Справа № 640/20707/20
Суддя: Кучма Андрій Юрійович
Дата ухвалення: 2021-04-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2021 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Кучми А.Ю.,

суддів Аліменка В.О., Безименної Н.В.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 січня 2021 року (м. Київ, дата складання повного тексту не зазначається) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_1 звернувся з позовом до суду, в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення відповідача, викладеного у листі від 18 червня 2020 року №2600-0314-8/80261 про відмову у призначенні позивачу пенсії на пільгових умовах;

- зобов`язати відповідача призначити позивачу пенсію на пільгових умовах відповідно до пункту «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з дати звернення за призначенням пенсії;

- встановити судовий контроль за виконанням рішення.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивач має необхідний стаж для призначення пенсії на пільгових умовах за Списком №2, під час звернення до відповідача за призначенням пенсії позивачем надано всі необхідні документи, які підтверджують наявність стажу для призначення пенсії на пільгових умовах.

Відповідач у відзиві на позовну заяви заперечував проти задоволення позову, зазначив, що страховий стаж позивача складає 29 років 6 місяців 17 днів, проте, пільговий стаж за Списком №2 відсутній, оскільки за результатами розгляду заяви позивача про підтвердження стажу роботи комісією з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років прийнято рішення про відмову у підтвердженні права на зарахування періодів роботи позивача в якості підсобного робітника з 06 вересня 1985 року по 23 лютого 1987 року та муляра з 24 лютого 1987 року по 18 січня 2011 року у ВАТ «Дарниця», що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2, а тому позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 згідно заяви від 03 червня 2020 року. Крім того, відповідач зазначає, що призначення та виплата пенсії є дискреційним повноваженням пенсійного органу та заперечує проти встановлення судового контролю, оскільки всі рішення відповідачем виконуються.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 січня 2021 року адміністративний позов задоволено.

Не погоджуючись з судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Апеляційну скаргу обґрунтовано тим, що рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, без повного з`ясування усіх фактичних обставин у справі. Доводи апеляційної скарги є аналогічними доводам відповідача викладеним у відзиві на позовну заяву.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - без змін.

Згідно ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 03 червня 2020 року позивач звернувся до ГУ ПФУ в м. Києві із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах по списку №2, надавши до заяви наступні документи: довідку про присвоєння ідентифікаційного номеру; заяву про призначення/перерахунок пенсі; паспорт; трудову книжку або документи про стаж, військовий квиток; довідку із СПОВ про заробітну плату з 01 липня 2000 року по день звернення; довідку про заробітну плату за період страхового стажу до 01 липня 2000 року; довідку про зміну назви організації (Витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань); довідки, що визначають право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників; документи про виконання роботи, яка дає право на певний вид пенсії -15 ст., інші документи - 9 ст.

За результатами розгляду заяви позивача від 03 червня 2020 року щодо призначення пенсії за віком на пільгових умовах за списком №2 ГУ ПФУ в м. Києві листом від 18 червня 2020 року №2600-0314-8/80261 повідомило про відмову у призначенні пенсії на пільгових умовах, оскільки відсутній необхідний пільговий стаж роботи.

Відповідач також зазначив, що у разі ліквідації підприємства без визначення правонаступника, підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах, здійснюється відповідними Комісіями при Головних управліннях Пенсійного фонду України. 03 червня 2020 року документи по ліквідованому підприємству направлені на Комісію з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, в разі прийняття позитивного рішення Комісією необхідно повторно звернутися до ГУ ПФУ в м. Києві з відповідною заявою та документами щодо призначення пенсії на пільгових умовах за Списком №2.

Позивач, вважаючи таку відмову протиправною, а свої права порушеними, звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходи з того, що позивачем надано належні документи на підтвердження наявності підстав для зарахування до пільгового стажу позивача відповідні періоди роботи та наявність підстав для призначення позивачу пенсії за віком на пільгових умовах згідно з Списком № 2.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно з пунктом «б» частини першої статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Абзацом третім пункту «б» частини першої статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», встановлено, що за відсутності стажу роботи, встановленого абзацом першим цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається, зокрема, за наявності стажу роботи з 1 квітня 2020 року по 31 березня 2021 року - не менше 28 років у чоловіків і не менше 23 років у жінок;

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг визначає Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2019 №1058-IV (далі - Закон №1058-IV) у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Згідно з частиною 1 статті 114 Закону №1058-IV право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Відповідно до пункту 2 частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пільгових умовах пенсія за віком призначається, зокрема, працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

За відсутності страхового стажу, встановленого абзацом першим цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності на дату досягнення віку, встановленого абзацами першим і третім - тринадцятим цього пункту, страхового стажу, зокрема, з 1 квітня 2020 року по 31 березня 2021 року - не менше 28 років у чоловіків і не менше 23 років у жінок.

Таким чином, для призначення пенсії на пільгових умовах у період до 01 квітня 2024 року для чоловіків необхідним є: наявність стажу роботи 30 років, а за його відсутності - не менше 28 років страхового стажу у період з 01 квітня 2020 року по 31 березня 2021 року на дату досягнення 55 років, з них 12 років 6 місяців на зазначених роботах; професія відповідно до Списку №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників зі шкідливими та важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.

Відповідно до статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

У пунктах 1 та 2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 (далі - Порядок №637) зазначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Відповідно до пункту 3 Порядку за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

На особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських та інших документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Згідно з пунктом 20 Порядку №637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Проте, якщо у трудовій книжці не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Згідно з пунктом 3 Порядку застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року №383 (далі - Порядок №383), при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до записів №4-12 наявної в матеріалах справи копії трудової книжки серії НОМЕР_1 :

- 06 вересня 1985 року позивач «Принят на работу подсобным рабочим ІІ разряда» в Строительное управление №2 треста «Киевгорстрой №5 (запис №4);

- 24 лютого 1987 року позивачу «Присвоен 3-й разряд каменщика» (запис №5);

- 30 червня 1987 року позивачу «В связи с введением новых тарифных условий оплаты труда (ЕТНС выпуск №3 1986г.) присвоить 2 разряд каменщика (запис №6);

- 11 квітня 1988 року позивачу «Присвоен 3-й разряд каменщика» (запис №7);

- 02 липня 1992 року «Распоряжение Представителя Президента г. Киева №322 от 21.05.92 «КГС -5» реорганизован и создана фирма «Дарница» (запис №8);

- 02 серпня 1993 року позивачу «Присвоен пятый разряд каменщика» (запис №9);

- 10 липня 1996 року «СУ-22 фирмы «Дарница» переименовано в ДСП -22 ОАО «Дарница» (запис №10);

- 15 лютого 1999 року «ДСП -22 ОАО «Дарница» переименовано в СУ-22 ОАО «Дарница» (запис №11);

- 18 січня 2001 року позивач «Уволен по ст. 38 КЗоТ Украины» (запис №12).

Також в матеріалах справи наявні довідки видані Дніпровською районною в місті Києві державною адміністрацією, а саме:

- архівна довідка від 06 березня 2020 року №118/18, якою підтверджений період роботи позивача з 05 вересня 1985 року по 18 січня 2001 року у ВАТ «Дарниця» та перейменування Будівельного управління №22 тресту «Київміськбуд №5» у Дочірнє будівельне підприємство №22 ВАТ «Дарниця» та будівельне управління №22 ВАТ «Дарниця»;

- архівна довідка від 06 березня 2020 року №119/18, в якій зазначена нарахована позивачу заробітна плата з вересня 1985 року по грудень 1990 року будівельним управлінням №22 ВАТ «Дарниця»;

- архівна довідка від 06 березня 2020 року №120/18, в якій зазначена нарахована позивачу заробітна плата з січня 1991 року по грудень 1995 року будівельним управлінням №22 ВАТ «Дарниця»;

- архівна довідка від 06 березня 2020 року №121/18, в якій зазначена нарахована позивачу заробітна плата з січня 1996 року по січень 2001 року будівельним управлінням №22 ВАТ «Дарниця».

У відповідь на заяву позивача від 19 лютого 2020 року Державний архів м. Києва надав копії наказів, виявлені у документах фонду №Р-1414 «Київський міський п`ятий будівельний трест виконавчого комітету Київської міської ради депутатів трудящих та його профспілковий комітет»:

- №82 від 19 грудня 1994 року «Об итогах аттестации рабочих мест в подразделениях фирмы «Дарница»;

- №74 від 12 грудня 1995 року «Про припинення діяльності Державної комунальної будівельно-монтажної фірми «Дарниця»;

- №12 від 06 квітня 2001 року «Про ліквідацію структурних підрозділів і утворення будівельних комплексів, виробничих баз та дільниці механізації і транспорту ВАТ «Дарниця».

Відповідно до наказу від 19 грудня 1994 року №82 «Об итогах аттестации рабочих мест в подразделениях фирмы «Дарница» затверджений перелік робочих місць та професій працівників, які мають право на пільгове пенсійне забезпечення за списком №2, зокрема, муляри.

У витязі з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань станом на 25 вересня 2018 року зазначено, що Відкрите акціонерне товариство «Дарниця» припинено 07 листопада 2007 року за рішенням Господарського суду м. Києва від 03 жовтня 2007 року у справі №23/273-б.

Списком №2, затвердженим постановою Ради Міністрів СРСР №1173 від 22 серпня 1956 року, в розділі ХХІХ «Будівництво будівель та споруд: промислових, енергетичних, гідротехнічних, дорожньо-мостових, транспорту і зв`язку, житлових і культурно-побутових, а також надземних будівель і споруд шахт, рудників і комунікацій» робота, професія муляра не передбачена.

Розділ ХХVІІ «Будівництво будівель та споруд: промислових, енергетичних, дорожньо-мостових, транспорту і зв`язку, житлових і культурно-побутових, а також надземних будівель і споруд шахт, копалин і комунікацій» Списку №2, затвердженому постановою Кабінету Міністрів СРСР №10 від 26 січня 1991 року доповнений відповідно до постанови Кабінету Міністрів СРСР від 09 серпня 1991 року №591 позицією 2290000а-12680 «Муляри, які постійно працюють в бригадах мулярів і в спеціалізованих ланках мулярів комплексних бригад».

Списком №2, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №162 від 11 березня 1994 року, передбачена позиція 2290000а-12680 «Муляри, які постійно працюють в бригадах мулярів і в спеціалізованих ланках мулярів комплексних бригад» в розділі ХХVІІ «Будівництво, реконструкція, реставрація та ремонт будівель, споруд та інших об`єктів».

За таких обставин, з 09 серпня 1991 року робота муляра внесена до Списку №2 та, відповідно до пункту 3 Порядку №383 до пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.

В трудовій книжці позивача містяться записи про період роботи з 24 лютого 1987 року по 18 січня 2001 року муляром.

Зазначений період роботи з 24 лютого 1987 року по 18 січня 2001 року позивача муляром Будівельного управління №22 ВАТ «Дарниця» підтверджується також архівною довідкою від 06 березня 2020 року №118/8.

Наказом фірми «Дарниця» державної комунальної будівельної корпорації «Київміськбуд» при Київській міській державній адміністрації від 19 грудня 1994 року №82 «Об итогах аттестации рабочих мест в подразделениях фирмы «Дарница» затверджено перелік робочих місць та професій, працівників, які мають право на пільгове пенсійне забезпечення за Списком №2, зокрема, муляри.

Разом із тим, рішення комісії з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років про відмову у підтверджені права позивача на зарахування періоду роботи з 24 лютого 1987 року по 18 січня 2001 року до стажу, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 обґрунтовано відсутністю в розділі ХХІХ «Будівництво будівель та споруд: промислових, енергетичних, гідротехнічних, дорожньо-мостових, транспорту і зв`язку, житлових і культурно-побутових, а також надземних будівель і споруд шахт, рудників і комунікацій» Списку №2, затвердженому постановою Ради Міністрів СРСР №1173 від 22 серпня 1956 року, роботи муляра, не наданням документів про склад бригади мулярів або спеціалізованої ланки мулярів комплексних бригад та документів про причини надання позивачу відпустки без збереження заробітної плати.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, щ з 09 серпня 1991 року робота муляра внесена до Списку №2, 19 грудня 1994 року за результатами проведення атестації робочих місць затверджений перелік робочих місць та професій, працівників, які мають право на пільгове пенсійне забезпечення за Списком №2, зокрема, муляри, а тому відповідно до пункту 3 Порядку №383 до пільгового стажу має зараховуватись весь період роботи позивача на посаді «муляр» в Будівельному управлінні №22 ВАТ «Дарниця».

При цьому, пунктом 11 Порядку підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, затвердженого остановою правління Пенсійного фонду України 10 листопада 2006 року №18-1 не вимагається надання документів про склад бригади та документів про причини надання відпустки без збереження заробітної плати.

Крім того, відповідно до Загальносоюзного класифікатору «Професії робітників, посади службовців і тарифні розряди», затвердженому і введеному в дію постановою Державного комітету СРСР по стандартах від 27 серпня 1986 року №016 передбачена назва професії робочого «муляр», код - 12680, діапазон тарифних розрядів - 2-6.

Таким чином, професійна назва роботи «муляр», що вказана роботодавцем у трудовій книжці, без уточнення, що позивач є муляром бригаді мулярів або в спеціалізованій ланці мулярів комплексної бригади не може бути підставою для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист, оскільки така неточність є формальною.

Верховним Судом у постанові від 21лютого 2018 року у справі №687/975/17 зроблений висновок про те, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці чи інших офіційних документах. Неточні записи у первинних документах по обліку трудового стажу та нарахуванню заробітної плати на конкретну посаду, яку займав позивач у той чи інший період його роботи на підприємстві за наявності належним чином оформленої трудової книжки, не можуть бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу, що дає право на призначення пільгової пенсії за віком, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення документів на підприємстві. У свою чергу, недоліки ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не можуть бути підставою для позбавлення особи її права на соціальний захист.

У постанові по справі від 06 березня 2018 року №754/14898/15-а Верховний Суд стосовно аналогічних правовідносин зазначає, що підставою для призначення пенсії на пільгових умовах є відповідний підтверджений стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки чи інших документів (довідок, наказів), оскільки визначальним є саме підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах.

Також Верховний Суд у постановах від 24 травня 2018 року у справі №490/12392/16- а та від 04 вересня 2018 року у справі № 423/1881/17 висловив позицію про те, що певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.

Формальні неточності у документах, за загальним правилом, не можуть бути підставою для органів пенсійного фонду для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 30 вересня 2019 року у справі №638/18467/15-а.

За таких обставин, на час звернення із заявою до відповідача пільговий стаж для призначення йому пенсії за віком на пільгових умовах, який відповідач відмовився врахувати, був належним чином підтверджений та становив 13 років 10 місяців та 26 днів.

При цьому, страховий стаж позивача складає 29 років 6 місяців 17 днів, відповідно до копії паспорта серії НОМЕР_2 , яка міститься в матеріалах справи, дата народження позивача - ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто на дату звернення з заявою щодо призначення пенсії за віком на пільгових умовах (03 червня 2020 року) позивачу виповнилося 55 років.

За таких обставин колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для визнання протиправним та скасування рішення відповідача, викладеного у листі від 18 червня 2020 року №2600-0314-8/80261 про відмову у призначенні позивачу пенсії на пільгових умовах та зобов`язання відповідача призначити позивачу пенсію на пільгових умовах відповідно до пункту «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Відповідно до частини першої статті 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсія призначається з дня звернення за пенсією.

Позивач звернувся до відповідача з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах 03 червня 2020 року.

Відповідно до пункту 4.3 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України № 22-1 від 25 листопада 2005 року, не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних, зокрема, для призначення пенсії (у тому числі документів, одержаних відповідно до абзацу другого підпункту 3 пункту 4.2 цього розділу), орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України.

Таким чином, прийняття рішення про призначення пенсії віднесено до компетенції органів Пенсійного фонду України.

Разом із тим, з метою ефективного захисту порушеного права позивача, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог про зобов`язання відповідача призначити, позивачу пенсію за віком на пільгових умовах, починаючи з 03 червня 2020 року.

Доводи відповідача про те, що суд не може зобов`язати орган владних повноважень призначити пенсію позивачу, оскільки це буде фактичне втручання в його дискреційні повноваження є необґрунтованими, оскільки обрана судом форма захисту порушених прав у даному випадку не є втручанням у дискреційні повноваження відповідача. Втручанням у дискреційні повноваження суб`єкта владних повноважень може бути прийняття судом рішень не про зобов`язання вчинити дії, а саме прийняття ним рішень за заявами заявників замість суб`єкта владних повноважень.

Також є вірним висновок суду першої інстанції про встановлення строку на подання звіту про виконання судового рішення.

Також, колегія суддів наголошує, що апеляційна скарга відповідача повністю дублює відзив на позовну заяву, тобто в ній не наведено норм законодавства, які порушені чи не враховані судом першої інстанції, не спростовано викладену у рішенні суду правову позицію та не спростовано доводів позивача, які стали підставою для задоволення позову.

Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .

Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 року, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи

Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Враховуючи наведене колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, надав належну оцінку дослідженим доказам та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. У зв`язку з цим колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 251, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві - залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 січня 2021 року - без змін

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена в порядку та строки, встановлені ст.ст. 328, 329 КАС України.

Повний текст постанови виготовлено 12.04.2021.

Головуючий суддя: А.Ю. Кучма

В.О. Аліменко

Н.В. Безименна