Справа № 260/42/21
Суддя: Рейті С.І.
Дата ухвалення: 2021-04-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

06 квітня 2021 рокум. Ужгород№ 260/42/21

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Рейті С.І.

при секретарі судового засідання Ватлін Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 , до Головного управління Державної міграційної служби України в Закарпатській області в особі Мукачівського міського відділу ГУ ДМС України в Закарпатській області, про оскарження дій суб`єкта владних повноважень, зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

У відповідності до ст. 243 Кодексу адміністративного судочинства України в судовому засіданні 06 квітня 2021 року проголошено вступну та резолютивну частини Рішення. Рішення в повному обсязі складено 12 квітня 2021 року.

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Державної міграційної служби України в Закарпатській області в особі Мукачівського міського відділу (далі - відповідач, ГУ ДМС в Закарпатській області в особі Мукачівського МВ), яким просить визнати протиправним дії ГУ ДМС в Закарпатській області в особі Мукачівського міського відділу щодо скасування дійсності паспорту громадянина України ОСОБА_1 НОМЕР_1 , виданого 20.05.2014 року Кіровським РВ у м. Дніпропетровську ГУ ДМС у Дніпропетровській області; зобов`язати ГУ ДМС в Закарпатській області в особі Мукачівського міського відділу відновити дійсність паспорту громадянина України ОСОБА_1 НОМЕР_1 , виданого 20.05.2014 року Кіровським РВ у м. Дніпропетровську ГУ ДМС у Дніпропетровській області, а розгляд заяви стосовно втрати паспорту - припинити.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 22 жовтня 2020 року, у зв`язку із втратою паспорту громадянина України НОМЕР_1 звернувся до Мукачівського МВ ГУ ДМС в Закарпатській області з відповідною заявою. Позивачу було роз`яснено, що за наслідками перевірки буде прийнято рішення, у випадку підтвердження всіх обставин - втрачений паспорт буде визнаний недійсним, і замість нього буде виданий новий у формі пластикової ID-картки. Натомість через два дня позивач знайшов свій втрачений паспорт, про що повідомив на гарячу лінію Державної міграційної служби України, і особисто звернувся до Мукачівського МВ ГУ ДМС України в Закарпатській області, з повідомленням про знахідку паспорту і відмови від отримання пластикової ID-картки. Але працівники ДМС відповіли, що дійсність його паспорта скасована, його відновити не можливо, а позивачу буде видана нова ID-картка. Позивач вважає такі дії відповідача неправомірними та такими що порушують його права.

Ухвалою суду від 25.01.2021 року відкрито провадження у адміністративній справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, а також, запропоновано відповідачеві надати відзив на позовну заяву.

Представником ГУ ДМС в Закарпатській області подано до суду відзив на позовну заяву, в якому вказав, що ніяких письмових та усних звернень, заяв, повідомлень, тощо від ОСОБА_1 до Мукачівського MB ГУ ДМС в Закарпатській області не надходили. Зазначає, що у даному випадку відповідачем жодним чином не порушено законне право чи інтерес позивача, оскільки суб`єктом владних повноважень не допускалися протиправні дії чи бездіяльність.

Згідно ч. 5 ст. 262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку.

Згідно із підпунктом "а" пункту 1 частини першої статті 13 Закону України "Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус" від 20 листопада 2012 року № 5492-VI (далі - Закон № 5492-VI) документи, оформлення яких передбачається цим Законом із застосуванням засобів Реєстру (далі - документи Реєстру), відповідно до їх функціонального призначення поділяються на: документи, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України: паспорт громадянина України.

Як передбачено частиною третьою статті 13 Закону №5492-VI, паспорт громадянина України, паспорт громадянина України для виїзду за кордон, дипломатичний паспорт України, службовий паспорт України, посвідчення особи моряка, посвідчення члена екіпажу, посвідчення особи без громадянства для виїзду за кордон, посвідка на постійне проживання, посвідка на тимчасове проживання, посвідчення біженця, проїзний документ біженця, посвідчення особи, яка потребує додаткового захисту, проїзний документ особи, якій надано додатковий захист, картка мігранта містять безконтактний електронний носій.

Відповідно до частин першої, другої, четвертої статті 14 Закону № 5492-VI форма кожного документа встановлюється цим Законом. Документи залежно від змісту та обсягу інформації, яка вноситься до них, виготовляються у формі книжечки або картки, крім посвідчення на повернення в Україну, що виготовляється у формі буклета. Документи у формі книжечки на всіх паперових сторінках та на верхній частині обкладинки повинні мати серію та номер документа, виконані за технологією лазерної перфорації.

За приписами частин першої - четвертої статті 21 Закону № 5492-VI паспорт громадянина України є документом, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України. Кожен громадянин України, який досяг чотирнадцятирічного віку, зобов`язаний отримати паспорт громадянина України. Оформлення, видача, обмін паспорта громадянина України, його пересилання, вилучення, повернення державі та знищення здійснюються в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Паспорт громадянина України оформляється особам, які не досягли вісімнадцятирічного віку, на чотири роки, а особам, які досягли вісімнадцятирічного віку, - на кожні 10 років. Паспорт громадянина України виготовляється у формі картки, що містить безконтактний електронний носій.

Відповідно до частин 1, 2, 9 статті 16 Закону 5492-VI оформлення, видача, обмін документів, їх пересилання, вилучення, повернення державі та знищення відбуваються в порядку, встановленому законодавством, якщо інше не передбачено цим Законом.

Про втрату або викрадення документа на території України заявник (батьки особи, яка не досягла шістнадцятирічного віку, або інші її законні представники, представники закладів, які виконують функції опікунів чи піклувальників над особою) зобов`язаний у порядку і строки, визначені законодавством, повідомити уповноваженому суб`єкту, який здійснив видачу документа, та органам Національної поліції, якщо інше не передбачено цим Законом.

Замість втраченого або викраденого документа уповноважений суб`єкт, якщо інше не передбачено цим Законом, після встановлення факту видачі раніше такого документа особі, яка заявила про його втрату або викрадення, оформляє та видає новий документ.

Постановою Кабінету Міністрів України № 302 від 25.03.2015 року затверджено Порядок оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України (далі - Порядок № 302).

Відповідно до п. 104 Порядку № 302 про втрату або викрадення паспорта на території України особа/її законний представник зобов`язані негайно повідомити найближчому територіальному органу/територіальному підрозділу ДМС, а в разі викрадення - також органу Національної поліції. Про втрату або викрадення за кордоном паспорта особа/її законний представник зобов`язані повідомити компетентним органам іноземної держави та найближчій закордонній дипломатичній установі.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалах справи 12.05.2014 року ОСОБА_1 звернувся із заявою про втрату паспорта НОМЕР_3 до Кіровського РВ ГУ ДМС України в Дніпропетровській області в якій зазначив, що він втратив паспорт 25.04.2014 року. Внаслідок чого, Кіровським РВ ГУ ДМС України в Дніпропетровській області йому було видано паспорт громадянина України НОМЕР_1 21.05.2014 року, який позивач отримав 24.05.2014 року, про що свідчить його підпис на заяві Ф-1.

В жовтні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Центру надання адміністративних послуг м. Мукачева із своїм неповнолітнім сином ОСОБА_2 із заявою про виготовлення паспорта громадянина України у вигляді ID-картки вперше його синові, крім інших документів, які необхідні для оформлення паспорта громадянина України його неповнолітньому синові він також надав документ, який посвідчує його особу, а саме: паспорт громадянина України взірця 1994 року НОМЕР_3 виданий 23.08.2002 року Кіровським РВ ДМУ в Дніпропетровській області, (який в підсистемі «Недійсні документи» системи ЄІАС УМП України внесений, як «недійсний, втрачений» з 12.05.2014 року Кіровським РВ ГУ ДМС). Адміністратор Центру надання адміністративних послуг м. Мукачева при проведенні перевірки дійсності документів повідомила про це ОСОБА_1 та вилучила від нього зазначений паспорт. В подальшому, актом приймання - передачі паспорт НОМЕР_3 виданий 23.08.2002 року Кіровським РВ ДМУ в Дніпропетровській області було передано до Мукачівського MB ГУ ДМС України в Закарпатській області та знищено актом № 346 від 03.11.2020 року.

22.10.2020 року, відповідно до доручення ДМС України від 08.04.2020 року №Д/50/1-20 ОСОБА_1 звернувся до Мукачівського MB ГУ ДМС України в Закарпатській області із заявою про втрату паспорта громадянина України НОМЕР_1 виданий 21.05.2014 року Кіровським РВ ГУДМС України в Дніпропетровській області за місцем звернення. В своїх поясненнях він зазначив, що втратив паспорт 25.06.2014 року.

Разом з тим, 22.10.2020 року позивач звернувся до Мукачівського MB ГУ ДМС в Закарпатській області для отримання адміністративної послуги щодо виготовлення паспорту громадянина України з безконтактним носієм. На підставі поданих позивачем документів, сплачених квитанцій про надання адміністративної послуги та держмита, матеріалів перевірок, а також висновку про втрату паспорта громадянина України на ім`я ОСОБА_1 , Мукачівським MB ГУ ДМС в Закарпатській області було виготовлено позивачу новий паспорт громадянина України, який, як зазначає відповідач, ОСОБА_1 станом на 12.03.2020 р. не забрав з територіального підрозділу ДМС.

Позивач у позовній заяві зазначає, що знайшов свій втрачений паспорт, про що повідомив на гарячу лінію ДМС України, і особисто звернувся до Мукачівського МВ ГУ ДМС в Закарпатській області, з повідомленням про знахідку паспорту і відмови від отримання пластикової ID-картки.

Однак, суд зазначає, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази звернення позивача до відповідного територіального органу ДМС України із заявою/повідомленням про знахідку паспорту і відмови від отримання пластикової ID-картки.

Таким чином, суд дійшов висновку, що відповідачем не порушено право чи інтерес позивача, оскільки судом не встановлено допущення суб`єктом владних повноважень протиправних дій чи бездіяльності.

Захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб передбачає наявність встановленого судом факту їх порушення, що має існувати на момент звернення до суду, передувати йому та підтверджуватися належними доказами. Порушення прав, свобод чи інтересів особи - це фактичний наслідок протиправного рішення, дії чи бездіяльності відповідного органу щодо неї. Моментом порушення є момент прийняття рішення, вчинення дій чи бездіяльності, які породжують або можуть породити в майбутньому негативні наслідки.

Чинним законодавством повноваження щодо видачі паспорта громадянина України надано уповноваженим органам, визначеним в ст. 2 Закону. Вирішення цього питання належить до виключної компетенції такого органу та приймається за результатами розгляду поданих заявником документів.

Як випливає зі змісту Рекомендації №R (80) 2 Комітету Міністрів державам-членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень від 11 березня 1980 року, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим ч. 2 ст. 2 КАС України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за встановленими критеріями. Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше було б порушено принцип розподілу влади.

Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень - єдиним критерієм здійснення правосуддя є право. Тому завданням адміністративного судочинства завжди є контроль легальності. Перевірка доцільності переступає компетенцію адміністративного суду і виходить за межі завдання адміністративного судочинства.

Наведене узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини в справах "Клас та інші проти Німеччини", "Фадєєва проти Росії", "Єрузалем проти Австрії", в яких останній зазначив, що завдання суду при здійсненні його контрольної функції не полягає у підміні органів влади держави, тобто суд не повинен підміняти думку національних органів будь-якою своєю думкою.

Крім того, у випадку прийняття судом рішення щодо зобов`язання органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сферах міграції, відновити дійсність паспорта громадянина України, а розгляд заяви стосовно втрати паспорта припинити, суд порушить принцип розподілу влади та втрутиться у виключну компетенцію уповноваженого на прийняття такого рішення органу.

Тому суд вважає, що позовні вимоги є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Дослідивши вищенаведені обставини справи крізь призму законодавчих актів, що регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що даний адміністративний позов задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 5, 19, 77, 243, 246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В :

1. У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 ), до Головного управління Державної міграційної служби України в Закарпатській області в особі Мукачівського міського відділу ГУ ДМС України в Закарпатській області (Закарпатська область, м. Мукачево, вул. Я. Мудрого, 87 ), про оскарження дій суб`єкта владних повноважень, зобов`язання вчинити дії - відмовити.

2. Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 255 КАС України, та може бути оскаржено до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Закарпатський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня проголошення, а в разі проголошення в судовому засіданні вступної та резолютивної частини рішення - протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

СуддяС.І. Рейті