Справа № 200/7564/20-а
Суддя: Компанієць Ірина Дмитрівна
Дата ухвалення: 2021-04-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2021 року справа №200/7564/20-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Компанієць І.Д. (суддя-доповідач),

суддів Гайдара А.В., Cіваченка І.В.,

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу адвоката Довженка Валерія Івановича в інтересах ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 01 жовтня 2020 року у справі №200/7564/20-а (головуючий І інстанції Логойда Т.В.) за позовом ОСОБА_1 до Антитерористичного центру при Службі безпеки України про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив:

-визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо відмови у внесенні змін до наказу першого заступника керівника Антитерористичного центру при Службі безпеки України від 30.04.2018 року № 120 дск та до наказу керівника Антитерористичного центру при Службі безпеки України від 13.06.2017 року № 056 в частині виправлення помилки при написанні його прізвища;

- зобов`язати відповідача внести зміни до наказу першого заступника керівника Антитерористичного центру при Службі безпеки України від 30.04.2018 року № 120 дск та до наказу керівника Антитерористичного центру при Службі безпеки України від 13.06.2017 року № 056, відповідно до яких виправити допущену помилку при написанні його анкетних даних, а саме, замість прізвища « ОСОБА_1 » записати правильно його прізвище як « ОСОБА_1 »

В обґрунтування позову зазначив, що з 18.06.2016 року по 23.06.2017 року проходив службу в органах внутрішніх справ України, з 23.06.2017 року прийнятий на службу до Головного управління Національної поліції в Донецькій області, де проходить службу і на теперішній час. Брав участь в проведенні антитерористичної операції; брав участь в проведенні антитерористичної операції, з 30.04.2018 року залучення його до проведення антитерористичної операції припинено наказом першого заступника керівника Антитерористичного центру при Службі безпеки України від 30.04.2018 року № 120 дск з невірним зазначенням прізвища у документах.

В наказах першого заступника керівника Антитерористичного центру при Службі безпеки України від 30.04.2018 року № 120 дск та керівника Антитерористичного центру при Службі безпеки України від 13.06.2017 року № 056 допущено помилку при написанні його анкетних даних, а саме замість прізвища « ОСОБА_1 » зазначено « ОСОБА_1 », що не збігається з його дійсними анкетними даними, які вірно зазначені у паспорті, що в подальшому призвело до відмови в отриманні статусу учасника бойових дій.

Рішенням Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 22.10.2019 року, яке залишено без змін постановою Донецького апеляційного суду від 11.12.2019 року та постановою Верховного Суду від 01.04.2020 року в справі № 266/4202/19, відмовлено в задоволенні його заяви про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. Судами рекомендовано особисто звернутися зі спірним питанням до Антитерористичного центру при Службі безпеки України.

Тому позивач 03.03.2020 року звернувся до відповідача із заявою, в якій просив випрати допущену в наказах помилку при написанні його анкетних даних, замість прізвища « ОСОБА_1 » записати правильно його прізвище як « ОСОБА_1 ».

Проте, відповідач надав відповідь, в якій зазначив, що такі накази не видаються, вирішення зазначеного питання можливо здійснити лише шляхом звернення до суду для встановлення факту, що має юридичне значення відповідно правовстановлюючого документу (п. 6 ч. 1 або ч. 2 ст. 315 Цивільного процесуального кодексу України).

Дії відповідача є неправомірними, оскільки він вже звертався до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення (справа № 266/4202/19), і в постанові Верховного Суду від 01.04.2020 року в цій справі було звернуто його увагу на те, що Антитерористичний центр при Службі безпеки України є постійно діючим органом при Службі безпеки України, і позивач не позбавлений можливості звернутися до нього з метою внесення змін щодо його прізвища до наказів, які приймалися Антитерористичним центром при Службі безпеки України.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 01 жовтня 2020 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення суду першої інстанції та задовольнити позов у повному обсязі.

Обґрунтування апеляційної скарги.

Висновок суду першої інстанції про необхідність звернення позивача до суду з позовом про встановлення факту, що має значення в порядку цивільного судочинства, є передчасним, без врахування того, що позивач вже звертався до суду з таким позовом. За наслідками розгляду такого позову судовим рішенням, яке набрало законної сили, позивачу відмовлено у встановленні факту належності йому спірного правовстановлюючого документу.

Але суд першої інстанції, в порушення ч.4 ст.78 КАС України, фактично дав правову оцінку судовому рішенню, яке набрало чинності, та по іншому встановив обставини, встановлені судовими рішеннями по цивільній справі №266/4202/19.

Сторони про дату та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, відповідно до ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції розглядає справу у порядку письмового провадження.

Суд, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, розглядаючи апеляційну скаргу в межах викладених доводів, встановив наступне.

Фактичні обставини справи.

ОСОБА_1 проходить службу в національній поліції (в Головному управлінні Національної поліції в Донецькій області).

Як зазначав позивач, він брав участь в проведенні антитерористичної операції; з 30.04.2018 року залучення його до проведення антитерористичної операції припинено наказом першого заступника керівника Антитерористичного центру при Службі безпеки України від 30.04.2018 року № 120 дск з невірним зазначенням прізвища у документах, в тому числі в наказі керівника Антитерористичного центру при Службі безпеки України від 13.06.2017 року № 056, - замість прізвища « ОСОБА_1 » зазначено « ОСОБА_1 ».

Про вказані обставини позивач дізнався з листа Головного управління Національної поліції в Донецькій області від 17.01.2019 року №20з/12/01-2019 на рапорт про надання статусу учасника бойових дій, яким його повідомлено про виявлену помилку в написанні його прізвища і направлення відповідного клопотання про внесення змін до наказу першого заступника керівника Антитерористичного центру при Службі безпеки України від 30.04.2018 року № 120 дск, на яке отримано відповідь штабу Антитерористичного центру при Службі безпеки України від 26.11.2018 року №33/7-9306, якою рекомендовано звернутися до суду для встановлення факту, що має юридичне значення відповідно правовстановлюючого документу (п. 6 ч. 1 або ч. 2 ст. 315 Цивільного процесуального кодексу України) щодо підтвердження облікових даних.

Позивач звернувся до Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення.

Рішенням Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 22.10.2019 року в справі № 266/4202/19, яке залишено без змін постановою Донецького апеляційного суду від 11.12.2019 року та постановою Верховного Суду від 01.04.2020 року, ОСОБА_1 відмовлено в задоволенні заяви про встановлення факту належності йому правовстановлюючого документу, а саме факту належності йому записів в наказі першого заступника керівника Антитерористичного центру при Службі безпеки України від 30.04.2018 року № 120 дск та в наказі керівника Антитерористичного центру при Службі безпеки України від 13.06.2017 року № 056.

Судовими рішеннями встановлено, що в період з 18.06.2016 року по 23.06.2017 року позивач проходив службу в органах внутрішніх справ України, з 23.06.2017 року був прийнятий на службу до Приморського ВП ЦВП ГУНП в Донецькій області, де проходить службу і на теперішній час. Згідно з довідкою штабу Антитерористичного центру при Службі безпеки України від 04.02.2019 року на підставі наказу керівника Антитерористичного центру при Службі безпеки України від 13.06.2017 року №056 ОСОБА_1 було включено до складу сил та засобів, які беруть безпосередню участь в Антитерористичні операції.

В постанові Верховного Суду від 01.04.2020 року в справі № 266/4202/19 звернуто увагу на те, що справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов, зокрема, як:

- заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо).

Як встановлено судовими рішеннями, які набрали законної сили, в справі № 266/4202/19, заявник ( ОСОБА_1 ) не довів, що не має іншої можливості одержати зміни в відомчому документі. Адже на час винесення судових рішень позивач не звертався до відповідного суб`єкта з питанням про виправлення описки в наказах і відмову у вирішенні цього питання не отримував.

В постанові Верховного Суду від 01.04.2020 року в справі № 266/4202/19 звернуто увагу ОСОБА_1 , що Антитерористичний центр при Службі безпеки України є постійно діючим органом при Службі безпеки України (Указ Президента України від 14.04.1999 року №379/99), та зазначено, що позивач «не позбавлений можливості звернутись до Антитерористичного центру при Службі безпеки України з метою внесення змін щодо його прізвища» до наказів, які приймалися Антитерористичним центром при Службі безпеки України.

У зв`язку з наведеним, посилаючись на вказані обставини, в тому числі на ці судові рішення, 03.03.2020 року, позивач звернувся до Служби безпеки України із заявою, в якій просив у зв`язку з виниклою помилкою при написанні його прізвища внести зміни до наказу першого заступника керівника Антитерористичного центру при Службі безпеки України від 30.04.2018 року № 120 дск та до наказу керівника Антитерористичного центру при Службі безпеки України від 13.06.2017 року № 056, відповідно до яких виправити допущену помилку при написанні його анкетних даних, а саме, замість прізвища « ОСОБА_1 » записати правильно його прізвище як « ОСОБА_1 ».

До заяви додав копії рішення Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 22.10.2019 року в справі № 266/4202/19 та постанови Донецького апеляційного суду від 11.12.2019 року в цій же справі.

Заява була передана до Антитерористичного центру при Службі безпеки України.

На заяву Антитерористичним центром при Службі безпеки України надано відповідь від 14.05.2020 року № 33/7-СД-604/138 (за підписом заступника начальника штабу Антитерористичного центру при Службі безпеки України), в якій зазначалося, що наказом керівника Антитерористичного центру при Службі безпеки України від 13.06.2017 року №056 ОСОБА_1 залучено до проведення антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей (далі - АТО) з 18.06.2016 року.

Наказ першого заступника керівника Антитерористичного центру при Службі безпеки України - керівника оперативного штабу з управління антитерористичною операцією на території Донецької та Луганської областей (далі - ОШУ АТО) від 30.04.2018 року № 120 дск не є наказом керівника Антитерористичного центру при Службі безпеки України. Видання зазначеного наказу здійснювалося в оперативному штабі з управління АТО з подальшою передачею на зберігання до Галузевого державного архіву Міністерства оборони України. Разом з тим, у зв`язку з припиненням з 30.04.2018 року проведення антитерористичної операції, а також припиненням функціонування Штабу АТО як органу управління АТО, накази керівника ОШУ АТО на сьогодні не видаються, і внесення будь-яких змін до зазначених наказів неможливе.

Також повідомлено, що оскільки відповідний наказ керівника ОШУ АТО в частині зазначення в ньому правильного прізвища не може бути виданий, тому вирішення зазначеного питання можливо здійснити лише шляхом звернення до суду для встановлення факту, що має юридичне значення відповідно до правовстановлюючого документу (п. 6 ч. 1 або ч. 2 ст. 315 Цивільного процесуального кодексу України).

Судом також встановлено, що наказом першого заступника голови Служби - керівника Антитерористичного центру при Службі безпеки України від 13.06.2017 року №056, зокрема ОСОБА_1 з 18.06.2016 року залучено до проведення антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей.

Вказаний наказ не містить описки щодо прізвища позивача.

Наказом першого заступника керівника Антитерористичного центру при Службі безпеки України (керівника антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей) від 30.04.2018 року № 120 дск (по стройовій частині), зокрема ОСОБА_1 з 30.04.2018 року вважається таким, що вибув до пунктів постійної дислокації (Центрального ВП Головного управління Національної поліції в Донецькій області) зі складу сил та засобів, які залучаються та беруть безпосередню участь в антитерористичній операції на території Донецької та Луганської областей, забезпеченні її проведення.

У вказаному наказі зазначено прізвище не « ОСОБА_1 », а « ОСОБА_1 ».

В даній адміністративній справі містяться не накази, а витяги (в тому числі архівні витяги) з наказу керівника Антитерористичного центру при Службі безпеки України від 13.06.2017 року № 056 та з наказу першого заступника керівника Антитерористичного центру при Службі безпеки України від 30.04.2018 року № 120 дск в частині, що стосується позивача та даного позову.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позову, виходив з того, що як станом на час виникнення спірних правовідносин, так і станом на час вирішення справи штаб з управління антитерористичною операцією не функціонує, і, відповідно, керівник такого штабу, який би міг внести зміни до прийнятого ним наказу в разі наявності на це підстав, також не існує.

За таких обставин суд погодився з позицією відповідача щодо фактичної неможливості внесення змін до наказу від 30.04.2018 року № 120 дск (по стройовій частині).

Разом з тим, позивач, з посиланням на встановлені судом обставини в даній адміністративній справі, не позбавлений права на вирішення спірного питання шляхом звернення до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, що відбувається в порядку встановленому Цивільним процесуальним кодексом України.

Оцінка суду.

Відповідно до статті 12 Закону України «Про боротьбу з тероризмом», який регулює питання управління антитерористичною операцією, для безпосереднього управління конкретною антитерористичною операцією та керівництва силами і засобами, які залучаються до здійснення антитерористичних заходів, утворюється оперативний штаб, очолюваний керівником Антитерористичного центру при Службі безпеки України (координаційної групи відповідного регіонального органу Служби безпеки України) або особою, яка його заміщує, першим заступником чи заступником керівника Антитерористичного центру при Службі безпеки України.

Порядок діяльності оперативного штабу з управління антитерористичною операцією визначається на основі Положення про нього, яке затверджується Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.05.2004 року № 611-11 затверджено Положення про оперативний штаб з управління антитерористичною операцією (постанова має гриф «таємно»).

Статтею 12 Закону України «Про боротьбу з тероризмом» також визначено, що керівник оперативного штабу визначає межі району проведення антитерористичної операції, приймає рішення про використання сил і засобів, що залучаються до її проведення, а в разі потреби за наявності передбачених законом підстав вносить на розгляд Ради національної безпеки і оборони України пропозиції щодо введення надзвичайного стану в Україні або в окремих її місцевостях.

Втручання в оперативне управління антитерористичною операцією будь-яких осіб незалежно від посади не допускається.

На підставі пункту 1 Положення про Антитерористичний центр та його координаційні групи при регіональних органах Служби безпеки України, що затверджено указом Президента України від 14.04.1999 року №379/99 (далі- Положення), Антитерористичний центр (далі - Центр) є постійно діючим органом при Службі безпеки України, який здійснює координацію діяльності суб`єктів боротьби з тероризмом у запобіганні терористичним актам щодо державних діячів, критичних об`єктів життєзабезпечення населення, об`єктів підвищеної небезпеки, актам, що загрожують життю і здоров`ю значної кількості людей, та їх припиненні.

За пунктом 12 Положення Центр є юридичною особою, має самостійний баланс, рахунки в органах Державного казначейства України, бланки, печатки і штампи зі своїм найменуванням, а також печатку із зображенням Державного Герба України.

Згідно з пунктом 7 Положення Центр складається з Міжвідомчої координаційної комісії та штабу, а також координаційних груп та їх штабів, які створюються при регіональних органах Служби безпеки України.

Відповідно до пункту 8 Положення Центр очолює керівник, який призначається із числа заступників Голови Служби безпеки України та увільняється від виконання обов`язків Президентом України.

Керівник Центру має першого заступника та заступника, які призначаються на посади та звільняються з посад Головою Служби безпеки України за поданням керівника Центру. Перший заступник та заступник керівника Центру призначаються із числа співробітників Служби безпеки України. Заступник керівника Центру за посадою є начальником штабу Центру.

Пунктами 12 та 13 Положення визначено, що Штаб є виконавчим робочим органом Центру, формується за рахунок штатної чисельності Служби безпеки України і підпорядковується керівникові Центру.

Штаб організовує поточну роботу з виконання Центром покладених на нього завдань.

Отже, відповідно до вказаного Положення лише Антитерористичний центр при Службі безпеки України є постійно діючим органом при Службі безпеки України та юридичною особою, яка відповідно до вимог ст. 43 Кодексу адміністративного судочинства України наділена адміністративною процесуальною правосуб`єктність (адміністративної процесуальною правоздатністю та дієздатністю).

Антитерористичний центр при Службі безпеки України має штаб (штаб АТО).

Антитерористичний центр при Службі безпеки України є суб`єктом владних повноважень, де видавався наказ, зокрема щодо позивача від 13.06.2017 року № 056, щодо виправлення помилки в який звернувся позивач.

В наказі керівника Антитерористичного центру при Службі безпеки України від 13.06.2017 року № 056 мова йдеться про ОСОБА_1 .

Отже, вказаний наказ описки щодо прізвища позивача не містить.

В наказі першого заступника керівника Антитерористичного центру при Службі безпеки України від 30.04.2018 року № 120 дск, щодо виправлення помилки в який також звернувся позивач, мова йдеться про ОСОБА_1

Донецьким окружним адміністративним судом від 31.08.2020 року витребувано у Антитерористичного центру при Службі безпеки України, зокрема докази в підтвердження або спростування позиції позивача щодо допущеної, зокрема у наказі першого заступника керівника Антитерористичного центру при Службі безпеки України від 30 квітня 2018 року № 120 дск описки в частині прізвища ОСОБА_1 .

Відповідачем надані пояснення про те, зокрема, що усунення ймовірної описки в цьому наказі можливе лише в порядку ст. 315 Цивільного процесуального кодексу України.

Отже, відповідач не підтвердив і не спростував позицію позивача щодо допущеної описки в частині його прізвища.

Між тим, наказ від 30.04.2018 року № 120 дск прийнятий першим заступником керівника Антитерористичного центру при Службі безпеки України - керівником оперативного штабу з управління антитерористичною операцією (ОШУ АТО), який не є штабом АТО.

Оперативний штаб з управління антитерористичною операцією у зв`язку з припиненням антитерористичної операції на сьогодні відсутній, оскільки штаб з управління антитерористичною операцією, який був тимчасовим міжвідомчим органом, не функціонує.

Наказ від 30.04.2018 року № 120 дск (по стройовій частині) був прийнятий першим заступником керівника Антитерористичного центру при Службі безпеки України (керівником антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей) як керівником оперативного штабу у відповідності до ст. 12 Закону України «Про боротьбу з тероризмом» та прийнятого на її виконання Кабінетом Міністрів України Положення.

Вказаний оперативний штаб згідно з вимогами законодавства був тимчасово створений для безпосереднього управління конкретною антитерористичною операцією та керівництва силами і засобами, і у зв`язку із припиненням з 30.04.2018 року проведення антитерористичної операції (що є загальновідомим фактом, який згідно з ч. 3 ст. 78 Кодексу адміністративного судочинства України не потребує доказуванню) перестав функціонувати. Всі його документи (накази) передані на зберігання до Галузевого державного архіву Міністерства оборони України.

Отже, як станом на час виникнення спірних правовідносин, так і станом на час вирішення справи штаб з управління антитерористичною операцією не функціонує, і, відповідно, відсутній керівник такого штабу, який має повноваження внести зміни до прийнятого ним наказу в разі наявності на це підстав.

За таких обставин неможливо внесення змін до наказу від 30.04.2018 року № 120 дск (по стройовій частині).

Отже, відсутні підстави для визнання протиправною відмови відповідача щодо внесення змін до наказу першого заступника керівника Антитерористичного центру при Службі безпеки України від 30.04.2018 року № 120 дск та до наказу керівника Антитерористичного центру при Службі безпеки України від 13.06.2017 року № 056 (помилки в написанні прізвища позивача не містить) в частині виправлення помилки при написанні прізвища ОСОБА_1 , оскільки відповідач не уповноважений на внесення таких змін до наказу від 30.04.2018 року №120 дск.

Є неприйнятними доводи апелянта, що суд першої інстанції порушив ч.4 ст.78 КАС України, фактично дав правову оцінку судовому рішенню, яке набрало чинності, та по іншому встановив обставини, встановлені судовими рішеннями по цивільній справі №266/4202/19 з огляду на наступне.

Судовими рішеннями в цій цивільній справі встановлено, що ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про встановлення факту належності йому правовстановлюючого документу, а саме - записів стосовно нього в наказі керівника Антитерористичного центру при Службі Безпеки України №056 від 13.06.2017 року, та в наказі Першого заступника керівника Антитерористичного центру при Службі Безпеки України № 120 дск від 30.04.2018 року.

В зв`язку з виниклою помилкою при написанні прізвища ОСОБА_1 останньому відмовлено в отриманні статусу учасника бойових дій, оскільки відсутня інформація стосовно нього в облікових документах.

Відмовляючи у задоволенні заяви, суди першої та апеляційної інстанції виходили з того, що заявником не доведено, що записи в наказах є правовстановлюючими документами. Крім того ОСОБА_1 не позбавлений права звернутися до СБУ при якій функціонував АТЦ із клопотанням про внесення відповідних змін до наказів.

Верховний Суд, переглядаючи судові рішення судів першої та апеляційної інстанції в справі №266/4202/19 встановив, що ОСОБА_1 перш за все не підтвердив факт звернення до органу, повноважного вирішувати питання надання статусу учасника бойових дій та наявність рішення такого органу про відмову заявнику в наданні статусу учасника бойових дій, що внаслідок допущених в наказах помилок йому відмовлено в отриманні статусу учасника бойових дій.

Підтвердними документами для прийняття рішення про надання статусу учасника бойових дій є витяги з наказів керівника Антитерористичного центру при СБУ про залучення до проведення антитерористичної операції, директив, розпоряджень, посвідчень про відрядження, оперативних завдань, журналів бойових дій, бойових донесень, дислокацій, книг нарядів, графіків несення служби, звітів, зведень, донесень, матеріалів спеціальних (службових) розслідувань за фактами отримання поранень, а також інші офіційні документи, видані державними органами, що містять достатні докази про безпосередню участь особи у виконанні завдань антитерористичної операції у районах її проведення.

Тобто, встановлення факту належності записів в наказах це не той факт, від якого залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав заявника, як фізичної особи, а документами, на підставі яких приймається рішення про надання особі статусу учасника бойових дій, є й інші, визначені відповідними нормативними актами.

Статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до частини першої статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки в межах доводів апеляційної скарги судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення є обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Відповідно до статті 139 КАС України розподіл судових витрат по справі не здійснюється.

Керуючись статтями 308, 311, 315, 316, 321, 322, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Довженка Валерія Івановича в інтересах ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 01 жовтня 2020 року у справі №200/7564/20-а - залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 01 жовтня 2020 року у справі №200/7564/20-а-залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття 12 квітня 2021 року та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повне судове рішення складено 12 квітня 2021 року.

Головуючий суддя І.Д. Компанієць

Судді А.В. Гайдар

І.В. Сіваченко