Справа № 340/1/21
Суддя: Р.В. Жук
Дата ухвалення: 2021-04-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 квітня 2021 року м. Кропивницький справа № 340/1/21

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі судді Жука Р.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "Украгро Сервіс" (вул. Благодатна, 50, с.Суботці, Знам`янський район, Кіровоградська область, 27444, код ЄДРПОУ - 38141218)
до Головного управління ДПС у Кіровоградській області (вул. Велика Перспективна, 55, м.Кропивницький, 25006, код ЄДРПОУ - 43142606)
провизнання протиправними та скасування податкових повідомлень рішень, -

В С Т А Н О В И В:

І. Зміст позовних вимог.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Украгро Сервіс" звернулось до суду з адміністративним позовом в якому просить визнати протиправним та скасувати податкові повідомлення рішення від 30.09.2020 року № та №.

ІІ. Виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

Позовні вимоги ґрунтуються на тому, що за результатами документальної перевірки ТОВ "Украгро Сервіс", податковим органом складено акт №331/11-28-04-02/38141218 від 11.09.2020 року у якому стверджується про відображення в податковій звітності операцій які фактично не відбулись, а відображені тільки у первинних документах.

На підставі висновків викладених у акті перевірки №331/11-28-04-02/38141218 від 11.09.2020 року винесено податкові повідомлення-рішення № від 30.09.2020 р. про зменшення розміру від`ємною значення різниці між сумою податкового зобов`язання та податкового кредиту в сумі 53,00 грн. та № від 30.09.2020 року про зменшення податку на додану вартість, заявленого до бюджетного відшкодування в сумі 199500,00 грн.

Позивач не погоджуючись з такими висновками контролюючого органу звернувся з даним адміністративним позовом до суду.

18.02.2021 року представником відповідача подано відзив на адміністративний позов, вимоги не визнаються в повному обсязі та зазначається, що за результатами проведеної документальної позапланової невиїзної перевірки ТОВ "Украгро Сервіс" складено акт 11.09.2020 року № 331/11-28-04-02/38141218, згідно висновків якого встановлено порушення п.198.1, п. 198.3 ст.198, п. 200.1, п. 200.4 ст.200 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року №2755-VI (зі змінами та доповненнями), в результаті чого винесено податкові повідомлення - рішення форми В4 від 30.09.2020 № (зменшено від`ємне значення різниці між сумою податкового зобов`язання та податкового кредиту по податковій декларації з податку на додану вартість за червень 2020 року в сумі 53,0 грн.), форми В1 від 30.09.2020 № (зменшено податок на додану вартість, заявлений до бюджетного відшкодування за червень 2020 року в сумі 199500,0 грн.).

За результатами перевірки, задекларовані ТОВ "Украгро Сервіс" господарські операції з придбання кукурудзи у ТОВ "Санфілд" за грудень 2019 року в кількості 317,59 т. на загальну суму 1197315,58грн., в т.ч. ПДВ 199552,60 грн., що відображені у податковій декларації з податку на додану вартість за грудень 2019 року, фактично не підтверджуються як такі, що відбулися у дійсності.

Отже, зазначене вище свідчить, що позовні вимоги є необґрунтованими, безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню (а.с.135-138).

ІІІ. Заяви (клопотання) учасників справи інші процесуальні дій у справі.

Ухвалою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 27.01.2021 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання (а.с.129).

18.02.2021 року від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву (а.с.135-138).

01.03.2021 року від представника позивача надійшла відповідь на відзив (а.с.154-161).

Додаткових заяв чи клопотань до суду подано не було.

Частиною 5 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Згідно з частиною 2 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання. Якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, - через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі.

Статтею 258 КАС України визначено, що суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Враховуючи перебування головуючого судді по справі на лікарняному, з урахуванням положень ч.ч.1, 6 ст.120, ст.193 КАС України, дана адміністративна справа вирішується судом у межах строку, визначеного ст.193, 263 КАС України.

V. Обставини встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Розглянувши подані сторонами документи, заслухавши пояснення представників сторін, з`ясувавши зміст спірних правовідносин з урахуванням доказів судом встановлені відповідні обставини.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Украго сервіс" зареєстроване як юридична особа з 19.03.2012 року та у перевіряємий період було платником податку на додану вартість (а.с.115).

Посадовими особами ГУ ДПС у Кіровоградській області на підставі п.п. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75, п.п.78.1.8 п. 78.1 ст. 78, ст. 79, п. 200.11 ст. 200 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року №2755-УІ зі змінами та доповненнями (далі - Кодекс) проведено документальну позапланову невиїзну перевірку ТОВ "Украгро Сервіс" () за період діяльності грудень 2019 року та червень 2020 року з метою достовірності нарахування сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість на поточний рахунок платника у банку за червень 2020 року.

За результатами проведеної документальної позапланової невиїзної перевірки ТОВ "Украгро Сервіс" складено акт 11.09.2020 року № 331/11-28-04-02/38141218 (а.с.15-25).

Згідно висновків акту перевірки встановлено порушення позивачем п.198.1, п.198.3 ст.198, п.200.1, п.200.4 ст.200 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року №2755-VI (зі змінами та доповненнями).

На підставі висновків викладених в акті перевірки контролюючим органом винесено податкові повідомлення рішення:

- форми В4 від 30.09.2020 №, яким зменшено від`ємне значення різниці між сумою податкового зобов`язання та податкового кредиту по податковій декларації з податку на додану вартість за червень 2020 року в сумі 53,0 грн. (а.с.13);

- форми В1 від 30.09.2020 №, яким зменшено податок на додану вартість, заявлений до бюджетного відшкодування за червень 2020 року в сумі 199500,0 грн. (а.с.14).

Позивачем до контролюючого органу подано скаргу на податкові повідомлення рішення.

Рішенням про результати розгляд скарги від 07.12.2020 року податкові повідомлення рішення залишено без змін, а скаргу без задоволення (а.с.26-27).

Отже, висновки контролюючого органу на підставі яких винесено оскаржувані податкові повідомлення рішення гуртуються на тому, що задекларовані ТОВ "Украгро Сервіс" господарські операції з придбання кукурудзи у ТОВ "Санфілд" за грудень 2019 року в кількості 317,59 т. на загальну суму 1197315,58грн., в т.ч. ПДВ 199552,60 грн., що відображені у податковій декларації з податку на додану вартість за грудень 2019 року, фактично не підтверджуються як такі, що відбулися у дійсності.

З матеріалів справи судом встановлено, що 16.12.2020 року між ТОВ "Украгро Сервіс" (Покупець) та ТОВ "САНФІЛД" (Постачальник) укладено договір поставки № 16/12-к (а.с.30-33).

Предметом договору є поставка кукурудзи урожаю 2019 року, країна походження - Україна, умови поставки ЕХW «Франко-зерновий склад постачальника», що знаходиться за адресою Кіровоградська область. Кіровоградський район, с. Червоний Яр, вул. Токова, 6, згідно правил Інкотермс 2010.

За умовами Договору поставки право власності на товар переходить від постачальника до покупця на підставі видаткової накладної.

ТОВ "САНФІЛД" на виконання умов укладеного Договору поставки поставило ТОВ "УКРАГРО СЕРВІС" кукурудзу в кількості 317,59 тонн по ціні 3141,67 грн. за тонну на загальну суму 1197315,58 гри., в т.ч. податку на додану вартість -199552,60 грн.

Зазначена реалізація відображена ТОВ "САНФІЛД" шляхом подання та реєстрації в єдиному державному реєстрі податкових накладних 14.01.2020 року податкової накладної від 17.12.2019 року №1 на суму 197315,58 грн., в т.ч. ПДВ - 199552,60 грн. (а.с.112-114).

Оплата за отриману сільськогосподарську продукцію (кукурудзу) здійснена відповідно до платіжного доручення №191 на суму 1197315,58 грн., у т.ч. ПДВ 199552,60 грн. (а.с.34).

ТОВ "УКРАГРО СЕРВІС" відобразило податок на додану вартість в додатку 5 «Розшифровка податкових зобов`язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів» до податкової декларації з податку на додану вартість за грудень 2019 року в сумі 199552,60 грн. та заявлено до бюджетного відшкодування на поточний банківський рахунок платника згідно додатку «Розрахунок сум бюджетного відшкодування» до податкової декларації з податку на додану вартість за червень 2020 року в сумі 199500,0 грн.

Придбану сільськогосподарську продукцію (кукурудзу) ТОВ "УКРАГРО СЕРВІС", як поклажодавець, передав на зберігання ТОВ "АГРОФІРМА «ВІДРОДЖЕННЯ" (зберігач) на підставі укладеного сторонами договору зберігання №16/12-Юз від 16.12.2019 року (а.с.35-37).

Місце зберігання товару (адреса складу зберігання) - вул. Токова, буд.6, с. Червоний Яр, Кіровоградський район. Кіровоградська область. Умови зберігання товару, насипом.

Факт передачі ТОВ "УКРАГРО СЕРВІС" товару (кукурудзи врожаю 2019 року) на зберігання ТОВ «АГРОФІРМА «ВІДРОДЖЕННЯ» за договором зберігання №16/12-10з від 16.12.2019 року підтверджується Актом приймання-передачі товару на зберігання від 17.12.2019 року (а.с.38)

Кількість товару переданого на зберігання: 317,590 тонн кукурудзи врожаю 2019 року.

Надання послуг зі зберігання договором зберігання № 16/12-10з від 16.12.2019 року підтверджується актами виконаних робіт №00556 від 31.12.2019 р.; №0000017 від 31.01.2020 р.; №0000052 від 29.02.2020 р.; №0000086 від 31.03.2020 р.; №0000111 від 09.04.2020 р. (а.с.39-43).

Оплата послуг зі зберігання кукурудзи підтверджується платіжним дорученням №195 від 30.04.2020 р. (а.с.44).

20.03.2020 року між ТОВ "УКРАГРО СЕРВІС" (Україна) (Продавець) та компанією "FERTAGRILAND SA" (Швейцарія) (надалі - «Покупець») укладений контракт № 18-20/03, за умовами якого Продавець зобов`язаний поставити кукурудзу 3 класу врожаю 2019 року в кількості 310 тонн +/- 3% на умовах поставки DAP-UA-м. Миколаїв МКХП (а.с.45-49).

Позивач отримав зі зберігання у ТОВ "АГРОФІРМА "ВІДРОДЖЕННЯ" кукурудзу врожаю 2019 року, що підтверджується актами приймання-передачі зі зберігання від 31.03.2020 року кукурудзи в кількості 73,88 тонн та від 09.04.2020 року кукурудзи в кількості 243,71 тонн. (а.с.50-51).

27.03.2020 року ТОВ "УКРАГРО СЕРВІС" (Замовник) укладено з ТОВ "АГРОФІРМА "ВІДРОДЖЕННЯ" (Виконавець) договір №ВД2703/1 про надання послуг транспортного експедирування (перевезення вантажів автомобільним транспортом), та додаткову угоду до Договору №1 від 27.03.2020 року, за яким Виконавець прийняв на себе зобов`язання організувати та виконати доставку Товару автомобільним транспортом. Пункт навантаження - с. Червоний Яр Кіровоградський район Кіровоградської області, пункт відвантаження - м Миколаїв, товар кукурудза (а.с.52-55).

Виконання послуг за Договором перевезення та фактичне перевезення Товару підтверджується товарно-транспортними накладними №300477 від 31.03.2020 р., №300495 від 01.04.2020 р., №300497 від 09.04.2020 р., №300498 від 09.04.2020 р., №300493 від 01.04.2020 р., №300488 від 31.03.2020 р., №300479 від 31.03.2020 р., №300481 від 31.03.2020 р., №300492 від 31.03.2020 р., №300487 від 31.03.2020 р. №300476 від 31.03.2020 р. №300478 від 31.03.2020 р. з відміткою про отримання Товару вантажоодержувачем, актами здачі-прийняття робіт (надання послуг) за Договором перевезення №ОУ-0000105 від 31.03.2020 р та №ОУ-0000112 від 10.04.2020 р. (а.с.56-69).

Оплату послуг перевезення здійснено відповідно до платіжних доручень №196 від 30.04.2020 р. на суму 25 816,00 грн. та №203 від 12.05.2020 р. на суму 99 921,48 грн. (а.с.70-71).

30.03.2020 року ТОВ "УКРАГРО СЕРВІС" (Замовник) укладено з ТОВ "УКРАЇНА-ХЛІБ" (Виконавець) договір про надання послуг транспортного експедирування (перевезення вантажів автомобільним транспортом) №УХ3003/1 та додаткову угоду до Договору №1 від 30.03.2020, за яким виконавець зобов`язується року, організувати та виконати вантажу замовника автомобільним транспортом. Пункт навантаження - с. Червоний Яр Кіровоградський район Кіровоградської області, пункт відвантаження м. Миколаїв, товар кукурудза (а.с.72-75).

Виконання послуг за Договором перевезення та фактичне перевезення Товару підтверджується товарно-транспортною накладною №300480 від 31.03.2020 р. з відміткою про отримання товару та актом виконаних робіт за Договором № ОУ-0000019 від 01.04.2020 р. (а.с.76-77).

Оплату послуг перевезення здійснено відповідно до платіжного доручення №194 від 30.04.2020 р. на суму 8 913,60 грн. (а.с.78).

Фактична поставка Товару за Контрактом також підтверджується укладенням 27.03.2020 року між Позивачем та ПрАТ «Миколаївський комбінат хлібопродуктів» (код 00952114), як з зерновим терміналом, договору з надання послуг по сушінню зерна №УАС 27/03, за яким зерновий термінал здійснює доведення зерна до зазначених в Контракті базисних кондицій (а.с.79-80).

Надання послуг за даним договором підтверджується розпорядженнями-актами на доробку зерна №000000212 від 07.04.2020 р.; №000000211 від 07.04.2020 р. ; №000000204 від 06.04.2020 р.; №000000203 від 06.04.2020 р.; №000000201 від 06.04.2020 р.; №000000200 від 06.04.2020 р., реєстрами товарно-транспортних накладних на прийняте зерно і насіння з визначенням якості кожної окремої партії №000002749 від 02.04.2020 р.; №000002753 від 02.04.2020 р.; №000002726 від 01.04.2020 р.; №000002732 від 01.04.2020 р.; №000002713 від 01.04.2020 р.; №000002711 від 01.04.2020 р., аналізними картками №000014396 від 06.04.2020 р.; №000014398 від 06.04.2020 р.; №000014400 від 06.04.2020 р.; №000014401 від 06.04.2020 р.: №000014405 від 06.04.2020 р.; №000014406 від 06.04.2020 р.; №000014410 від 06.04.2020 р.; №000014411 від 06.04.2020 р.; №000014489 від 07.04.2020 р.; №000014490 від 07.04.2020 р.; №000014492 від 07.04.2020 р.; №000014493 від 07.04.2020 р. та актом виконаних робіт (надання послуг) №226 від 29.04.2020 р. на суму 3987,90 грн. (а.с.81-105).

Оплата за наданні послуги підтверджується платіжним доручення №196 від 04.05.2020 р. (а.с.106).

На виконання умов укладеного Контракту Позивачем здійснена поставка Товару (кукурудзи) в кількості 314203,00 кг, що підтверджується вантажно-митною декларацією №UА 508220/2020/104623 від 09.06.2020 року загальною вартістю 1 379063,00 грн. (а.с.107-108).

V. Оцінка суду.

Надаючи правову оцінку обґрунтованості аргументам, наведеними учасниками справи, суд дійшов наступних висновків.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України (далі - ПК України).

Згідно пп.14.1.36 п. 14.1 ст.14 ПК України господарська діяльність - це діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Підпунктом 14.1.181 п. 14.1 ст. 14 ПК України визначено, що податковий кредит - це сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно розділу V цього Кодексу.

Право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг ("а" п.198.1 ст.198 ПК України).

Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг або дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною (п.198.2 ст.198 ПК України).

При цьому, податковий кредит в силу приписів п.198.3 ст.198 ПК України визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг (у разі здійснення контрольованих операцій - не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з, зокрема, придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Водночас, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу (п. 198.6 ст. 198 ПК України).

Згідно п.201.1 ст.201 ПК України, на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Згідно до п.201.10 статті 201 Податкового кодексу України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою. Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Форма та порядок заповнення податкової накладної затверджуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику (п. 201.2 ст.201 ПК України).

Виходячи з аналізу наведених норм в їх сукупності суд дійшов висновку, що Податковим кодексом України визначено окремі випадки, за яких неможливе формування податкового кредиту, зокрема це відсутність зв`язку з господарською діяльністю, фіктивність операцій (відсутність поставок), відсутність податкової правосуб`єктності, відсутність на момент перевірки податкових накладних або видача їх особою, яка не є платником податку додану вартість.

При цьому, пунктом 2 ст. 3 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні від 16.07.1999 р. встановлено: бухгалтерський облік є обов`язковим видом обліку, який ведеться підприємством.

Первинні документи повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документу, дату і місце складання, назву підприємства, зміст та обсяг господарської операції, посади осіб відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення.

Пунктами 3, 4, 5, 6 ст.9 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні від 16.07.1999 р. передбачено, "Інформація, що міститься у прийнятих до обліку первинних документах, систематизується на рахунках бухгалтерського обліку в регістрах синтетичного та аналітичного обліку шляхом подвійного запису їх на взаємопов`язаних рахунках бухгалтерського обліку. Операції в іноземній валюті відображаються також у валюті розрахунків та платежів по кожній іноземній валюті окремо.

Дані аналітичних рахунків повинні бути тотожні відповідним рахункам синтетичного обліку на кінець останнього дня кожного місяця.

Регістри бухгалтерського обліку повинні мати назву, період реєстрації господарських операцій, прізвища і підписи або інші дані, що дають змогу ідентифікувати осіб, які брали участь у їх складанні.

Господарські операції повинні бути відображені в облікових регістрах у тому звітному періоді, в якому вони були здійснені.

У разі складання та зберігання первинних документів і регістрів бухгалтерського обліку з використанням електронних засобів оброблення інформації підприємство зобов`язане за свій рахунок виготовити їх копії на паперових носіях на вимогу інших учасників господарських операцій, а також правоохоронних органів та відповідних органів у межах їх повноважень, передбачених законами.

Водночас, в силу приписів п. 44.1 ст. 44 ПК України встановлено, що для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

При цьому, платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Для обрахунку об`єкта оподаткування платник податку на прибуток використовує дані бухгалтерського обліку та фінансової звітності щодо доходів, витрат та фінансового результату до оподаткування (п. 44.2 ст. 44 ПК України).

Методологічні засади формування в бухгалтерському обліку інформації про витрати підприємства та її розкриття в фінансовій звітності визначено в "Положенні (стандарт) бухгалтерського обліку 16 "Витрати", затверджене наказом Міністерства фінансів України від 31.12.1999 р. №318 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 19.01.2000 за №27/4248 (далі Положення №318).

Згідно п. 4 Положення №318 об`єкт витрат - продукція, роботи, послуги або вид діяльності підприємства, які потребують визначення пов`язаних з їх виробництвом (виконанням) витрат.

Витратами звітного періоду визнаються або зменшення активів, або збільшення зобов`язань, що призводить до зменшення власного капіталу підприємства (за винятком зменшення капіталу внаслідок його вилучення або розподілу власниками), за умови, що ці витрати можуть бути достовірно оцінені (п. 6 Положення №318).

Статтею 1 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні від 16.07.1999 р. №996-XIV (далі Закон №996-XIV) визначено, що господарська операція це дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства, а первинний документ це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Відповідно до ч.1 ст.9 Закону №996-XIV підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції (ч.2 ст.9 Закону № 996-ХІV).

Поряд з цим, згідно абзацу другого п. 2.1 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 №88 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 за номером 168/704, господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов`язань і фінансових результатів.

Аналіз вказаних норм свідчить про те, що будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичне здійснення господарської операції відсутнє, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені законодавством.

Визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

В той же час, суд звертає увагу на думку колегії суддів Судової плати в адміністративних справах Верховного Суду України, викладену у постановах від 03.11.2015 у справі №21-4471а15, від 26.01.2016 у справі №21-4781а15 про те, що надання податковому органу належним чином оформлених документів, передбачених законодавством про податки та збори, з метою одержання податкової вигоди є підставою для її одержання, якщо податковий орган не встановив та не довів, що відомості, які містяться в цих документах, неповні, недостовірні та (або) суперечливі, є наслідком укладення нікчемних правочинів або коли відомості ґрунтуються на інших документах, недійсність даних в яких установлена судом.

Про необґрунтованість податкової вигоди можуть також свідчити підтверджені доказами доводи податкового органу, зокрема, про наявність таких обставин: неможливість реального здійснення платником податків зазначених операцій з урахуванням часу, місця знаходження майна або обсягу матеріальних ресурсів, економічно необхідних для виробництва товарів, виконання робіт або послуг, нездійснення особою, яка значиться виробником товару, підприємницької діяльності; відсутність необхідних умов для досягнення результатів відповідної підприємницької, економічної діяльності у зв`язку з відсутністю управлінського або технічного персоналу, основних коштів, виробничих активів, складських приміщень, транспортних засобів; облік для цілей оподаткування тільки тих господарських операцій, які безпосередньо пов`язані з виникненням податкової вигоди, якщо для такого виду діяльності також потрібне здійснення й облік інших господарських операцій; здійснення операцій з товаром, що не вироблявся або не міг бути вироблений в обсязі, зазначеному платником податків у документах обліку; відсутність первинних документів обліку.

Таким чином, у цілях підтвердження обґрунтованості заявлених податкових вигод має бути встановлений їх об`єктивний предметний зв`язок з фактами та результатами реальної підприємницької або іншої економічної діяльності, що слугує підставою для висновку про достовірність первинних документів, у тому числі й відносно учасників та умов господарських операцій.

З аналізу наведених правових норм у їх системному зв`язку, суд дійшов висновку, що необхідною умовою для правомірності формування податкового кредиту та валових витрат, є фактичне здійснення господарської операції платником податків.

У свою чергу, фактичне здійснення господарської операції платником податків посвідчується, зокрема, належно оформленими податковими накладними та іншими первинними бухгалтерськими документами.

Досліджуючи спірні правовідносини, суд встановив, що висновок відповідача, наведений ним в акті перевірки, ґрунтується на встановлених відповідачем фактах, які в цілому свідчать про відсутність підтвердження фактичного здійснення операцій з реалізації (поставки) товару, а надані до перевірки первинні документи не опосередковувались реальним рухом активів від контрагента.

Підставами для формування податкового кредиту є наявність належним чином оформленої податкової накладної, митної декларації, заяви зі скаргою на постачальника, поданої відповідно до пункту 201.10 статті 201 Кодексу, бухгалтерської довідки, складеної відповідно до пункту 198.5 статті 198 Кодексу, або інших документів, передбачених пунктом 201.11 статті 201 Кодексу.

Системний аналіз вищезазначених правових норм, дослідження наявних в матеріалах доказів, свідчить про те, що документи, на підставі яких позивач сформував податковий кредит, відповідають критеріям первинного документу, а відтак дії позивача щодо формування податкового кредиту є правомірними.

З огляду на приписи положень пп.14.1.36 п.14.1 ст. 14 Податкового кодексу України, суд наголошує, що обов`язковими ознаками господарської діяльності є здійснення її суб`єктами господарювання у сфері суспільного виробництва; спрямування її на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг. При цьому результати зазначеної діяльності продукція, роботи чи послуги мають вартісний характер і цінове вираження.

У зв`язку з викладеним, суд дійшов висновку про правомірність включення позивачем до складу податкового кредиту сум по взаємовідносинах з ТОВ Санфілд".

Даючи правову оцінку наведеним доказам, суд вважає, що ними підтверджується реальний характер господарських операцій позивача з його контрагентом, а відтак і правомірність формування позивачем податкового кредиту з податку на додану вартість.

Як вбачається з акту перевірки позивача, відповідачем у ході перевірки встановлено відсутність у постачальника руху активів, зобов`язань чи власного капіталу у процесі здійснення господарської операції, відсутність фізичних, технічних та технологічних можливостей до вчинення задекларованих господарських операцій.

Разом з тим, Податковий кодексу України не ставить право на податковий кредит в залежність від обов`язкового підтвердження декларування відповідної суми податкових зобов`язань контрагентом. Податок на додану вартість є непрямим податком і сплачується при придбанні товару (послуги) не безпосередньо до бюджету, а постачальнику товарів (послуг). І лише у такого постачальника товару (послуг), який у складі вартості придбаного товару (послуги) отримав податок на додану вартість, виникають зобов`язання стосовно сплати податку до бюджету. При цьому, покупець товарів (послуг) не може нести відповідальність за постачальника.

Дана позиція відповідає практиці Верховного Суду України у подібних правовідносинах (постанова від 11.12.2007 р., справа № 21-137во06), де ВСУ дійшов висновку про те, що у разі невиконання контрагентом зобов`язання зі сплати податку до бюджету, відповідальність та негативні наслідки настають саме щодо цієї особи. Ця обставина не є підставою для позбавлення платника ПДВ права на його відшкодування у разі, коли цей платник виконав усі передбачені законом умови щодо отримання такого відшкодування та має необхідні документальні підтвердження розміру свого податкового кредиту.

Така позиція, також, узгоджується із практикою Європейського суду з прав людини.

Так, у справі «Булвес» АД проти Болгарії» (2009 рік, заява № 3991/03) визнано, що платник податку на додану вартість не має нести відповідальність за зловживання, вчинені його постачальниками, якщо платник ПДВ не знав про такі зловживання і не міг про них знати.

На час вчинення господарських операцій між позивачем та контрагентом, останній мав статус юридичної особи, був зареєстрований відповідно до вимог чинного законодавства України та включений до ЄДРПОУ.

Згідно ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст.77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів позивача, оцінивши досліджені під час судового розгляду справи докази в їх сукупності, суд доходить висновку, що відповідачем не доведена правомірність визначення суми грошового зобов`язання з податку на додану вартість та податку на прибуток, а тому адміністративний позов підлягає задоволенню.

У процесі розгляду справи не виявлено інших фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин.

Згідно з ч.1 ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Таким чином, за сукупністю наведених обставин та враховуючи наявність письмових доказів, що підтверджують наведені позивачем доводи у позовній заяві та виходячи з системного аналізу вищезазначених норм чинного законодавства України, що регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову шляхом скасування податкових повідомлень рішень від 30.09.2020 року № та №.

VI. Розподіл судових витрат

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З матеріалів справи вбачається, що при зверненні до суду із цим позовом позивачем сплачено судовий збір у розмірі 3741,42 грн.

Отже, сплачений позивачем судовий збір за подачу позовної заяви до суду підлягає стягненню з Головного управління Державної податкової служби у Кіровоградській області за рахунок бюджетних асигнувань.

Керуючись ст.ст.139, 246, 255, 292-297, 325, 382 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Украгро Сервіс" (вул.Благодатна, 50, с. Суботці, Знам`янський район, Кіровоградська область, 27444, код ЄДРПОУ - 38141218) до Головного управління ДПС у Кіровоградській області (вул. Велика Перспективна, 55, м.Кропивницький, 25006, код ЄДРПОУ - 43142606) про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень - рішень від 30.09.2020 року № та № - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення рішення від 30.09.2020 року №.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення рішення від 30.09.2020 року №.

Присудити на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Украгро Сервіс" (вул.Благодатна, 50, с. Суботці, Знам`янський район, Кіровоградська область, 27444, код ЄДРПОУ - 38141218) понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 3741,42 грн. (три тисячі сімсот сорок одну гривень сорок дві копійки) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Кіровоградській області (вул. Велика Перспективна, 55, м. Кропивницький, 25006, код ЄДРПОУ - 43142606).

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Кіровоградський окружний адміністративний суд.

Суддя

Кіровоградського окружного

адміністративного суду Р.В. Жук