Справа № 300/373/21
Суддя: Тимощук О.Л.
Дата ухвалення: 2021-04-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" квітня 2021 р. справа № 300/373/21

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі судді О. Л. Тимощука, розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовною заявою ОСОБА_1

до Галицької митниці Держмитслужби

про визнання протиправними і скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

І. ІСТОРІЯ СПРАВИ.

1.1. Короткий зміст позовних вимог.

Адвокат Кіт Р.С. в інтересах ОСОБА_1 (надалі, також позивач, ОСОБА_1 ) 04.02.2021 звернувся в суд з позовною заявою до Галицької митниці Держмитслужби (надалі також відповідач), у якій просить визнати протиправними і скасувати податкові повідомлення-рішення від 30.10.2020 №150/7.4-19/209000, №151/7.4-19/209000 та від 14.01.2021 №0000015/7.4-19, №0000016/7.4-19.

Позовні вимоги мотивовані тим, що на переконання представника позивача, дії відповідача є необґрунтованими, а висновки акта безпідставними, незаконними та такими, що не відповідають нормам податкового законодавства та фактичним обставинам. По-перше до митного оформлення транспортного засобу надано документи, які не містять будь-яких розбіжностей, ознак підробки та у них наявні всі необхідні відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару та ціни, що була фактично сплачена за цей товар, будь які докази фальсифікації відсутні. При цьому, посадовими особами Держмитслужби не доведено, що одержані від митних органів Королівська Нідерландів документи мають переважне доказове значення порівняно з документами, поданими позивачем для митного оформлення транспортного засобу. У свою чергу суб`єкт владних повноважень не перевірив обставини завершення експорту транспортного засобу, не направив запит компанії, яка фігурує відправником товару згідно з документами, поданими до митного оформлення позивачем. По-друге якщо митний орган, приймаючи вантажну митну декларацію, самостійно визначає митну вартість товару та пропускає товар на митну територію України, то в подальшому він не має правових підстав для прийняття податкових повідомлень про донарахування податкових зобов`язань за винятком випадку, коли за наслідками службової перевірки або розгляду кримінальної справи встановлено змову між декларантом і митним органом, спрямовану на заниження обов`язкових платежів.

1.2. Позиція відповідача.

Галицька митниця вважає вимоги позовної заяви безпідставними та необґрунтованими. За результати проведеного аналізу документів, отриманих від митних органів Королівства Нідерландів щодо законності ввезення громадянкою України ОСОБА_1 на митну територію України легкового автомобіля марки «RENAULT», модель «MEGANE» встановлено не підтвердження автентичності поданої до митного оформлення позивачем фактури від 03.01.2018 №б/н. Натомість компанією «Auto Wientjes B.V.», яка є власником зазначеного автомобіля, надано фактуру якою продано автомобіль на експорт за ціною 5150 євро. Таким чином встановлено, що при переміщенні через митний кордон України та митному оформленні товару громадянкою України ОСОБА_1 надано документи, що містять неправдиві відомості про вартість товару і, як наслідок, при декларуванні транспортного засобу занижено митну вартість на суму 39067,70 грн, чим порушено вимоги пункту 2 частини 2 статті 53 Митного кодексу України. Тому, за результатами проведення перевірки встановлено порушення приписів Митного кодексу України. Також, представник відповідача вказала, що офіційним листом Королівства Нідерландів від 16.04.2019 повідомлено Україну про те, що наданий договір купівлі-продажу автомобіля є неправильний та надано вірний договір, а також вказано, що вірна сума, яка була сплачена не 4000 євро, а 5150 євро та повідомлено, що оплату здійснено готівкою. Щодо твердження позивача про пропозицію за автомобіль ціни 5250 євро «зовсім іншій людині, а саме громадянину ОСОБА_2 », то представник відповідача зазначає, що згідно з інформацією із АСМО Інспектор, громадянин ОСОБА_2 в`їжджав разом із позивачем на автомобілі марки «RENAULT», модель «MEGANE», номер кузова - НОМЕР_1 05/01/2018, в якості пасажира. Щодо посилань представника позивача на неможливість донарахування митних платежів після того як митне оформлення товару завершене, представник відповідача вказує про помилковість таких тверджень, оскільки норми які передбачали таке правове регулювання втратили чинність.

1.3. Доводи позивача в спростування позиції відповідача.

Представник позивача вказав, що з документів, доданих до листа митних органів Королівства Нідерландів, неможливо встановити достовірність їх змісту на підтвердження обставин, на які посилається відповідач, оскільки такі не перекладено на держану мову, а тому вони не відповідають вимогам до доказів, передбачених ст. 495 Митного кодексу України та ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України, і не можуть вважатися допустимими. Представник вказує, що відповідачем порушено процедуру проведення документальної перевірки на підставі підпункту 78.1.2 пункту 78.1 статті 78 ПК України, оскільки в матеріалах справи відсутній наказ контролюючого органу вищого рівня про проведення перевірки та належним чином складений акт за результатами такої перевірки.

1.4. Доводи відповідача в спростування позиції позивача.

Представник відповідача вказала, що фінансова та адміністративна відповідальність є різними видами відповідальності, незалежними один від одного, а посилання позивача на судові рішення, якими скасовано постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності не заслуговує на увагу. У спростування посилання представника позивача на порушення процедури проведення перевірки та оформлення її результатів, представник відповідача зазначила, що відповідно до наказу Галицької митниці Держмитслужби від 10.09.2020 №492 відділом митного аудиту Галицької митниці Держмитслужби проведено документальну невиїзну перевірку громадянки України ОСОБА_1 стосовно дотримання нею вимог законодавства України з питань митної справи щодо правильності визначення бази оподаткування, своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів за митною декларацією. За результатами даної перевірки складено акт на підставі якого винесено спірні податкові повідомлення-рішення. Також, представник заперечила доводи позивача, викладені у відповіді на відзив, в частині необхідності складення митним органом доповнень до акту перевірки та прийняття на їх основі додаткових повідомлень-рішень.

1.5. Заяви учасників справи та процесуальні дії.

Позовна заява надійшла до суду 04.02.2021 (а.с.2-7).

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 09.02.2021 відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), згідно із правилами, встановленими статтею 262 Кодексу адміністративного судочинства України (а.с.54-55).

Пунктом 5 резолютивної частини ухвали суду зобов`язано Галицьку митницю Держмитслужби надати суду належним чином оформлені та виконані державною мовою копії усіх документів, що слугували підставою для винесення оскаржених податкових повідомлень-рішень, в тому числі, копії усіх документів, отриманих у відповідь від митних органів Королівства Нідерландів.

Зазначена ухвала суду отримана представником позивача 10.02.2021, відповідачу ухвала та позовна заява з додатками 09.02.2021 направлена на офіційну адресу електронної пошти, що підтверджується доказами наявними в матеріалах справи (а.с.56, 57, 58).

Представником позивача, 24.02.2021 подано клопотання про долучення до матеріалів справи додаткових документів та надано копію рішення Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 14.02.2020 у справі №338/1438/19 (а.с.61-65).

Від відповідача, 26.02.2021 до суду надійшла заява про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження із повідомленням (викликом) сторін №7.4-10/14/477 від 22.02.2021 (а.с.66-67).

Також 02.03.2021 відповідачем подано відзив у справі №7.4-10/14/475 від 22.02.2021 (а.с.69-80).

Ухвалою суду від 02.03.2021, у задоволенні заяви Галицької митниці Держмитслужби від 22.02.2021 №7.4-10/14/474 про розгляд адміністративної справи №300/373/21 у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін - відмовлено (а.с.133-134).

Представником позивача, 11.03.2021 подано відповідь на відзив (а.с.137-142).

Від відповідача, 12.03.2021 надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи офіційних перекладів документів, отриманих від митних органів Королівства Нідерланди (а.с.145) та самі документи (а.с.146-164).

Представник позивача, 16.03.2021 подав суду клопотання про долучення до матеріалів даної адміністративної справи докази, які стосуються витрат, понесених позивачем на професійну (правову) допомогу (а.с.166-167) та самі докази (а.с.168-172).

Від відповідача, 17.03.2021 надійшли заперечення на відповідь на відзив №7.4-10/14/650 від 12.03.2021 (а.с.173-174).

Інших документів на адресу суду не надходило.

Відповідно до статті 258 КАС України, суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Таким чином, суд дійшов висновку про можливість розгляду даної справи в строк на підставі наявних в матеріалах справи доказів.

ІІ. ОБСТАВИНИ СПРАВИ.

Галицькою митницею Держмитслужби в межах міжнародних домовленостей направлено до Королівства Нідерланди запит про надання інформації, на який Нідерландською митницею зокрема надано інформацію про те, що Renault Megane Estate 8-SFP-87 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ): в Україні подано договір про продаж пасажирського автомобіля від 03.01.2018. Цей договір про продаж неправильний і компанії Авто Вінтьєс Бі.Ві. про нього невідомо. Правильний договір купівлі від 03.01.2018 має зовсім інший вигляд. Правильна сума, яку було оплачено, не 4 000 євро а 5 150 євро. Ця оплата здійснювалася готівкою. Крім того, надається гарантія в розмірі 100 євро, яка відшкодовується за умови дотримання експортних зобов`язань (а.с.160).

На підставі отриманої відповіді, наказом №492 від 10.09.2020 про проведення документальної невиїзної перевірки громадянки України ОСОБА_1 , яким вирішено провести документальну невиїзну перевірку дотримання позивачем вимог законодавства України з питань митної справи у частині правильності визначення бази оподаткування, своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів за митною декларацією від 11.01.2018 №UA206010/2018/400202 тривалістю 2 робочі дні з 29 вересня 2020 року (а.с.118). Також 10.09.2020 складено повідомлення №84 про початок проведення перевірки (а.с.117).

Результати перевірки оформлені актом №84/7.4-19/ НОМЕР_2 від 09.10.2020, висновками якого встановлено порушення:

- пункту 2 частини 2 статті 52, пункту 1, 5 частини 8 статті 257, пункту 1 частини 1 статті 279 Митного кодексу України в результаті чого занижено податкове зобов`язання зі сплати ввізного мита за митною декларацією від 11.01.2018 №UA206010/2018/400202 на загальну суму 3 906,77 грн;

- підпункту в) пункту 185.1 статті 185, пункту 187.8 статті 187, пункту 190.1 статті 190 Податкового кодексу України в результаті чого занижено податкове зобов`язання зі сплати податку на додану вартість за митною декларацією від 11.01.2018 №UA206010/2018/400202 на загальну суму 8 594,90 грн.

На підставі висновків акта перевірки, відповідачем винесено два податкові повідомлення-рішення:

- №150/7.4-19/209000 від 30.10.2020, за яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем - мито на транспортні засоби та шини до них, що ввозяться на територію України фізичними особами в загальній сумі 4883,46 грн (а.с.106);

- №151/7.4-19/209000 від 30.10.2020, за яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість із ввезених на територію України товарів фізичними особами в загальному розмірі 9743,63 грн (а.с.107).

Представником позивача 16.11.2020 подано до Державної митної служби України скаргу на податкові повідомлення-рішення Галицької митниці Держмитслужби №150/7.4-19/209000 від 30.10.2020 та №151/7.4-19/209000 від 30.10.2020 (а.с.22-24).

Державною митною службою України 13.01.2021 прийнято рішення про результати розгляду скарги №08-1/10-06/10/420, яким оскаржені податкові повідомлення-рішення залишено без змін (а.с.27-34).

Також за результатами розгляду скарги представника збільшено грошові зобов`язання, в зв`язку з чим Галицькою митницею Держмитслужби винесено два податкові повідомлення рішення:

- №0000015/7.4-19 від 14.01.2021, за яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем: мито на транспортні засоби та шини до них, що ввозяться на територію України фізичними особами в сумі 424,65 грн (а.с.100);

- № 0000016/7.4-19 від 14.01.2021, за яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість із ввезених на територію України товарів фізичними особами в загальному розмірі 934,23 грн (а.с.99).

Не погоджуючись із процедурою проведення перевірки та її результатами, позивач звернувся до суду з метою скасування податкових повідомлень-рішень.

ІІІ. ДЖЕРЕЛА ПРАВА.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи суд керується положеннями Конституції України, Кодексу адміністративного судочинства України, а також застосовує норми Митного кодексу України, Податкового кодексу України, інших законів та підзаконних нормативно-правових актів, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин.

Відповідно до статті 67 Конституції України, кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Згідно з пунктом 2 частини 2 статті 52 Митного кодекс України (надалі також МК України), декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Відповідно до приписів частини 5 статті 54 МК України, митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості, у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів, проводити в порядку, визначеному статтями 345-354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску, звертатися до митних органів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості.

Згідно з пунктами 1, 5 частини 8 статті 257 МК України, митне оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення здійснюється митними органами на підставі митної декларації, до якої декларантом залежно від митних формальностей, установлених цим Кодексом для митних режимів, та заявленої мети переміщення вносяться такі відомості, у тому числі у вигляді кодів: заявлений митний режим, тип декларації та відомості про особливості переміщення; 5) відомості про товари: а) найменування; б) звичайний торговельний опис, що дає змогу ідентифікувати та класифікувати товар; в) торговельна марка та виробник товарів (за наявності у товаросупровідних та комерційних документах); г) код товару згідно з УКТ ЗЕД; ґ) найменування країни походження товарів (за наявності); д) опис упаковки (кількість, вид); е) кількість у кілограмах (вага брутто та вага нетто) та інших одиницях виміру; є) фактурна вартість товарів; ж) митна вартість товарів та метод її визначення; з) відомості про уповноважені банки декларанта; и) статистична вартість товарів.

Відповідно до частини 8 статті 264 МК України, з моменту прийняття митним органом митної декларації вона є документом, що засвідчує факти, які мають юридичне значення, а декларант або уповноважена ним особа несе відповідальність за подання недостовірних відомостей, наведених у цій декларації.

Пунктом 1 частини 1 статті 279 МК України передбачено, що базою оподаткування митом товарів, що переміщуються через митний кордон України, є: для товарів, на які законом встановлено адвалорні ставки мита, - митна вартість товарів.

Згідно з частиною 1 статті 345 МК України, документальна перевірка - це сукупність заходів, за допомогою яких митні органи переконуються у правильності заповнення митних декларацій, декларацій митної вартості та в достовірності зазначених у них даних, законності ввезення (пересилання) товарів на митну територію України або на територію вільної митної зони, вивезення (пересилання) товарів за межі митної території України або за межі території вільної митної зони, а також своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних та інших платежів, а також пені, контроль за справлянням яких покладено на митні органи.

Частиною 3 статті 345 МК України передбачено, що митні органи мають право здійснювати митний контроль шляхом проведення документальних виїзних (планових або позапланових) та документальних невиїзних перевірок дотримання законодавства України з питань митної справи щодо: 1) правильності визначення бази оподаткування, своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів; 2) обґрунтованості та законності надання (отримання) пільг і звільнення від оподаткування; 3) правильності класифікації згідно з УКТ ЗЕД товарів, щодо яких проведено митне оформлення; 4) відповідності фактичного використання переміщених через митний кордон України товарів заявленій меті такого переміщення та/або відповідності фінансових і бухгалтерських документів, звітів, договорів (контрактів), калькуляцій, інших документів підприємства, що перевіряється, інформації, зазначеній у митній декларації, декларації митної вартості, за якими проведено митне оформлення товарів у відповідному митному режимі; 5) законності переміщення товарів через митний кордон України, у тому числі ввезення товарів на територію вільної митної зони або їх вивезення з цієї території.

Відповідно до частин 1, 2, 3 статті 351 МК України, предметом документальних невиїзних перевірок є дані про своєчасність, достовірність, повноту нарахування та сплати митних платежів при переміщенні товарів через митний кордон України підприємствами, а також при переміщенні товарів через митний кордон України громадянами з поданням митної декларації, передбаченої законодавством України для підприємств.

Документальна невиїзна перевірка проводиться у разі: 1) виявлення ознак, що свідчать про можливе порушення законодавства України з питань митної справи, за результатами аналізу електронних копій митних декларацій, інформації, що стосується товарів, митне оформлення яких завершено, отриманої від суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності та виробників таких товарів, з висновків акредитованих відповідно до законодавства експертів; 2) надходження від уповноважених органів іноземних держав документально підтвердженої інформації про непідтвердження автентичності поданих митному органу документів щодо товарів, митне оформлення яких завершено, недостовірність відомостей, що в них містяться, а також запитів стосовно надання інформації про зовнішньоекономічні операції, які здійснювалися за участю суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності - резидентів України.

Документальна невиїзна перевірка проводиться на підставі наказу митного органу.

Згідно з пунктом 5 частини 1 статті 352 МК України, посадовими особами митних органів під час проведення перевірок можуть бути використані: отримані від уповноважених органів іноземних держав документально підтверджені відомості щодо вартісних, кількісних або якісних характеристик, країни походження, складу та інших характеристик, які мають значення для оподаткування товарів, їх ввезення (пересилання) на митну територію України або на територію вільної митної зони чи вивезення (пересилання) за межі митної території України або території вільної митної зони, які відрізняються від задекларованих під час митного оформлення.

Частинами 1 та 2 статті 354 МК України, результати перевірок оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами митного органу та керівником підприємства, що перевірялося, або уповноваженою ним особою. У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка. За результатами зустрічної звірки складається довідка.

Акт (довідка) про результати перевірки складається у двох примірниках, підписується посадовими особами митного органу, які проводили перевірку, та реєструється в митному органі протягом 10 робочих днів з дня, що настає за днем закінчення встановленого для проведення перевірки строку. Такий акт (довідка) після реєстрації в митному органі протягом трьох робочих днів вручається для підписання керівнику підприємства або уповноваженій ним особі чи надсилається підприємству в порядку, встановленому Податковим кодексом України для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень.

Відповідно до частини 12 статті 354 МК України, податкове повідомлення-рішення приймається керівником митного органу або його заступником з урахуванням розгляду заперечень до акта (у разі їх наявності) протягом десяти робочих днів з дня, наступного за днем вручення або надіслання підприємству акта про результати перевірки у порядку, передбаченому Податковим кодексом України для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень, а за наявності заперечень підприємства до акта про результати перевірки - приймається з урахуванням висновку за результатами розгляду заперечень до акта про результати перевірки протягом трьох робочих днів, наступних за днем розгляду заперечень і надання (надсилання) письмової відповіді підприємству.

Підпунктом 41.1.2 пункту 41.1 статті 41 ПК України передбачено, що контролюючими органами є: митні органи (центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну митну політику, його територіальні органи) - щодо дотримання законодавства з питань митної справи та оподаткування митом, акцизним податком, податком на додану вартість, іншими податками та зборами, які відповідно до податкового, митного та іншого законодавства справляються у зв`язку із ввезенням (пересиланням) товарів на митну територію України або територію вільної митної зони або вивезенням (пересиланням) товарів з митної території України або території вільної митної зони.

Відповідно до пункту 54.4 статті 54 Податкового кодексу України (надалі також ПК України), у разі надходження від уповноважених органів іноземних держав документально підтверджених відомостей щодо країни походження, вартісних, кількісних або якісних характеристик, які мають значення для оподаткування товарів і предметів при ввезенні (пересиланні) на митну територію України або територію вільної митної зони або вивезенні (пересиланні) товарів і предметів з митної території України або території вільної митної зони, які відрізняються від задекларованих під час митного оформлення, контролюючий орган має право самостійно визначити базу оподаткування та податкові зобов`язання платника податків шляхом проведення дій, визначених пунктом 54.3 цієї статті, на підставі відомостей, зазначених у таких документах.

Згідно з підпунктом 54.3.1 пункту 54.3 статті 54 ПК України, контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, або зменшення суми податку на доходи фізичних осіб, задекларовану до повернення з бюджету у зв`язку із використанням платником податку права на податкову знижку, якщо: платник податків не подає в установлені строки податкову (митну) декларацію, а при здійсненні заходів податкового контролю встановлено факти здійснення платником податків діяльності, що призвела до виникнення об`єктів оподаткування, наявності показників, які підлягають декларуванню, відповідно до вимог цього Кодексу та наявності діючих (у тому числі призупинених) ліцензій на право здійснення діяльності з підакцизною продукцією, яка підлягає ліцензуванню згідно із законодавством.

Відповідно до пункту 187.8 статті 187 ПК України, датою виникнення податкових зобов`язань у разі ввезення товарів на митну територію України є дата подання митної декларації для митного оформлення.

Згідно з пунктом 190.1 статті 190 ПК України, базою оподаткування для товарів, що ввозяться на митну територію України, є договірна (контрактна) вартість, але не нижче митної вартості цих товарів, визначеної відповідно до розділу ІІІ Митного кодексу України, з урахуванням мита та акцизного податку, що підлягають сплаті і включаються до ціни товарів. При визначенні бази оподаткування для товарів, що ввозяться на митну територію України, перерахунок іноземної валюти у валюту України здійснюється за курсом валюти, визначеним відповідно до статті 39-1 цього Кодексу.

Пунктом 110.1 статті 110 ПК України, платники податків, податкові агенти, а також інші суб`єкти у випадках, прямо передбачених цим Кодексом, несуть фінансову відповідальність за вчинення податкових правопорушень.

Відповідно до пункту 111.1 статті 111 ПК України, за порушення законів з питань оподаткування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, застосовуються такі види юридичної відповідальності: фінансова; адміністративна; кримінальна.

Згідно з пунктом 111.3 статті 111 ПК України, притягнення фізичної або юридичної особи до фінансової відповідальності за податкове правопорушення не звільняє фізичну особу чи посадових (службових) осіб юридичної особи у передбачених законом випадках від юридичної відповідальності інших видів. Притягнення фізичної або юридичної особи до фінансової відповідальності за податкове правопорушення, що передбачає встановлення контролюючими органами вини особи, не передбачає презумпції наявності вини фізичної особи чи посадових (службових) осіб юридичної особи у випадках притягнення фізичної особи чи посадових (службових) осіб юридичної особи до юридичної відповідальності інших видів та не звільняє від обов`язку її доведення в порядку, передбаченому законом.

Згідно з пунктом 112.6 статті 112 ПК України, притягнення або звільнення особи від фінансової відповідальності за вчинення податкового правопорушення не звільняє її від виконання податкового обов`язку.

Відповідно до частин 1, 2 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У той же час, в адміністративному судочинстві діє принцип офіційного з`ясування усіх обставин справи, який полягає в активній позиції суду щодо з`ясування всіх обставин у справі (пункт 4 частини 3 статті 2, частини 2, 4 статті 9, частина 3 статті 77, частина 6 статті 94 КАС України).

ІV. ОЦІНКА СУДОМ ОБСТАВИН СПРАВИ ТА ВИСНОВКИ.

Дослідивши матеріали справи, суд зазначає, що представником позивача, в обґрунтування позовних вимог вказуються такі аргументи:

- документи подані позивачем під час митного оформлення є достовірними, оскільки відповідачем не доведено їх підробку;

- оскільки митне оформлення товару вже відбулося, то контролюючий органи не має право здійснювати донарахування податкових зобов`язань;

- недоведеність правопорушення під час здійснення митного оформлення ОСОБА_1 автомобіля марки «RENAULT», модель «MEGANE», номер кузова - НОМЕР_1 підтверджене рішенням суду, яке набрало законної сили, а тому не підлягає доказуванню;

- контролюючим органом допущені процесуальні помилки, а саме внесення доповнень до акту перевірки, що стало причиною додаткового винесення податкових повідомлень-рішень, що не передбачено законодавством.

Відповідачем спростовано усі доводи позивача, оцінивши які, суд звертає увагу на таке.

Щодо достовірності документів поданих позивачем під час митного оформлення, то відповідачем подано належним чином засвідчені та перекладені документи, надані Нідерландською митницею, про те, що насправді автомобіль марки «RENAULT», модель «MEGANE», номер кузова - НОМЕР_1 придбаний за готівкові кошти не за 4000 євро, а за 5150 євро + 100 євро завдатку громадянином України ОСОБА_2 . У свою чергу також надано підтвердження перетину кордону на зазначеному транспортному засобі згаданим громадянином. Водночас позивачем, в обгрунтування своїх доводів, не надано жодного доказу придбання у ОСОБА_2 зазначеного транспортного засобу за ціною 4000 євро, а надано документ на придбання транспортного засобу, автентичність якого заперечується безпосередньо самим продавцем - Компанією Авто Вінтьєс Бі.Ві., та який теж не підтверджений Митним управлінням Нідерландів. Таким чином, позивачем не доведено належними доказами помилковість взяття до уваги відповідачем наданої інформації офіційним органом Королівства Нідерландів.

Щодо доводів позивача про неможливість винесення податкових повідомлень-рішень після завершення митного оформлення товару, посилаючись на постанови Верховного Суду України від 20.02.2012 у справі №21-390а11 та від 26.06.2012 у справі №21-130а12, то суд погоджуючись із доводами відповідача вказує на помилковість застосування цих рішень до спірних правовідносин. Верховний Суд неодноразово у постановах вказував на можливість проведення перевірки після митного оформлення та винесення податкових повідомлень-рішень. Зокрема в постанові від 05 червня 2018 року в справі № 803/1420/17 зазначено, що колегія суддів відхиляє посилання на правову позицію Верховного Суду України, викладену в постановах від 07.11.2011 у справі № 21-223а11, від 26.06.2012 у справі №21-130а12, та від 04.07.2013 у справі № 21-202а13, згідно з якою, якщо митний орган, приймаючи ВМД, самостійно визначає митну вартість товару та пропускає товар на митну територію України (після сплати імпортером передбачених законом податків і зборів), то в подальшому він не має правових підстав для прийняття податкових повідомлень про донарахування податкових зобов`язань, за винятком випадку коли за наслідками службової перевірки або розгляду кримінальної справи встановлено змову між декларантом і митним органом, спрямовану на заниження обов`язкових платежів, оскільки вказаний правовий висновок був висловлений на підставі положень Законів, які втратили чинність.

Окрім цього, висновки щодо можливості проведення такої перевірки та, в подальшому, прийняття податкових повідомлень-рішень за її результатами викладені в постановах Верховного Суду від 18.06.2020 у справі 808/2656/16 та від 11.02.2020 у справі №808/1236/16, які взяті судом до уваги.

Щодо посилання представника відповідача на рішення Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 14.02.2020 у справі №338/1438/19, залишеного без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 18.04.2020, яким скасовано постанову заступника начальника - начальника управління протидії митним правопорушенням та міжнародної взаємодії Івано-Франківської митниці Державної фіскальної служби України Сучака Сергія Володимировича у справі про порушення митних правил №150/20600/19 від 26 вересня 2019 року щодо ОСОБА_1 за ст. 485 Митного кодексу України, а справу про адміністративне правопорушення закрито, то необхідно вказати таке.

Частина 4 статті 78 КАС України зазначає, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Водночас у рішенні Богородчанського районного суду Івано-Франківської області вказано те, що експортна декларація №18NLJBZ1BNAWV6WD58 від 03 січня 2018 року, видана на особу ОСОБА_2 , доводить лише факт початку процедури оформлення експорту товарів в Королівстві Нідерландів, однак не виключає можливості переходу прав на товар після такого оформлення до інших осіб, в тому числі, до продавця, зазначеного в документах, поданих до митного оформлення, та в подальшому до позивачки, отже, обставин завершення експорту товару, відповідачем в ході розгляду справи не перевірено, не з`ясовано, чи не перетинав автомобіль марки "Renault" модель "Megane" кордон у зворотньому напрямку, чи зареєстрована компанія Automarkt Beverwijk Holland, чи реалізовувався автомобіль цією компанією покупцю ОСОБА_1 . Також в оскаржуваній постанові не наведено мотивів, з яких посадовою особою митниці ДФС взято до уваги інформацію митних органів Королівства Нідерландів і відкинуто вищезазначені документи, подані позивачкою до митного оформлення на Львівській митниці ДФС. Крім того, суд зазначив, що з документів, доданих до листа митних органів Королівства Нідерландів, неможливо встановити достовірність їх змісту на підтвердження обставин, на які посилається відповідач, оскільки такі не перекладено на державну мову, а тому вони не відповідають вимогам до доказів, передбачених ст. 495 Митного кодексу та ст.72 КАС України, і не можуть вважатися допустимими.

Таким чином, у своїх висновках Богородчанський районний суд Івано-Франківської області посилається на процедурні порушення притягнення позивачки до адміністративної відповідальності та подання неналежних доказів, а саме документів без перекладу на українську мову.

Водночас, у даній справі відповідачем надано належним чином перекладені документи зі змісту яких видно саме придбання спірного автомобіля не позивачкою, а громадянином України ОСОБА_2 готівковими коштами за 5150 євро, що й було використано митним органом для здійснення податкових донарахувань. Таким чином, Богородчанським районним судом не встановлювалися обставини, які встановлені судом в даній справі та підтверджуються належно оформленими письмовими доказами.

Окрім цього, суд зазначає, що враховуючи приписи пункту 112.6 статті 112 ПК України притягнення особи до відповідальності або звільнення особи від фінансової відповідальності за вчинення податкового правопорушення не звільняє її від виконання податкового обов`язку, а адміністративна і фінансова відповідальність є різними видами відповідальності (пункт 111.1 статті 111 ПК України). Таким чином, рішення Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 14.02.2020 у справі №338/1438/19 не спростовує наявності правових підстав для винесення спірних податкових повідомлень-рішень.

Щодо винесення додаткових податкових повідомлень-рішень від 14.01.2021 №0000015/7.4-19, №0000016/7.4-19, то такі винесені на підставі рішення Державної митної служби України про результати розгляду скарги №08-1/10-06/10/420 від 13.01.2021 (а.с.27-34), зазначеним рішенням встановлено, що Галицькою митницею за результатами перевірки встановлено, що вартість легкового автомобіля складає 5150 євро, проте документи митниці свідчать про загальну вартість товару 5250 євро, тому визначені Галицькою митницею податкові зобов`язання з мита та ПДВ підлягають збільшенню. Таким чином, винесені податкові повідомлення-рішення прийняті не на підставі доповнення до акта перевірки, а в результаті використаної позивачем процедури адміністративного оскарження та на підставі виявленої Державною митною службою України помилки під час обрахунку митної вартості спірного товарну. Тому, на переконання суду донарахування ввізного мита та податку на додану вартість відповідачем здійснено правомірно.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на всі вищенаведені обставини, а також висновок суду про не підтвердження позивачем протиправності винесених податкових повідомлень-рішень та доведеність їх правомірності відповідачем, позовні вимоги не підлягають задоволенню.

V. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ.

Зважаючи на висновок суду про безпідставність позовних вимог в силу норм статті 139 КАС України судові витрати не підлягають стягненню із відповідача суб`єкта владних повноважень.

Відповідачем не подано до суду будь-яких доказів про понесення ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, відтак у суду відсутні підстави для вирішення питання щодо їх розподілу.

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 241-246, 255, 295, 297, 299, підпунктом 15.5 пункту 15 частини 1 "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ;

відповідач: Галицька митниця Держмитслужби, адреса: вул. Костюшка, буд. 1, м. Львів, 79000, .

Суддя /підпис/ Тимощук О.Л.