Справа № 520/5604/2020
Суддя: П’янова Я.В.
Дата ухвалення: 2021-04-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2021 р.Справа № 520/5604/2020
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: П`янової Я.В.,

Суддів: Спаскіна О.А. , Любчич Л.В. ,

за участю секретаря судового засідання Мироненко А.А.

представника позивача: Михайлюти О.О.

відповідача: ОСОБА_1

представника третьої особи: Пономаренка В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Харківського національного університету Повітряних Сил імені Івана Кожедуба на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 09.09.2020, головуючий суддя І інстанції: Бідонько А.В., м. Харків, повний текст складено 14.09.20 року по справі № 520/5604/2020

за позовом Харківського національного університету Повітряних Сил імені Івана Кожедуба

до ОСОБА_1

третя особа: Міністерство оборони України

про стягнення суми,

ВСТАНОВИВ:

Харківський національний університет Повітряних Сил ім. Івана Кожедуба (далі за текстом також - позивач, ХНУПС, Університет) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до ОСОБА_1 (далі за текстом також відповідач, ОСОБА_1 ), в якому, з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог, просив стягнути з ОСОБА_1 на користь Харківського національного університету Повітряних Сил імені Івана Кожедуба суму у розмірі 264 287,12 грн на відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням ОСОБА_1 під час навчання.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 09 вересня 2020 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, Харківський національний університет Повітряних Сил ім. Івана Кожедуба оскаржив його в апеляційному порядку, оскільки вважає, що рішення ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач наводить обставини справи та нормативно - правове обґрунтування, викладені у позовній заяві. За результатами апеляційного розгляду позивач просить скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

Від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому він зазначає, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи, рішення ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права. Вказує, що твердження відповідача, наведені в апеляційній скарзі, є безпідставними, оскільки, як вірно встановлено судом першої інстанції, ХНУПС не є належним позивачем у справі. Зазначає про необґрунтованість розміру витрат, пов`язаних з його утриманням під час навчання. Вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, а тому апеляційну скаргу просить залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

У додаткових поясненнях Харківський національний університет Повітряних Сил ім. Івана Кожедуба зазначає, що є належним позивачем у справі, оскільки відповідно до п. 2.1 Інструкції про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженої Наказом Міністра оборони України від 10.04.2009 за № 170 право на укладення від імені Міністерства оборони України контракту про навчання з курсантами військового навчального закладу надається керівнику цього військового навчального закладу. Просить врахувати висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 19.11.2020 у справі № 560/1341/19, про те, що військовий навчальний заклад є належним позивачем у такій категорії справ.

Ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 19 січня 2021 року залучено Міністерство оборони України до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача.

У поданих поясненнях на апеляційну скаргу Міністерство оборони України вимоги апеляційної скарги підтримало, просить її задовольнити.

У поданих поясненнях позивач просить врахувати, що відповідно до ч. 7 ст. 12 Закону України "Про гарантії їх соціального захисту" держава забезпечує учасникам бойових дій державну цільову підтримку для здобуття освіти у державних та комунальних навчальних закладах, проте, відповідач у порядку, визначеному Порядком та умовами надання державної цільової підтримки деяким категоріям громадян для здобуття професійно-технічної та вищої освіти, затвердженому Постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2016р. за № 975, для отримання державної цільової підтримки не звертався. Крім того, кошти, які просить стягнути позивач, не є вартістю навчання (освіти), а є вартістю утримання у навчальному закладі.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції 06.04.2021 представники позивача та третьої особи, відповідач підтримали свої позиції у справі.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників позивача та третьої особи, відповідача, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено та у ході судового розгляду у суді апеляційної інстанції підтверджено, що ОСОБА_1 проходив навчання та військову службу у Харківському національному університеті Повітряних Сил ім. Івана Кожедуба з 23.08.2018 по 31.03.2020 на посаді курсанта.

23.08.2018 між Міністерством оборони України в особі терміново виконуючого обов`язки начальника Харківського національного університету Повітряних сил імені Івана Кожедуба, з одного боку, та громадянином ОСОБА_1 укладено контракт про проходження військової служби (навчання) у Збройних Силах України (а.с. 5).

Пунктом 1 (абз. 6) зазначеного контракту передбачено, що ОСОБА_1 взяв на себе зобов`язання відшкодувати Міністерству оборони України витрати, пов`язані з утриманням у закладі, в якому проходить військову службу (навчання), в разі дострокового розірвання Контракту через небажання продовжувати навчання або недисциплінованість чи відмови від подальшого проходження військової служби на посадах осіб сержантського і старшинського складу або офіцерського складу після закінчення цього закладу.

31.03.2020 вказаний контракт достроково розірваний та молодшого сержанта ОСОБА_1 виключено зі списків особового складу Університету, що підтверджується копією Витягу з наказу начальника Харківського національного університету Повітряних Сил імені Івана Кожедуба № 75 від 30.03.2020 (а.с. 6).

За п. 8 Наказу № 75 від 30.03.2020 ОСОБА_1 відраховано від подальшого навчання у зв`язку з розірванням контракту, через відмову від проходження військової служби на посадах офіцерського складу.

У зв`язку із достроковим розірванням контракту за ініціативою відповідача та невідшкодуванням витрат, пов`язаних із утриманням під час проходження ним військової служби (навчання), позивач звернувся до суду.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що в розумінні положень ч. 4 ст. 5 КАС України та п. 2 Порядку № 964, ХНУПС не є належним позивачем у цій справі.

Надаючи оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, колегія суддів зазначає таке.

Відповідно до ч. 10 ст. 25 Закону України від 25.03.1992 за N 2232-XII «Про військовий обов`язок і військову службу» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) курсанти в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість, систематичне невиконання умов контракту військовослужбовцем, невиконання освітньої програми (індивідуального навчального плану - за його наявності) та в разі відмови від подальшого проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу після закінчення закладу вищої освіти, а також особи офіцерського складу, які звільняються з військової служби протягом п`яти років (десяти років - для осіб офіцерського складу, які оволоділи спеціальностями льотного складу авіації) після закінчення вищого військового навчального закладу або військового навчального підрозділу закладу вищої освіти відповідно до підпунктів "д", "е", "є", "з", "и" пункту 1 та підпунктів "д", "е", "є", "ж", "з" пункту 2 частини п`ятої статті 26 цього Закону, відшкодовують Міністерству оборони України та іншим центральним органам виконавчої влади, яким підпорядковані ці заклади освіти, витрати, пов`язані з їх утриманням у закладі вищої освіти, відповідно до порядку і умов, встановлених Кабінетом Міністрів України. У разі відмови від добровільного відшкодування витрат таке відшкодування здійснюється у судовому порядку.

Порядок відшкодування курсантами та особами офіцерського складу витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 12.07.2006 за № 964 (далі - Порядок № 964).

Порядок № 964 визначає механізм відшкодування курсантами в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість та в разі відмови від подальшого проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу після закінчення вищого навчального закладу, а також особами офіцерського складу, які звільняються з військової служби протягом п`яти років після закінчення вищого військового навчального закладу або військового навчального підрозділу вищого навчального закладу відповідно до пунктів «е», «є», «ж», «и», «і» частини шостої статті 26 Закону N 2232-XII витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищому навчальному закладі (п. 1).

Відповідно до п. 2 Порядку № 964, витрати відшкодовуються Міноборони, МВС, Адміністрації Держприкордонслужби, Управлінню державної охорони, СБУ, Службі зовнішньої розвідки, Держспецтрансслужбі.

Відшкодування здійснюється у розмірі фактичних витрат, пов`язаних з: грошовим, продовольчим, речовим, медичним забезпеченням; перевезенням до місця проведення щорічної основної та канікулярної відпустки та у зворотному напрямку; оплатою комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв (п. 3).

Порядок розрахунку витрат установлюється Міноборони разом з Мінфіном, МВС, Адміністрацією Держприкордонслужби, Управлінням державної охорони, СБУ, Службою зовнішньої розвідки, Держспецтрансслужбою.

За приписами пункту 4 Порядку № 964 розрахунок фактичних витрат здійснюється вищим навчальним закладом згідно з нормами утримання курсантів.

Судовим розглядом установлено, що 31 березня 2020 року між позивачем та відповідачем розірвано контракт про проходження військової служби (навчання) у ЗС України через небажання останнього продовжувати навчання та відраховано його з числа курсантів, а також звільнено з військової служби у запас за підпунктом «ж», пунктом 2 (у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем) частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», знято з усіх видів забезпечення і зобов`язано відшкодувати витрати, пов`язані з його утриманням в Університеті в сумі 265 582,12 грн, із якими відповідач погодився та зобов`язався відшкодувати такі частинами не пізніше п`ятнадцяти днів з дати видання наказу про його відрахування.

Із загальним розрахунком № 195 від 30.03.2020 коштів на відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням курсанта ОСОБА_1 , відповідач ознайомився 30.03.2020.

За таким розрахунком фактичні витрати, пов`язані з утриманням, складають 265 582,12 грн, з яких:

1. По грошовому забезпеченню 233411 грн. 21 коп.

2. По продовольчому забезпеченню - 20072 грн. 58 коп.

3. По речовому забезпеченню - 5752 грн. 51 коп.

4. По медичному забезпеченню - 213 грн. 66 коп.

5. По перевезенню до місця щорічної основної та канікулярної відпустки та у зворотному напрямку - 00 грн. 00 коп.

6. По оплаті комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв - 6132 грн. 16 коп.

Станом на час розгляду справи заборгованість в сумі 265 582,12 грн відповідачем не погашена.

Під час розгляду справи у суді першої інстанції позивач зменьшив позовні вимоги, у зв`язку з виявленою помилкою у розрахунку (внесення до розрахунку по грошовому забезпеченню сум одноразових виплат, отриманих відповідачем). Так, сума по грошовому забезпеченню склала: 232116 грн. 21 коп.; по продовольчому забезпеченню - 20072 грн. 58 коп.; по речовому забезпеченню - 5752 грн. 51 коп.; по медичному забезпеченню - 213 грн. 66 коп.; по перевезенню до місця щорічної основної та канікулярної відпустки та у зворотному напрямку - 00 грн. 00 коп.; по оплаті комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв - 6132 грн. 16 коп.; всього - 264287,12 грн.

Колегія суддів погоджується із правильністю здійсненого позивачем розрахунку, який проведено відповідно до встановлених Порядків та згідно з нормами утримання курсантів. Період навчання, за який здійснюється відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням, визначено з дня зарахування по день виключення курсанта зі списків особового складу вищого військового навчального закладу. До матеріалів справи надано довідки - розрахунки за всіма складовими загального розрахунку відшкодування витрат, а також розрахункові відомості грошового забезпечення відповідача за весь період навчання.

Разом з тим, під час судового розгляду у суді апеляційної інстанції, на спростування твердження відповідача про непроживання у казармі під час навчання в Університеті (представник позивача в судовому засіданні підтвердив цей факт) позивачем не надано належних та допустимих доказів (розрахунку), що позбавляє можливості вирахувати витрати по оплаті комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв у загальній сумі 6132,16 грн.

З огляду на зазначене, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення позовних вимог у сумі 258 154,96 грн (по грошовому забезпеченню - 232116,21 грн., по продовольчому забезпеченню - 20072,58 грн, по речовому забезпеченню - 5752,51 грн, по медичному забезпеченню - 213, 66 грн).

Під час розгляду справи в суді апеляційної інстанцій ОСОБА_1 стверджував, що він є учасником бойових дій та має право на пільги, встановлені законодавством України. В матеріалах справи є копія довідки № 857 від 12.09.2017 про безпосередню участь в антитерористичній операції солдата ОСОБА_1 в період з 14.12.2016 по 02.03.2017.

Колегія суддів зазначає, що згідно з частиною сьомою статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (в редакції на час виникнення спірних правовідносин - тут і надалі) держава забезпечує учасникам бойових дій та їхнім дітям, у тому числі дітям, які навчаються за денною формою навчання у професійно-технічних та вищих навчальних закладах, - до закінчення такими дітьми навчальних закладів, але не довше ніж до досягнення ними 23 років, державну цільову підтримку для здобуття професійно-технічної та вищої освіти у державних та комунальних навчальних закладах.

Відповідно до абзаців другого та третього частини сімнадцятої статті 44 Закону України «Про вищу освіту» (в редакції на час виникнення спірних правовідносин - тут і надалі) державна цільова підтримка для здобуття вищої освіти надається у вигляді: повної або часткової оплати навчання за рахунок коштів державного та місцевих бюджетів; пільгових довгострокових кредитів для здобуття освіти; соціальної стипендії; безоплатного забезпечення підручниками; безоплатного доступу до мережі Інтернет, систем баз даних у державних та комунальних навчальних закладах; безоплатного проживання в гуртожитку; інших заходів, затверджених Кабінетом Міністрів України.

Порядок та умови надання державної цільової підтримки для здобуття вищої освіти зазначеним категоріям громадян визначаються Кабінетом Міністрів України.

Такий Порядок та умови надання державної цільової підтримки деяким категоріям громадян для здобуття професійно-технічної та вищої освіти затверджено Постановою Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2016 року, № 975 (далі - Порядок та умови № 975) з наступними змінами та доповненнями.

Таким чином, на час вступу ОСОБА_1 до Харківського національного університету Повітряних Сил ім. Івана Кожедуба він мав статус учасника бойових дій і на нього поширювались гарантії, передбачені частиною сьомою статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та частиною сімнадцятою статті 44 Закону України «Про вищу освіту».

Однак, при укладанні контракту між сторонами ОСОБА_1 не звертався про надання йому такої державної цільової підтримки, доказів зворотного матеріали справи не містять.

Водночас, колегія суддів звертає увагу, що кошти, які просить стягнути позивач, не є вартістю навчання (освіти), а є вартістю утримання у навчальному закладі.

Відповідач під час підписання контракту знав про необхідність відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням в навчальному закладі у разі дострокового розірвання контракту та на час розгляду справи не відшкодував в повному обсязі кошти, які витрачені на його утримання.

Крім того, відповідач самостійно визнав свій обов`язок щодо відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням в навчальному закладі, підписавши зобов`язання у письмовому вигляді.

Щодо висновку суду першої інстанції, що Університет не є належним позивачем у цій справі, та доводів відповідача у цій частині, колегія суддів уважає за необхідне зазначити таке.

Статтею 3 Закону України від 06.12.1991 за № 1934-XII «Про Збройні Сили України» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що Міністерство оборони України є центральним органом виконавчої влади і військового управління, у підпорядкуванні якого перебувають Збройні Сили України.

Згідно з частиною першою статті 15 Закону України «Про Збройні Сили України» фінансування Збройних Сил України здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

За змістом статті 25 Закону України від 25.03.1992 за № 2232-XII «Про військовий обов`язок і військову службу» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) курсанти в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість та в разі відмови від подальшого проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу після закінчення вищого навчального закладу відшкодовують Міністерству оборони України та іншим центральним органам виконавчої влади, яким підпорядковані ці навчальні заклади, витрати, пов`язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, відповідно до порядку і умов, встановлених Кабінетом Міністрів України. У разі відмови від добровільного відшкодування витрат таке відшкодування здійснюється у судовому порядку.

Механізм відшкодування курсантами в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість та в разі відмови від подальшого проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу після закінчення вищого навчального закладу витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищому навчальному закладі визначає Порядок відшкодування курсантами та особами офіцерського складу витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 12.07.2006 за № 964 (далі - Порядок № 964; у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до пункту 3 Порядку № 964 відшкодування здійснюється у розмірі фактичних витрат, пов`язаних з: грошовим, продовольчим, речовим, медичним забезпеченням; перевезенням до місця проведення щорічної основної та канікулярної відпустки та у зворотному напрямку; оплатою комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв. Порядок розрахунку витрат установлюється Міноборони разом з Мінфіном, МВС, Адміністрацією Держприкордонслужби, Управлінням державної охорони, СБУ, Службою зовнішньої розвідки, Держспецтрансслужбою.

Проте, на виконання пункту 3 Порядку № 964 виданий спільний Наказ Міністерства оборони України, Міністерства фінансів України, Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства транспорту та зв`язку України, Адміністрації Державної прикордонної служби України, Управління державної охорони України, Служби безпеки України від 16.07.2007 за № 419/831/240/605/537/219/534, яким затверджений Порядок розрахунку витрат, пов`язаних з утриманням курсантів у вищих навчальних закладах, відповідно до якого у разі дострокового розірвання контракту відповідні служби (підрозділи) забезпечення навчального процесу здійснюють остаточний розрахунок фактичних витрат за відповідними видами забезпечення, складають довідки-розрахунки та подають їх до кадрового підрозділу вищого навчального закладу. Період навчання, за який здійснюється відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням, визначається з дня зарахування по день виключення курсанта зі списків особового складу вищого навчального закладу. У наказі про звільнення курсанта сума відшкодування відображається узагальнено та вноситься до книги обліку нестач вищого навчального закладу. Відшкодовані за утримання курсантів у вищому навчальному закладі кошти враховуються у кошторисних показниках спеціального фонду відповідних центральних органів виконавчої влади як власні надходження вищого навчального закладу та витрати на утримання курсантів.

Крім того, відповідно до приписів Інструкції про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженої Наказом Міністра оборони України від 10.04.2009 за № 170 право укладання від імені Міністерства оборони України контракту про навчання делегується керівнику військового навчального закладу.

Міністерство оборони України є уповноваженим органом, який здійснює функції держави у спірних відносинах, а Харківський національний університет Повітряних Сил ім. Івана Кожедуба є бюджетною установою та утримується виключно за рахунок коштів Державного бюджету України. Витрати, які відшкодовані за утримання у вищому навчальному закладі зараховуються до спеціального фонду державного бюджету на спеціальний рахунок Харківського національного університету Повітряних Сил ім. Івана Кожедуба, виключно на утримання курсантів.

Як убачається з матеріалів справи, між Міністерством оборони України саме в особі т.в.о. начальника Харківського університету Повітряних Сил ім. Івана Кожедуба и солдатом ОСОБА_1 був укладений контракт про проходження військової служби (навчання) у Збройних Силах України, відповідно до якого відповідач зобов`язувався сумлінно виконувати вимоги статутів Збройних Сил України, накази командирів та добровільно відшкодувати витрати пов`язані з його утриманням у вищому військовому закладі, в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або недисциплінованість чи відмови від подальшого проходження військової служби на посадах осіб сержантського і старшинського складу або офіцерського складу після закінчення цього закладу.

Отже, саме між Харківським національним університетом Повітряних Сил ім. Івана Кожедуба Міністерства Оборони України та ОСОБА_1 виникли спірні правовідносини через невиконання останнім умов зазначеного контракту, тому у Харківського національного університету Повітряних Сил ім. Івана Кожедуба Міністерства Оборони України є право звернутися до суду з позовом до відповідача про стягнення витрат за його утримання у навчальному закладі.

Такі висновки узгоджуються з правовою позицією, викладеною Верховним Судом у постанові від 24 лютого 2021 року у справі № 420/4661/19.

Отже, висновки суду першої інстанції, як і доводи відповідача у цій частині, є помилковими.

Доводи апеляційної скарги щодо зазначених обставин спростовують висновки суду першої інстанції, викладені в оскаржуваному рішенні, та приймаються колегією суддів в якості належних.

Згідно із приписами пункту другого частини першої статті 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Відповідно до статті 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Оскільки рішення суду першої інстанції ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а також у зв`язку із тим, що висновки суду не відповідають обставинам справи, колегія суддів дійшла висновку про скасування рішення суду першої інстанції з прийняттям нового про часткове задоволення позовних вимог.

З огляду на результат апеляційного розгляду та відсутність документально підтверджених судових витрат, понесених учасниками справи у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції (крім витрат на сплату судового збору за подання апеляційної скарги суб`єкта владних повноважень, які в силу приписів ст. 139 КАС України не належать до відшкодування), судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Харківського національного університету Повітряних Сил імені Івана Кожедуба задовольнити частково.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 09.09.2020 по справі № 520/5604/2020 скасувати.

Прийняти нову постанову, якою позовні вимоги Харківського національного університету Повітряних Сил імені Івана Кожедуба задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Харківського національного університету Повітряних Сил імені Івана Кожедуба суму в розмірі 258 154 (двісті п`ятдесят вісім тисяч сто п`ятдесят чотири) грн. 96 коп. на відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням ОСОБА_1 під час навчання.

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Я.В. П`янова
Судді О.А. Спаскін Л.В. Любчич
Повний текст постанови складено 12.04.2021 року