Справа № 160/1793/21
Суддя: Юрков Едуард Олегович
Дата ухвалення: 2021-04-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 квітня 2021 року Справа № 160/1793/21
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіЮркова Е.О.,
розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи у місті Дніпро адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-
05 лютого 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з вимогами:
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії, оформлене листом відділу призначення пенсій Управління із застосування пенсійного законодавства Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області вих. №0400-0305-8/106116 від 09.11.2020 р.;
- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, яка полягає у незарахуванні до стажу роботи періодів роботи ОСОБА_1 з 1976 року по 1988 рік, з 1990 по 1998 рік, а також з 16.02.1981 р. по 04.08.1981р. та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до стажу роботи ОСОБА_1 період роботи з 1976 року по 1988 рік, з 1990 по 1998 рік, а також з 16.02.1981 р. по 04.08.1981 р. і повторно розглянути з дати подання заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії від 22.10.2020 р. з урахуванням правової оцінки, наданої судом у даній справі.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 22.10.2020 року звернувся до відповідача з заявою про призначення пенсія за віком. Проте рішенням №0400-0305-8/106116 від 09.11.2020р. Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області відмовлено в призначенні пенсії, та не зараховано до стажу роботи період роботи з 1976 року по 1988 рік, з 1990 по 1998 рік, а також з 16.02.1981 р. по 04.08.1981 р. Такі дії вважає протиправними, з огляду на наявність документів, що свідчать про те, що позивач працював повний робочий день, без будь-яких прогалин у місяцях, має безперервний стаж у вказаний період.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10.02.2021 року відкрито провадження у даній справі, призначено справу до розгляду за правилами спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
Справа розглянута в межах строку розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження, встановленого статтею 258 Кодексу адміністративного судочинства України - в межах шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.
Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується адміністративний позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 , згідно даних трудової книжки від 05.01.1981 року № НОМЕР_1 :
- з 01.11.1978 року по 26.11.1980 року проходив службу в лавах Радянської Армії,
- з 16.02.1981 року по 04.08.1981 проходив навчання на курсах АТП Новомосковська райсільхозтехніка.
Згідно трудової книжки колгоспника № 16 від 20.03.1982 року, ОСОБА_1 у період 1981-1999 роки працював шофером в колгоспі «Авангард» (рішенням від 09.02.1995 року реорганізовано в колективне сільськогосподарське підприємство «Авангард»); у період з 04.01.1999 року по 2019 рік ОСОБА_1 працював водієм СТОВ «Вікторія».
Відповідно до архівної довідки КУ «Трудовий архів Солонянського району» № Б-57 від 15.09.2020 р. по документах архівного фонду «Колгосп «Авангард» (Колгосп ім. Свердлова» в розрахунково-платіжних відомостях значиться: з 1976 року по 1978 рік - «ОСОБА_1.»; з 1981 року по 1984 рік - « ОСОБА_1 »; з 1985 року по 1987 рік - « ОСОБА_1 »; в 1988 році та з 1990 року по 1993 рік - « ОСОБА_1 »; в 1989 році - « ОСОБА_1 »; з 1994 року по 1996 рік та в 1998 році - « ОСОБА_1 »; в 1997 році -«ОСОБА_1.» - так в документах.
Згідно архівної довідки КУ «Трудовий архів Солонянського району» № Б-58 від 15.09.2020 р. по документах архівного фонду «Колгосп «Авангард» в розрахунково- платіжних відомостях значиться в 1989 році - « ОСОБА_1 » та з 1990 року по 1993 рік - « ОСОБА_1 » - так в документах.
22.10.2020 року ОСОБА_1 подано до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області заяву про призначення пенсії за віком.
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області №0400-0305-8/106116 від 09.11.2020 р. «Про відмову в призначенні пенсії» відмовлено у призначенні пенсії з підстави відсутності необхідного стажу. Вказано, що зарахувати до стажу період роботи у колгоспі "Авангард" згідно наданої довідки від 15.09.2020 р. № Б-57 та довідки про заробітну плату від 15.09.2020 р. № Б-58 не має можливості, так як не повністю вказано ім`я та по-батькові. Страховий стаж становить 24 роки 9 місяців 2 дні при необхідному 27 років.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Приписами статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно частини 1 статті 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

При обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю

Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі по тексту Порядок № 637).

Так, згідно пункту 1 Порядку № 637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 3 Порядку № 637 передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Крім того, відповідно до пункту 20 Порядку № 637 для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки встановленого зразка підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У разі відсутності правонаступника підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремих категорій працівників, здійснюється у порядку, визначеному Пенсійним фондом України за погодженням з Мінсоцполітики та Мінфіном.

У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Таким чином, аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, який підтверджує стаж роботи є трудова книжка, а відповідна уточнююча довідка підприємств, установ, організацій або їх правонаступників має бути врахована у разі, якщо у трудовій книжці не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи.

Матеріалами справи, а саме трудовою книжкою колгоспника № 16 від 20.03.1982 року підтверджено, що ОСОБА_1 у період 1981-1999 роки працював шофером в колгоспі «Авангард» (рішенням від 09.02.1995 року реорганізовано в колективне сільськогосподарське підприємство «Авангард»); у період з 04.01.1999 року по 2019 рік ОСОБА_1 працював водієм СТОВ «Вікторія».

При цьому, за даними графи «Кількість відроблених людино-днів за рік» та «Встановлений мінімум трудо-днів (або людино-днів за рік)» трудової книжки колгоспника № 16 від 20.03.1982 року ОСОБА_1 виконано річний мінімум трудової участі в громадському господарстві за періоди 1981-1999 роки (мінімум трудо-днів).

Щодо належного завіряння записів трудової книжки колгоспника № 16 від 20.03.1982 року суд вказує, що пунктом 8.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 року № 58, вказано, що контроль за дотриманням порядку ведення трудових книжок проводиться в порядку, передбаченому постановою Ради Міністрів СРСР ВЦСПС від 06.09.1973 року № 656 "Про трудові книжки працівників і службовців".

Згідно пункту 18 Постанови відповідальність за організацію роботи по веденню, обліку, зберіганні і видачі трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації.

Отже, з огляду на наведену норму, працівник не відповідає за правильність записів у трудовій книжці та не повинен контролювати роботодавця щодо її заповнення.

На підставі викладеного суд вважає безпідставним відмову у зарахуванні до стажу роботи ОСОБА_1 період роботи шофером в колгоспі «Авангард» (рішенням від 09.02.1995 року реорганізовано в колективне сільськогосподарське підприємство «Авангард») з 1981 рік по 1999 рік.

Разом з тим, період роботи позивача з 1976 року по 1980 рік в колгоспі «Авангард» належними доказами не підтверджено; трудова книжка колгоспника № 16 від 20.03.1982 року не містить посади позивача, а також графа «Кількість відроблених людино-днів за рік» містить записи: 1977 рік - 14, 1978 рік - 47, 1976 рік - 6, графа «Встановлений мінімум трудо-днів (або людино-днів за рік)» містить прочерк.

З огляду на викладене, підстави для зарахування до страхового стажу позивача період з 1976 року по 1980 рік в колгоспі «Авангард» відсутні.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

У свою чергу, суд перевіряє, зокрема, чи діяв ПФУ обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Надавши правову оцінку обставинам справи, а також висновків суду у даній справі щодо підтвердження права позивача на зарахування до стажу роботи період роботи шофером в колгоспі «Авангард» (рішенням від 09.02.1995 року реорганізовано в колективне сільськогосподарське підприємство «Авангард») з 1981 рік по 1999 рік, оскільки прийняття рішення щодо призначення пенсії відноситься до компетенції органів Пенсійного фонду, суд вважає за необхідне зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 22.10.2020 року про призначення пенсії за віком та прийняти рішення з урахуванням правової оцінки, наданої судом у даному рішенні.

Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до частин 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Також, при вирішені цього спору, суд, відповідно до частин першої-другої статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України, керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Поряд з тим, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень, з боку суб`єктів владних повноважень (частина 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України).

Згідно з частиною третьою статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України у разі скасування нормативно-правового або індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Відповідно до абзацу 2 частини 4 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України, у випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є обґрунтованими, а вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.

Згідно частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Як вбачається з матеріалів позивачем при зверненні до суду понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання адміністративного позову до суду в розмірі 908,00 грн., що документально підтверджується квитанцією № 8 від 03.02.2021 року.

З огляду на часткове задоволення позовних вимог, сплачений позивачем судовий збір за подачу адміністративного позову до суду в сумі 454,00 грн. підлягає стягненню з Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області за рахунок бюджетних асигнувань.

Керуючись ст.ст. 2, 9, 72-77, 90, 132, 134, 139, 242-243, 245-246, 258, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ПН НОМЕР_2 , дата народження ІНФОРМАЦІЯ_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (вул.Набережна Перемоги, б.26, м.Дніпро, 49094; ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області № 0400-0305-8/106116 від 09.11.2020 р. про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до стажу роботи ОСОБА_1 період роботи шофером в колгоспі «Авангард» (рішенням від 09.02.1995 року реорганізовано в колективне сільськогосподарське підприємство «Авангард») з 1981 рік по 1999 рік.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії від 22.10.2020 р. та прийняти відповідне рішення, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у даній справі.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ПН НОМЕР_2 , дата народження ІНФОРМАЦІЯ_2 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (вул.Набережна Перемоги, буд.26, м.Дніпро, 49094; ІК в ) понесені витрати з оплати судового збору в сумі 454,00 грн.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 12 квітня 2021 року.

Суддя (підпис) Е.О. Юрков