року, 24.05.2012 року «Про виплату пенсії ОСОБА_1 » та рішення від 16.01.2013 року «Про відмову у призначенні пенсії відповідно до діючого з 01.01.2013 року законодавства», в якому не враховані вимоги ч. 2 ст. 56 ЗУ «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали від Чорнобильської катастрофи». Зобов`язати відповідача поновити право ОСОБА_1 на виплату щомісячного пільгового збільшення пенсії, в розмірі 1% заробітку за кожний рік стажу зверх 20 років відповідно до ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням 530 місяців страхового стажу.

В обґрунтування свого позову позивач зазначив, що на підставі Закону України „Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали від Чорнобильської катастрофи" він має статус евакуйованого із зони відчуження ЧАЕС у 1986 році, категорія 2. Згідно діючої до цього часу, частини 2 ст. 56 ЗУ «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали від Чорнобильської катастрофи» , яка не призупинялась законами про Державний бюджет України, він має право на пенсію в повному розмірі із збільшенням на 1% заробітку за кожний рік роботи понад 20 років.

Із листів Корабельного УПФ м. Миколаєва йому стало відомо про порушення права на щомісячну виплату пільгового збільшення пенсії, яке передбачено ч. 2 ст. 56 ЗУ «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали від Чорнобильської катастрофи».

Через неможливість в позасудовому порядку вирішити даний спір, позивач звернувся до суду із даним позовом.

В судовому засіданні позивач позов підтримав повністю з підстав, викладених у уточненій позовній заяві, просив суд його задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача позов не визнав та подав свої письмові заперечення. Заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, та дослідивши письмові докази по справі, суд прийшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню виходячи із наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є пенсіонером та потерпілим від наслідків аварії на ЧАЕС 2 категорії. Пенсію за віком позивачу призначено починаючи з 25.10.1993 року, із відповідним зменшенням віку.

Відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення чоловіками 60 років, жінками - 55 років (які народилися до ЗО вересня 1956 року) та наявності страхового стажу не менше 15 років

Статтею 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» передбачено, що особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до ст. 49 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4 встановлюються у вигляді: державної пенсії; додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Статтею 51 зазначеного Закону встановлено, що особам, віднесеним до категорії 2 щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров`ю, призначається у розмірі 15% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

З листа Корабельного УПФ в м. Миколаєві № 1-Б-01 від 16.01.2013 року вбачається, що з 02.06.2003 року позивач отримує пенсію за віком, призначену згідно ЗУ «Про пенсійне забезпечення» ( з 01.01.2004 року перераховану згідно ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування») та ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а також - додаткову пенсію за шкоду заподіяну здоров`ю, як постраждалий 2 категорії внаслідок аварії на ЧАЕС. Тому, призначити пенсію з 01.01.2013 року та застосувати норми нині діючого законодавства немає законним підстав.

Відповідно до ст. 67 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян , які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»: конкретні розміри всіх доплат, пенсій і компенсацій підвищуються Кабінетом Міністрів України відповідно до зміни індексу вартості життя і зростання мінімальної заробітної плати. Крім індексації пенсії, яка здійснюється відповідно до законодавства про індексацію грошових доходів населення, у разі, якщо величина середньої заробітної плати в Україні за даними спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади в галузі статистики за минулий рік зросла, то з 1 березня поточного року розмір пенсії підвищується в порядку, встановленому частиною другою статті 42 ЗУ "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Відповідно до ст. 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»:

1.Пенсії, призначені за цим Законом, індексуються відповідно до законодавства про індексацію грошових доходів населення.

2.Крім індексації пенсії, передбаченої частиною першою цієї статті, у разі якщо величина середньомісячної заробітної плати штатного працівника в Україні за даними спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади у галузі статистики за минулий рік зросла, з 1 березня поточного року розмір пенсії підвищується на коефіцієнт, що відповідає не менш як 20 відсоткам темпів зростання середньомісячної заробітної плати штатного працівника в Україні порівняно з попереднім роком, крім випадків, коли підвищення пенсійних виплат за минулий рік перевищило цей коефіцієнт. Якщо коефіцієнт підвищення пенсійних виплат у минулому роді був менший, ніж зазначений у цій частині, то збільшення пенсій здійснюється з урахуванням попереднього підвищення.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» : індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг; індекс споживчих цін - показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання; поріг індексації - величина індексу споживчих цін, яка надає підстави для проведення індексації грошових доходів населення.

Згідно ст. З цього Закону, індекс споживчих цін обчислюється спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі статистики і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях.

Відповідно до ч. 2 ст. 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян , які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», право на пенсію в повному розмірі мають громадяни, віднесені до категорій 1, 2, 3, 4, за умови стажу роботи не менш як: чоловіки - 20 років, жінки - 15 років, із збільшенням пенсії на один процент заробітку за кожний рік роботи понад встановлений цим пунктом стаж, але не вище 75 процентів заробітку, а громадянам, які відпрацювали за списком N 1, чоловіки - 10 років і більше, жінки - 7 років б місяців і більше - не вище 85 процентів заробітку.

При цьому, визначення страхового стажу, заробітної плати, строки призначення пенсії та порядок нарахування пенсії здійснюється з нормами Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до ст. 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» мінімальний розмір пенсії за віком за наявності страхового стажу у чоловіків 25 років, встановлюється на рівні прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. За кожний рік понад 25 років у чоловіків розмір пенсії збільшується на 1 % від основного розміру пенсії, але не більше 1 % від прожиткового мінімуму.

Понаднормовий стаж позивача складає 18 років.

Доплата за понаднормовий стаж на теперішній час складає 137,52 грн.

Відповідно до ст. 44 цього закону заява про призначення (перерахунок) пенсії або про її відстрочення та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи повноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері праці та соціальної політики, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Тобто посилання позивача на невикористане право вибору однієї з двох можливих пенсій не знаходить свого підтвердження, оскільки при призначенні пенсії була встановлена саме пенсія за віком.

Крім того, з положення п» 13 Перехідних положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у разі якщо особа має право на отримання пенсії, щомісячного довічного грошового утримання відповідно до ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», призначається одна пенсія, щомісячне довічне грошове утримання за її вибором. Як вказано в наведеній нормі, вибір пенсії надається громадянину саме під час її призначення. Таке призначення, як зазначено вище відбулось, тому посилання позивача на невикористане право вибору пенсії не має під собою законодавчого обґрунтування.

З урахуванням вищенаведеного, суд вважає доводи позивача необґрунтованими, а позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.5 ст. 94 КАС України у разі відмови у задоволенні позовних вимог позивача, звільненого від сплати судових витрат. А також залишення адміністративного позову без розгляду судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок Державного бюджету України.

Керуючись ст. ст. 10-11, 76, 79, 160, 161, 163, 183-2 КАС України, -

Постановив:

В задоволенні позову - відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського адміністративного апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня отримання постанови апеляційної скарги.

Суддя: Л. І. Селіщева