Справа № 160/1170/21
Суддя: Сліпець Надія Євгенівна
Дата ухвалення: 2021-03-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 березня 2021 року Справа № 160/1170/21
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіСліпець Н.Є.
при секретарі судового засіданняЛогвиненко В.М.
представника позивача представника відповідача Хомяка О.П. Кекуатової Н.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою Приватного підприємства «Компанія Ліон» до Дніпровської митниці Державної митної служби України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -
25.01.2021 року Приватне підприємство «Компанія Ліон» (далі - позивач) звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Дніпровської митниці Держмитслужби (далі - відповідач), в якому просить:
- визнати протиправним та скасувати рішення Дніпровської митниці Державної митної служби України про коригування митної вартості товарів від 02.10.2020 року №UA110130/2020/000107/1.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29.01.2021 року відкрито провадження та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи на 23.02.2021 року, відповідно до ч. 5 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України.
Цією ж ухвалою відповідачу було надано строк для подання письмового відзиву на позовну заяву - протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.
01.03.2021 року від позивача надійшла відповідь на відзив, відповідно до якої вказано, що позивач заперечує всі доводи відповідача наведені у відзиві на позовну заяву, оскільки вони є необґрунтованими та такими, що не відповідають вимогам чинного законодавства. Зазначено, що підприємством було надано усі наявні та достатні документи, передбачені Митним кодексом України, необхідні для визначення митної вартості, які містять повну інформацію про митну вартість та її складові, і без порушень термінів. При цьому, в поданих документах відсутні будь-які розбіжності, ознаки підробки або відомості, які б не підтверджували числові значення складових митної вартості товарів.
10.03.2021 року представником відповідача було подано письмові заперечення проти відповіді на відзив, у яких зазначено доводи аналогічні доводам у відзиві на позов.
Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив задовольнити позов з підстав, зазначених у позові та відповіді на відзив.
Представник відповідача в судовому засіданні обставини, викладені у відзиві на позов, запереченнях підтримала, проти позову заперечувала, просила відмовити у його задоволенні в повному обсязі.
Заслухавши пояснення представника позивача, заперечення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що 30.07.2020 року між Приватним підприємством «Компанія Ліон» (Україна, м. Дніпро) (покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Белпромлит» (Республіка Білорусь, м. Могильов) (постачальник) укладено договір постачання №У-1/2020.
Відповідно до п. 1.1 договору постачальник зобов`язується передати у власність покупця сантехнічні, інженерні вироби та комплектуючі до них, а покупець зобов`язується прийняти та сплатити цей товар в порядку та строки, встановлені цим договором.
Згідно із п. 1.2 договору, найменування, асортимент, комплектність, кількість, ціна, строки поставки товару, а також інша інформація, яка є суттєвою, узгоджується сторонами в замовленні покупця. Підтвердженням приймання замовлення покупця до виконання, є виставлення постачальником рахунку на оплату замовленого товару та/або специфікації з зазначенням асортименту, строку поставки, ціни та умов оплати.
У відповідності до п. 2.3 договору, ціна товару визначається на підставі домовленості сторін. Ціна включає в себе вартість партії товару, згідно додаткам (Специфікаціям) або узгодженим сторонами рахункам на оплату, упаковки на цей товар, маркування, необхідної для даного виду товару технічної документації, а також всі податки та митні збори, що стягуються на території держави постачальника, у зв`язку з виконанням цього договору у відповідності з регламентом FСА «Інкотермс 2010».
Згідно із п. 3.1 договору, постачання товару здійснюється зі складу постачальника за адресою м. Могильов, вул. Челюскінців, 140-12/1, на умовах FСА - м. Могильов, Білорусь (Інкотермс 2010).
Відповідно до розділу 5 договору, оплата товару здійснюється шляхом передоплати на розрахунковий рахунок постачальника. Покупець зобов`язаний сплатити вартість товару, визначену в рахунку постачальника, банківським переводом грошовими коштами в доларах США. Зобов`язання покупця по оплаті товару вважається виконаним в момент списання грошових коштів з розрахункового рахунку покупця. Орієнтовна сума договору становить 7230,00 доларів США.
30.07.2020 року ПП «Компанія Ліон» надало на адресу ТОВ «Белпромлит» лист-замовлення №17/1-2020 на поставку відповідного товару.
- кронштейн підлоговий регульований - 1000 шт. арт. БПЛ007-1,
- кронштейн підлоговий регульований для сталевих радіаторів - 100 шт. арт. БПЛ007-1.2,
- кронштейн підлоговий регульований для сталевих радіаторів - 100 шт. арт. БПЛ007-11.3,
- кронштейн підлоговий регульований для сталевих радіаторів - 100 шт. арт. БПЛ012,
- кронштейн підлоговий для алюмінієвих радіаторів, стійка з хомутом - 300 шт. арт. БПЛ0011-1,
- кронштейн для розширювального бака 3/4" - 1500 шт. арт. БПЛ011-2,
- кронштейн для розширювального бака 1" - 1500 шт.
Загальна вартість поставки за Специфікацією №1 склала 7230,00 доларів США.
Умови поставки: FCA- м. Могильов, Білорусь (Інкотермс 2010).
Умови оплати: передоплата 100% до 28.08.2020 року.
28.08.2020 року ПП «Компанія Ліон» здійснило оплату ТОВ «Белпромлит» вартості замовленого товару в сумі 7230,00 доларів США.
23.09.2020 року ТОВ «Белпромлит» здійснило відвантаження в транспорт уповноваженого покупцем перевізника товару визначеного договором.
З метою митного оформлення ввезеного товару, ПП «Компанія Ліон» 29.09.2020 року подано електронну митну декларацію №UA110130/2020/027807, відповідно до якої до ввезення задекларовано наступний товар:
Постачальник ТОВ «Белпромлит» (м. Могильов, Республіка Білорусь), країна походження BY.
Митна вартість товару, заявленого до митного оформлення, була визначена декларантом за методом 1, тобто за ціною договору (контракту) щодо товару, який імпортується (вартість операції) у сумі 209 601,05 грн. (7 406,69 доларів США), що складається з ціни товару, який імпортується та витрат на транспортування.
За результатом опрацювання всіх поданих декларантом документів Дніпровською митницею Держмитслужби встановлено, що подані документи, які підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості, містяться розбіжності та не містять всіх даних відповідно до обраного декларантом методу визначення митної вартості, а саме:
1) за вищезазначеною ЕМД товари постачаються на підставі зовнішньоекономічного договору від 30.07.2020 року №У-1/2020, укладеного між ПП «Компанія Ліон» та ТОВ «Белпромлит» (Білорусь).
У поданих до митного оформлення документах, відомості щодо виробника оцінюваних товарів відсутні.
Крім того, декларантом не надано документи, передбачені п. 3.3 вищезазначеного договору, а саме: документи «товарная накладная ТН или ТТН, сертификаты качества и иные документы».
Вказані документа можуть містити інформацію щодо виробника оцінюваних товарів та про якісні характеристики та мають влив на його вартість.
2) відповідно до п. 2.1 зовнішньоекономічного договору від 30.07.2020 року №У-1/2020 на кожну партію «товару» покупцем оформлюється заказ.
Проте, заказ не надано до митного оформлення.
3) відповідно до п. 3.2 зовнішньоекономічного договору від 30.07.2020 року №У-1/2020, постачальник повинен поставити товар покупцю не пізніше строку зазначеного у відповідній специфікації.
У специфікації від 30.07.2020 року №1 зазначений строк поставки 16.09.2020 року, але в той же час CMR №0381041 від 23.09.2020 року.
Також, у специфікації від 30.07.2020 року №1 зазначений строк оплати - до 28.08.2020 року.
В той же час платіжне доручення №1 від 28.08.2020 року, що суперечить вимогам щодо умов оплати.
4) у платіжному дорученні в іноземній валюті №1 від 28.08.2020 року на суму 7230,00 доларів США, зазначено документи contract Y-1/2020 від 30.07.2020 року, згідно з яким проведена оплата, але відсутнє посилання на проформу, специфікацію.
5) згідно п. 2.1 договору №61-ЗЭ «На оказание транспортно-экспедиторских услуг» від 06.03.2017 року між ПП «Компанія Ліон» та «Інтерфрахт ТЕК», експедитор виконує доручення замовника у відповідності до транспортних заявок.
Проте, до митного оформлення заявки на перевезення та експедитування даної партії товару не надано.
6) відповідно до п.6.2 договору №61-33 від 06.03.2017 року «расчёт производится в размере 100% оплаты до выгрузки груза на основании счёта».
Проте, рахунки на оплату транспортно-експедиційних послуг та платіжні доручення про їх сплату до митного оформлення не надано.
7) згідно СМR від 23.09.2020 року №0381041 перевізником даної партії товарів є ПП «СТОЛЕС-ТРАНС».
Проте, до митного оформлення не надано договір перевезення та заявку між перевізником та експедитором.
За висновками митного органу, вказані розбіжності є такими, що впливають на числові значення складових митної вартості.
На підставі ч. 3 статті 53 Митного кодексу України Дніпровською митницею Держмитслужби повідомлено декларанта про необхідність подання протягом 10 календарних днів додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості, а саме:
- договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;
- рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);
- виписку з бухгалтерської документації;
- каталоги, специфікації, прейскуранти виробника товару;
- висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Листом від 02.10.2020 року №02.100.20 ПП «Компанія Ліон» повідомило митний орган, що ЕМД містить повний пакет документів, що підтверджують митну вартість. Інші документи неможливо надати у 10-денний строк. При цьому зазначено, що додаткові документи будуть надані митному органу в строк та в порядку визначеному ст. 55 МК України.
За результатом проведеної митної оцінки митним органом прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UA110130/2020/000107/1 від 02.10.2020 року, згідно з яким митним органом відкоригована задекларована митна вартість товарів із застосуванням резервного методу за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів, із визначенням митної вартості товарів в сумі 382 239,17 грн. (12 659,12 доларів США).
Отже, спір між сторонами виник з підстав правомірності та обґрунтованості винесення відповідачем рішення про коригування митної вартості товарів №UA110130/2020/000107/1 від 02.10.2020 року.
Вирішуючи спір по суті заявлених вимог, суд виходить з наступного.
Частиною 1 статті 7 Митного кодексу України встановлені порядок і умови переміщення товарів через митний кордон України, їх митний контроль та митне оформлення, застосування механізмів тарифного і нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, справляння митних платежів, ведення митної статистики, обмін митною інформацією, ведення Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності, здійснення відповідно до закону державного контролю нехарчової продукції при її ввезенні на митну територію України, запобігання та протидія контрабанді, боротьба з порушеннями митних правил, організація і забезпечення діяльності митних органів та інші заходи, спрямовані на реалізацію державної політики у сфері державної митної справи, становлять державну митну справу.
Митний контроль - це сукупність заходів, що здійснюються митними органами в межах своїх повноважень з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку (п. 24 ч. 1 ст. 4 Митного кодексу України).
Відповідно ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є декларація митної вартості та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводиться розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт); рахунок-фактура (інвойс) або рахунок - проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; якщо здійснювалося страхування - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Частиною 3 вказаної статті також передбачено, що у разі якщо документи, зазначені у ч.2 цієї статті, містять розбіжності, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі документи: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою , контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; ліцензійний та авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.
Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 54 Митного кодексу України передбачено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу. За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 Митного кодексу України.
Приписами ст. 337 Митного кодексу України передбачено, що перевірка документів та відомостей, які подаються органам доходів і зборів під час переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, здійснюється візуально, із застосуванням інформаційних технологій шляхом проведення: формато-логічного контролю; контролю співставлення; контролю із застосуванням системи управління ризиками та в інші способи, передбачені цим Кодексом.
При здійсненні контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган повинен впевнитися, що заявлена декларантом митна вартість товару ґрунтується на дійсній вартості, під якою, відповідно до статті УІІ ГАТТ 1994 року, згода на обов`язковість якої надана Верховною Радою України, розуміється ціна, за якою такий або аналогічний товар продається або пропонується для продажу при нормальній ході торгівлі в умовах повної конкуренції.
Примітками до п. 2 статті VІІ «Оцінка товару для митних цілей» ГАТТ (1947) визначено, що сумісним зі статтею VІІ було б припущення, що «дійсна вартість» може бути представлена ціною, зазначеною у рахунку, плюс будь-які не включені до неї збори за виправдані витрати, які є звичайними складовими «дійсної вартості», а також плюс будь-яка виняткова знижка чи інше зменшення звичайної конкурентної ціни.
Згідно із п. 1 ч. 4 ст. 54 Митного кодексу України контроль заявленої декларантом митної вартості товарів здійснюється шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Відповідно до частини 6 статті 54 Митного кодексу України орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:
1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;
2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;
3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;
4) надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.
Згідно з частиною 1 статті 55 Митного кодексу України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
Частиною 2 статті 55 Митного кодексу України визначено, що прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити:
1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано;
2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом;
3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів;
4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування.
Відповідно до частини 1 статті 57 Митного кодексу України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:
1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);
а) за ціною договору щодо ідентичних товарів;
б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів;
в) на основі віднімання вартості;
г) на основі додавання вартості (обчислена вартість);
Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції) (частина 2 статті 57 Митного кодексу України).
Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу (частина 3 статті 57 Митного кодексу України).
При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу (частина 6 статті 57 Митного кодексу України).
Відповідно до п. 4 ст. 57 Митного кодексу України у разі, якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у п. 2 ч. 1 ст. 57 Митного кодексу України.
При цьому, застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 та 60 цього Кодексу. Під час консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.
Згідно з частиною 8 статті 57 Митного кодексу України у разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.
Частиною 1 статті 58 Митного кодексу України передбачено, що метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо:
1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що:
а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні;
б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно);
в) не впливають значною мірою на вартість товару;
2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів;
3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті;
4) покупець і продавець не пов`язані між собою особи або хоч і пов`язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів.
Відповідно до частини 2 статті 58 Митного кодексу України метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.
Аналіз положень частини третьої статті 53, частин першої, другої та п`ятої статті 54, статті 58 Митного кодексу України дає підстави для висновку про те, що митний орган при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості зобов`язаний перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись в достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у статті 58 Митного кодексу України.
Митний орган має право відійти від наведених вище законодавчих обмежень, що пов`язують з перевіркою основного переліку документів, які підтверджують митну вартість, та витребувати від декларанта додаткові документи лише якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, адже такі вади не дозволяють митному органу законно здійснити визначений законом мінімум митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи для розмитнення задекларованого товару.
Отже, з огляду на законодавчо встановлену компетенцію митниці при перевірці митної вартості імпортованих товарів, зазначені розбіжності повинні бути не будь-якими, а лише тими, що стосуються числового значення заявленої митної вартості чи розрахунку митної вартості здійсненої декларантом.
Як вбачається з рішення про коригування митної вартості товарів №UA110130/2020/000107/1 від 02.10.2020 року, підставою для його прийняття є результат опрацювання всіх поданих декларантом документів, в ході якого встановлено, що подані документи не підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості, містяться розбіжності та не містять всіх даних відповідно обраного декларантом методу визначення митної вартості.
Щодо посилання відповідача на те, що у поданих до митного оформлення документах, відомості щодо виробника оцінюваних товарів відсутні, а також не надано ТН або ТТН, сертифікати якості, заказ, суд зазначає наступне.
Так, пунктом 3.2 зовнішньоекономічного договору від 30.07.2020 року №У-1/2020 визначено, що одночасно з товаром постачальник передає покупцю супровідну документацію на товар, до яких входять рахунок-фактура, ТН або ТТН, міжнародна транспортна накладна СМR, сертифікат СТ-1, технічні паспорти, інструкції по експлуатації, сертифікати якості.
Як встановлено в ході розгляду справи, 23.11.2020 року позивачем до митного органу були надані наступні документи: ТН від 23.09.2020 року №0381041, технічні паспорти виробника на кожну одиницю товару, що декларується, в кількості 6 шт., комерційна пропозиція ТОВ «Белпромлит», лист виробника №98 від 17.11.2020 року, заказ-лист №17/1-202 від 30.07.2020 року.
За таких обставин, твердження митного органу про відсутність відомостей щодо виробника оцінюваних товарів, а також ТН або ТТН, сертифікатів якості, заказів, не відповідають дійсності.
Стосовно посилань митного органу на те, що у специфікації від 30.07.2020 року №1 зазначений строк поставки 16.09.2020 року, але в той же час CMR №0381041 від 23.09.2020 року, також зазначений строк оплати до 28.08.2020 року, проте платіжне доручення №1 від 28.08.2020 року, суд зазначає, що такі доводи є безпідставними, оскільки вказані митним органом обставини жодним чином не впливають на формування митної вартості товару.
Крім того, п. 6.3, 6.5 зовнішньоекономічного договору від 30.07.2020 року №У-1/2020 передбачено, що за порушення строків поставки покупець вправі вимагати від постачальника сплати пені в розмірі 0,1% від суми наданого постачальником рахунку за кожен день прострочки в поставці товару. У випадку, якщо строк поставки товару буде порушений постачальником більше ніж на 10 календарних днів та/або постачальник порушить строк, передбачений п. 4.3 договору та/або після заміни неякісного товару недоліки будуть виявлені повторно, покупець вправі вимовитись від товару шляхом направлення повідомлення про це постачальнику за допомогою електронної пошти. В такому випадку постачальник зобов`язується повернути сплачені грошові кошти за товар та сплатити покупцю штраф в розмірі 10% від вартості товару протягом 5 календарних днів з моменту направлення такого повідомлення покупцем.
Щодо посилань митного органу на те, що у платіжному дорученні в іноземній валюті №1 від 28.08.2020 року на суму 7230,00 доларів США, відсутнє посилання на проформу, специфікацію, суд зазначає, що у вказаному платіжному дорученні вказано контракт на виконання якого здійснено оплату, а також, позивачем були надані документи, що в повній мірі підтверджують призначення платежу, а також підстави для обгрунтування проведення платежу, а саме: реквізити здійснення банківської операції від 28.09.2020 року, заява про купівлю іноземної валюти №1 від 27.08.2020 року, виписка по особовим рахункам за 28.08.2020 року, лист уточнення №81 від 20.11.2020 року АТ «Комерційний банк «Глобус», що свідчить про безпідставність доводів митного органу в цій частині.
Крім того, не впливають на формування митної вартості товару і заявки на перевезення та експедитування, рахунки на оплату транспортно-експедиційних послуг та платіжні доручення про їх сплату, які за твердженням митного органу не були надані підприємством до митного оформлення.
За таких обставин твердження митного органу про не надання документів, що підтверджують транспортно-експедиційні послуги, не відповідають дійсності.
Разом з тим, дані висновки митного органу є безпідставними з огляду на наступне.
Відповідно до ст. 307 Господарського кодексу України, за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.
За ст. 316 Господарського кодексу України, за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов`язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов`язаних з перевезенням вантажу.
Договором транспортного експедирування може бути встановлений обов`язок експедитора організувати перевезення вантажу транспортом і за маршрутом, вибраним експедитором або клієнтом, укладати від свого імені або від імені клієнта договір перевезення вантажу, забезпечувати відправку і одержання вантажу, а також виконання інших зобов`язань, пов`язаних із перевезенням. Плата за договором транспортного експедирування здійснюється за цінами, що визначаються відповідно до глави 21 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 189 Господарського кодексу України, ціна в цьому Кодексі є вираженим у грошовій формі еквівалентом одиниці товару (продукції, робіт, послуг, матеріально-технічних ресурсів, майнових та немайнових прав), що підлягає продажу (реалізації), який повинен застосовуватися як тариф, розмір плати, ставки або збору, крім ставок і зборів, що використовуються в системі оподаткування. Суб`єкти господарювання використовують у своїй діяльності вільні та державні регульовані ціни.
Так, 06.03.2017 року між ТОВ «Інтерфрахт ТЕК» (експедитор) та ПП «Компанія Ліон» (замовник) укладено договір транспортного експедирування.
Відповідно до п. 1 договору №61-ЗЭ від 06.03.2017 року, експедитор зобов`язується від свого імені та за рахунок коштів замовника здійснювати комплекс робіт по організації перевезення вантажів автомобілями в міських, міжміських та міжнародних сполученнях, фрахтуючи для цих цілей автотранспорт третьої сторони - перевізника, а замовник здійснює оплату цих послуг.
Отже, експедитор надає замовнику виключно послугу пов`язану з організацією перевезення вантажів з використанням послуги, що надається третьою стороною, а саме перевізником, який в свою чергу фактично здійснює транспортування товарів, що придбані ПП «Компанія Ліон», і це транспортування здійснюється за рахунок ПП «Компанія Ліон» (замовника).
При цьому, ТОВ «Інтерфрахт ТЕК» (експедитор) не є перевізником та самостійно не надає послуг з перевезення вантажів.
Згідно із ч. 10 ст. 58 МК України, при визначенні митної вартості товарів до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються витрати, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, зокрема, витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України та витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України.
Відповідно до ч. 11 ст. 58 МК України, витрати на транспортування товару після ввезення не включаються до митної вартості товарів за умови виділення їх з ціни, що була фактично сплачена за оцінювані товари, що документально підтверджені та які піддаються обчисленню.
Законом України від 01.07.2004 року № 1955-IV «Про транспортно-експедиторську діяльність» визначено, що транспортно-експедиторська діяльність - це підприємницька діяльність із надання транспортно-експедиторських послуг з організації та забезпечення перевезень експортних, імпортних, транзитних або інших вантажів.
Відповідно до Методичних рекомендацій з формування собівартості перевезень (робіт, послуг) на транспорті, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 05.02.2001 № 65, собівартість перевезень (робіт, послуг) - це виражені в грошовій формі поточні витрати підприємств, безпосередньо пов`язані з підготовкою та здійсненням процесу перевезень вантажів і пасажирів, а також виконанням робіт і послуг, що забезпечують перевезення.
Враховуючи, що експедитор надає послуги не на всій протяжності маршруту, оскільки транспортування здійснює транспортна компанія, витрати на транспортно-експедиційні послуги можуть бути розподілені до кордону та після, можуть документально підтверджуватись і піддаватись обчисленню.
Як вбачається з рахунку № 635 від 28.09.2020 року, акту виконаних робіт №635 від 02.10.2020 року, листа від 23.09.2020 року, наданих експедитором, транспортно-експедиторські витрати по доставці вантажу по маршруту Могильов (РБ) - Дніпро (Україна) автомобілем Рено НОМЕР_1 / НОМЕР_2 , а саме до кордону, маршрут Могильов (РБ) - пункт пропуску Нові Яриловичі/Нова Гута становлять 5000,00 гривень.
Відповідно до положень частини одинадцятої ст. 58 Митного Кодексу України, при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, не допускається включення ніяких інших витрат, крім тих, що передбачені у цій статті. До митної вартості не включаються нижчезазначені витрати або кошти за умови виділення їх з ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, що документально підтверджені та які піддаються обчисленню, зокрема, витрати на транспортування після ввезення.
Оскільки експедитором розподілені витрати на транспортно-експедиційні послуги, понесені до та після перетину митного кордону України, будь які витрати окрім вартості відшкодування міжнародних транспортно-експедиційних послуг згідно заявки №635 від 17.09.2020 року а/м НОМЕР_1 / НОМЕР_2 по маршруту Могильов (РБ) - пункт пропуску Нові Яриловичі/Нова Гута в сумі 5000,00 гривень, не повинні включатись до митної вартості оцінюваних товарів.
Отже, включення митним органом до митної вартості плати експедитору у сумі 1 000,00 грн., є безпідставним та не обгрунтованим.
Таким чином, митний орган не навів доказів того, що документи подані декларантом є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, невідповідності обраного позивачем методу визначення митної вартості товарів.
В поданих при митному оформленні товарів документах відсутні розбіжності, оскільки вони містять всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару та щодо ціни, що підлягала сплаті за цей товар.
Відповідно до частини 7 статті 54 Митного кодексу України у разі якщо під час проведення митного контролю орган доходів і зборів не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.
Отже, митним органом безпідставно застосовано другорядний метод визначення митної вартості товарів на підставі спірних рішень про коригування митної вартості товарів, оскільки надані декларантом документи підтверджували числове значення митної вартості товарів за ціною договору.
Щодо посилань митного органу на те, що декларантом в повному обсязі не подані витребувані митницею додаткові документи, які підтверджують митну вартість товару (виписки з бухгалтерських документів, висновки про вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформації біржових організацій про вартість товару або сировини), суд зазначає наступне.
Відповідно до частин 3, 4 ст. 53 Митного кодексу України, право органу доходів і зборів на висунення письмової вимоги про надання додаткових документів виникає лише у разі, коли у документах, поданих для митного оформлення згідно ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України, наявні розбіжності, ознаки підробки або відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, наявні обґрунтовані підстави вважати, про наявність взаємозв`язку між продавцем і покупцем, який впливає на заявлену декларантом митну вартість.
Разом з тим, витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 Митного кодексу України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.
Аналогічний правовий висновок з приводу застосування цих положень Митного кодексу України викладено у постанові Верховного Суду України від 31.03.2015 року у справі №21-127а15.
Однак всупереч вищевказаним вимогам Закону, витребувавши додаткові документи, митний орган не зазначив, які саме обставини ці документи повинні підтвердити або у своїй сукупності можуть спростувати/чи впливають на митну вартість товару, що свідчить про протиправність рішення щодо застосування іншого, ніж основний метод, визначення митної вартості товарів.
Отже, сам факт подання декларантом не всіх додаткових документів без належного обґрунтування митницею, що вони можуть усунути сумніви спірних відомостей, не є підставою для відмови в митному оформленні товару.
Разом з тим, митний орган, встановивши вищевказані розбіжності, жодним чином не обґрунтовує, яким чином зазначені розбіжності, позбавляють митний орган можливості перевірити заявлену митну вартість імпортованого товару.
З доказів, наявних в матеріалах справи вбачається, що позивачем надано усі необхідні документи, що стосуються числового значення митної вартості товару або методу її визначення, документи містили всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що обставини, якими мотивовані спірне рішення митного органу про коригування митної вартості товару №UA110130/2020/000107/1 від 02.10.2020 року, не має жодного відношення до саме числового визначення заявленої ПП «Компанія Ліон» митної вартості та носять формальний характер.
Крім того, відповідно до наявних даних, визначена митним органом митна вартість товару, грунтується на раніше визнаній органом Держмитслужби вартості за попередніми оформленнями за подібними товарами.
Разом з тим, в рішеннях про коригування митної вартості товарів відсутні порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за такими другорядними методами, як резервний метод. В рішенні не наведена навіть назва товару, митна вартість якого взята за основу. Не дано пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов. Не вказані причини, з яких не був застосований основний метод визначення митної вартості, та чотири другорядні методи і чому обраний саме резервний метод визначення митної вартості.
Таким чином, встановлені під час розгляду справи обставини спростовують висновки митного органу щодо сумнівів у визначеній митній вартості товару, оскільки у наданих позивачем документах відсутні розбіжності, що стосуються числового значення митної вартості товару або методу її визначення, документи містять всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, у зв`язку з чим, вбачається безпідставність відмови митним органом позивачу у визнанні задекларованої ним митної вартості товару за основним методом, враховуючи що відповідачем не наведено доказів того, що документи, подані для митного оформлення товару є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації.
З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що митним органом оспорюване рішення №UA110130/2020/000107/1 від 02.10.2020 року прийнято без урахуванням усіх обставин та без дотримання норм чинного законодавства.
Відповідно до ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Частина 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначає, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.
В той же час, і ч. 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України покладено обов`язок на позивача довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги та заперечення.
З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку про обґрунтованість та доведеність позовних вимог позивача щодо протиправності рішення Дніпровської митниці Держмитслужби, а тому дані позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з вимог вищенаведеного чинного законодавства України та обставин, встановлених в ході розгляду справи.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат відповідно до ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, суд виходить із того, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання адміністративного позову до суду в розмірі 2 270,00 грн., що документально підтверджується платіжним дорученням №452 від 20.01.2021 року (а.с. 105).
За таких обставин, підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Дніпровської митниці Держмитслужби на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору у сумі 2 270,00 грн.
Керуючись ст. 2-10, 11, 12, 47, 72-77, 94, 122, 132, 139, 193, 241-246, 250, 251, 257-262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Визнати протиправним та скасувати рішення Дніпровської митниці Державної митної служби України про коригування митної вартості товарів від 02.10.2020 року UA110130/2020/000107/1.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 23 березня 2021 року.

Суддя Н.Є. Сліпець