Справа № 420/1223/21
Суддя: Завальнюк І.В.
Дата ухвалення: 2021-04-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/1223/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2021 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді - Завальнюка І.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін справу за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Одеського окружного адміністративного суду із даним позовом, в якому просить суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 13.01.2021 № 118/15-32-09-05.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що в ході проведеної з 09.12.20 по 17.12.20 фактичної перевірки належного йому бару співробітниками податкового органу встановлено, зокрема, порушення вимог п. 12 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг». Зміст вказаного порушення відображено в акті перевірки та полягає в тому, що підприємцем не здійснювалося відображення реквізитів видаткових накладних або квитанцій про сплату за отриманий підакцизний товар у графі 5 «Реквізити документа, що підтверджує понесені витрати» Книги обліку доходів і витрат, що свідчить про реалізацію необлікованої продукції в період з 01.01.19 по 09.1220 на суму 57 276,20 грн. Позивач вважає вказаний висновок контролюючого органу помилковим та таким, що ґрунтуються на надмірному та непропорційному формалізмі. Так, позивачем ведеться облік товарних запасів, в т.ч. підакцизних товарів шляхом ведення книги обліку доходів і витрат, а також шляхом зберігання видаткових накладних на отриманий підакцизний товар. Вказані документи були в повному обсязі надані контролюючому органу і сума облікованих товарних запасів, зазначених у видаткових накладних, повністю співпадає з сумою отриманого доходу, зазначеного в книзі обліку доходів і витрат на кінець кожного місяця. До перевірки, зокрема, були надані податкові накладні разом з фіскальними чеками на оплату. При цьому нездійснення відображення реквізитів видаткових накладних або квитанцій про сплату за отриманий підакцизний товар у графі 5 «Реквізити документа, що підтверджує понесені витрати» Книги обліку доходів і витрат не може бути свідченням реалізації не облікованої продукції, так як в умовах роботи бару, який продає алкогольні напої на розлив по 50 грамів, неможливо заповнити вказану графу, так як фізично неможливо виявити до якої видаткової накладної відноситься саме та пляшка алкогольною напою.

Ухвалою судді від 01.02.21 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі; ухвалено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

23.02.21 до суду від Головного управління ДПС в Одеській області надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач позовні вимоги не визнав у повному обсязі, в задоволенні позову просив відмовити, зазначивши, що при перевірці додержання вимог Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» встановлено неведення обліку товарних запасів на складах та / або за місцем їх реалізації, а саме ФОП ОСОБА_2 з 01.01.19 не здійснює відображення реквізитів видаткових накладних або квитанцій про сплату за отриманий підакцизний товар у графі 5 «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг (№ 804 від 20.02.17), що свідчить про реалізацію не облікованої продукції в період з 01.01.19 по 09.12.20. Відповідно до наданих видаткових накладних загальна сума необлікованої підакцизної продукції становить 57276,20 грн. В книзі обліку доходів та витрат ФОП ОСОБА_2 № 804 від 20.02.17 повністю відсутнє відображення реквізитів видаткових накладних або квитанцій про сплату за отриманий підакцизний товар у графі 5 «Реквізити документа, що підтверджує понесені витрати».

Ухвалою суду від 24.02.21 в задоволенні клопотання представника Головного управління ДПС в Одеській області про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін відмовлено.

01.03.21 від позивача до суду надійшла відповідь на відзив.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість адміністративного позову та наявність підстав для його задоволення, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 17.08.2015 ОСОБА_2 зареєстрований фізичною особою-підприємцем Юридичним департаментом Одеської міської ради, номер запису 0117536. Вид діяльності: 47.11 Роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами (основний). Підприємець перебуває на обліку: 1554 ГУ ДСПС в Одеській області, Північне управління у м. Одесі, Суворовська ДПІ (Суворовський район м. Одеси).

Підприємницьку діяльність ФОП ОСОБА_2 здійснює у господарській одиниці барі, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до наказу від 08.12.20 № 6096-п, на підставі направлень від № 08.12.20 №№ 1498/15-32-09-06, 1499/15-32-09-06, згідно з ПК України, Законом України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального», Законом України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», постанов КМУ від 30.07.1996 № 854, від 13.05.1996 № 493, від 31.03.1999 № 500, від 27.12.2010 № 1251, від 10.10.2008 № 957, наказу Міністерства зовнішніх економічних зв`язків і торгівлі України від 24.07.2002 № 218 співробітниками ГУ ДПС в Одеській області здійснено фактичну перевірку з питань додержання суб`єктами господарювання вимог, встановлених законодавством України, які є обов`язковими до виконання при здійсненні оптової і роздрібної торгівлі алкогольними напоями, тютюновими виробами та пального, належного ФОП ОСОБА_2 бару, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , за результатами якої складено акт від 17.12.20 № 4553/15-32-09-06/343370/536.

Перевіркою встановлено, що в барі здійснюється роздрібна торгівля алкогольними напоями для споживання на місці (факт реалізації горілки «Хлібний дар» міцністю 40% об., місткістю 50 мл. Вартістю 12 грн, фіскальний чек від 09.12.20 № ). В ході проведення та до закінчення перевірки ФОП ОСОБА_2 не надав документів щодо узгодження статусу громадського харчування, чим порушено ч. 5 ст. 15-3 Закону № 481/95-ВР.

Крім того, перевіркою встановлено, що в порушення п. 12 ст. 3 Закону № 265/95-ВР ФОП ОСОБА_2 з 01.01.19 не здійснює відображення реквізитів видаткових накладних або квитанцій про сплату за отриманий підакцизний товар у графі 5 «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг (№ 804 від 20.02.17), що свідчить про реалізацію не облікованої продукції в період з 01.01.19 по 09.12.20. Відповідно до наданих видаткових накладних загальна сума необлікованої підакцизної продукції становить 57276,20 грн.

За результатами розгляду заперечень ФОП ОСОБА_2 від 28.12.20, ГУ ДПС в Одеській області прийнято рішення від 11.01.21 № 22/КПР/15-32-09-05-05, яким враховано надану підприємцем довідку про статус суб`єкта громадського харчування від 06.04.18 № 26-13/181, у зв`язку із чим на підставі п. 86.7 ст. 86 ПК України скасовано висновок акту від 17.12.20 № 4553/15-32-09-06/343370/536 в частині порушення ч. 6 ст. 15-3 Закону № 481/95-ВР. Висновок щодо порушення ВР ФОП ОСОБА_2 п. 12 ст. 3 Закону № 265/95, а саме не ведення обліку товарних запасів на складах та / або за місцем їх реалізації - залишено без змін.

На підставі акту фактичної перевірки від 17.12.20 № 4553/15-32-09-06/343370/536 ГУ ДПС в Одеській області прийнято податкове повідомлення-рішення від 13.01.21 № 118/15-32-09-05, яким до ФОП ОСОБА_2 на підставі пп. 54.3.3 п. 54.3 ст. 54 ПК України, ст. 20 Закону № 265/95-ВР застосовано штрафну санкцію в розмірі 114552,4 грн (код платежу 21081500).

Не погодившись із вищезазначеним податковим повідомленням-рішення, позивач звернувся за судовим захистом із даним позовом.

Оцінивши належність, допустимість, достовірність наданих сторонами доказів, а також достатність та взаємний зв`язок у їх сукупності, суд вважає зазначене податкове повідомленням-рішення необґрунтованим, а позовні вимоги підлягаючими задоволенню у зв`язку з наступним.

З огляду на матеріали справи, ФОП ОСОБА_2 веде книгу обліку доходів і втрат, яку ведуть фізичні особи-підприємці, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, і фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність, № 804 від 20.02.2017.

Зміст виявленого фактичною перевіркою порушення ФОТ ОСОБА_2 вимог п. 12 ст. 3 Закону № 265/95-ВР за висновком контролюючого органу полягає виключно у відсутності відображення реквізитів видаткових накладних або квитанцій про сплату за отриманий підакцизний товар у графі 5 «Реквізити документа, що підтверджує понесені витрати» книги обліку доходів і втрат.

В той же час, суб`єкт господарювання ФОП ОСОБА_2 виконав обов`язок надати контролюючому органу під час проведення перевірки документи (у паперовій або електронній формі), які підтверджують облік та походження товарів, що на момент перевірки знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті), проте зазначеним документам не надано жодної оцінки.

Правові засади застосування реєстраторів розрахункових операцій та програмних реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг визначає Закон України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг». Його дія поширюється на усіх суб`єктів господарювання, їх господарські одиниці та представників (уповноважених осіб) суб`єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції у готівковій та/або безготівковій формі, визначає Закон України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг».

Відповідно до п. 12 ст. 3 вказаного Закону суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням електронних платіжних засобів, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов`язані вести в порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів, здійснювати продаж лише тих товарів (послуг), що відображені в такому обліку.

При цьому суб`єкт господарювання зобов`язаний надати контролюючим органам під час проведення перевірки документи (у паперовій або електронній формі), які підтверджують облік та походження товарів, що на момент перевірки знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті).

Такі вимоги не поширюються на фізичних осіб - підприємців, які є платниками єдиного податку та не зареєстровані платниками податку на додану вартість (крім тих, які провадять діяльність з реалізації технічно складних побутових товарів, що підлягають гарантійному ремонту, а також лікарських засобів та виробів медичного призначення, ювелірних та побутових виробів з дорогоцінних металів, дорогоцінного каміння, дорогоцінного каміння органогенного утворення та напівдорогоцінного каміння).

Згідно з ст. 20 вказаного Закону до суб`єктів господарювання, що здійснюють реалізацію товарів, які не обліковані у встановленому порядку, та/або не надали під час проведення перевірки документи, які підтверджують облік товарів, що знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті), за рішенням контролюючих органів застосовується фінансова санкція у розмірі подвійної вартості таких товарів, які не обліковані у встановленому порядку, за цінами реалізації, але не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

В свою чергу, положення вказаного Закону не визначають порядку ведення обліку товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, а лише вказують на обов`язок суб`єктів господарювання вести такий облік.

Згідно з п. 44.1 ст. 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Пунктом 44.3 ст. 44 Податкового кодексу України визначає, що платники податків зобов`язані забезпечити зберігання документів, визначених у пункті 44.1 цієї статті, а також документів, пов`язаних із виконанням вимог законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, не менш як 1095 днів з дня подання податкової звітності, для складення якої використовуються зазначені документи, а у разі її неподання - з передбаченого цим Кодексом граничного терміну подання такої звітності.

Згідно з п. 44.6 ст. 44 Податкового кодексу України у разі якщо до закінчення перевірки або у терміни, визначені в абзаці другому пункту 44.7 цієї статті платник податків не надає посадовим особам контролюючого органу, які проводять перевірку, документи (незалежно від причин такого ненадання, крім випадків виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами), що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності.

Відповідно до п. 85.2 ст. 85 Податкового кодексу України платник податків зобов`язаний надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки. Такий обов`язок виникає у платника податків після початку перевірки.

Згідно з п. 177.10 ст. 177 Податкового кодексу України фізичні особи - підприємці зобов`язані вести Книгу обліку доходів і витрат та мати підтверджуючі документи щодо походження товару. Форма Книги обліку доходів і витрат та порядок її ведення визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику. Для реєстрації Книги обліку доходів і витрат фізичні особи - підприємці подають до контролюючого органу за місцем обліку примірник Книги у разі обрання способу ведення Книги у паперовому вигляді. Фізичні особи - підприємці застосовують реєстратори розрахункових операцій відповідно до Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг».

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» книга обліку розрахункових операцій - прошнурована і належним чином зареєстрована в органах державної податкової служби України книга, що містить щоденні звіти, які складаються на підставі відповідних розрахункових документів щодо руху готівкових коштів, товарів (послуг).

Згідно з ст. 6 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» облік товарних запасів фізичною особою-підприємцем ведеться у порядку, визначеному чинним законодавством. Облік ведеться з урахуванням особливостей, встановлених для суб`єктів малого підприємництва. Обов`язок із ведення обліку товарних запасів не застосовується до осіб, які відповідно до законодавства оподатковуються за правилами, що не передбачають ведення обліку придбаних або проданих товарів.

Згідно ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» визначено, що первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Згідно ч. 2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Наказом Міністерства доходів і зборів України від 16.09.2013 № 481 затверджено форму Книги обліку доходів і витрат, яку ведуть фізичні особи - підприємці, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, і фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність, та Порядок її ведення.

Згідно з п. 1 вказаного Порядку відповідно до п. 177.10 ст. 177 та п. 178.6 ст. 178 розділу ІV Податкового кодексу України фізичні особи - підприємці, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, та фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність (далі - самозайняті особи), зобов`язані вести Книгу обліку доходів і витрат (далі - Книга), у якій за підсумком робочого дня, протягом якого отримано дохід, на підставі первинних документів здійснюються записи про отримані доходи та документально підтверджені витрати.

Згідно з п. 6 вказаного Порядку самозайняті особи заносять до Книги відомості в такому порядку:

1) у графі 1 зазначається дата запису;

2) у графі 2 відображається сума доходу, отриманого від здійснення господарської або незалежної професійної діяльності із сумарним підсумком за місяць, квартал, рік, зокрема, кошти, що надійшли на поточний рахунок, касу платника податків та/або отримано готівкою, сума заборгованості, за якою минув строк позовної давності, вартість безоплатно отриманих товарів (робіт, послуг);

3) у графі 3 вказується сума повернутих самозайнятою особою коштів за товари (роботи та послуги) та/або повернутої передплати;

4) графа 4 розраховується як різниця між отриманим доходом від здійснення господарської або незалежної професійної діяльності (графа 2) та сумою повернутих самозайнятою особою коштів за товари (роботи та послуги) (графа 3);

5) у графі 5 зазначаються реквізити документа, який підтверджує понесені витрати, що безпосередньо пов`язані з отриманим доходом. Документами, які підтверджують витрати, можуть бути, зокрема, платіжне доручення, прибутковий касовий ордер, квитанція, фіскальний чек, акт закупки (виконаних робіт, наданих послуг) та інші первинні документи, що засвідчують факт оплати товарів, робіт, послуг;

6) у графі 6 відображається сума витрат, які документально підтверджені та безпосередньо пов`язані з отриманням доходу за підсумками дня;

7) у графі 7 відображається сума витрат на оплату праці та нарахування на оплату праці найманих осіб, понесені у звітному місяці;

8) у графі 8 відображається сума фактично понесених інших витрат, безпосередньо пов`язаних з одержанням доходу, які не зазначені в графах 6 та 7, зокрема, витрати на сплату послуг, зв`язку, орендних та комунальних платежів тощо;

9) у графі 9 зазначається сума чистого оподатковуваного доходу, яка розраховується як різниця між сумою доходу за звітний період (графа 4) та сумою понесених витрат від провадження господарської або незалежної професіональної діяльності (графи 6, 7, 8).

За змістом вказаних приписів платник податків зобов`язаний надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки.

Платник податків у разі ненадання документів під час проведення перевірки не позбавлений права надання таких і після завершення такої перевірки, які мають бути враховані контролюючим органом під час розгляду ним питання про прийняття рішення. Протягом п`яти робочих днів з дня отримання акта перевірки платник податків має право надати до контролюючого органу, що призначив перевірку, документи, визначені в акті перевірки як відсутні.

У разі якщо до закінчення перевірки або у зазначений вище термін платник податків не надає посадовим особам контролюючого органу документи (незалежно від причин такого ненадання, крім випадків виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами), що підтверджують відповідні показники, вважається, що такі документи у платника податків відсутні.

Фізичні особи - суб`єкти підприємницької діяльності, які перебувають на загальній системі оподаткування, відповідно до вимог пункту 12 статті 3 та статті 6 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» зобов`язані вести облік товарних запасів у порядку, визначеному чинним законодавством.

Вирішуючи спір, суд враховує, що підставою для застосування штрафних санкцій за реалізацію товарів, які не обліковані у встановленому порядку, є встановлений факт наявності товарів в місцях їх реалізації та/або зберігання, які не обліковані у встановленому порядку, тобто виявлення товарів у надлишку (перевищення кількості товару в наявності над облікованим товаром).

У розділі V Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" передбачена відповідальність за порушення вимог лише цього Закону.

Зокрема, фінансова санкція, встановлена статтею 20 названого Закону, може бути застосована лише у тому випадку, коли особа не веде обліку товарів або веде його з порушенням порядку, визначеного Положенням (стандартом) бухгалтерського обліку.

Із системного аналізу вказаних правових норм, суд дійшов висновку про те, що штрафна санкція застосовується виключно за реалізацію товарів, які не обліковані у встановленому порядку.

В ході судового розгляду справи судом встановлено, що виявлені в барі, що належить ФОП ОСОБА_2 , алкогольні напої обліковувалися підприємцем відповідно до Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», що підтверджується матеріалами справи. Так позивачем до позову додано копії видаткових накладних від 23.10.18 (4551 грн), від 17.05.18 (4149,36 грн), від 10.10.18 (2721 грн), від 12.01.19 (1480,92 грн), від 27.04.19 (1323 грн), від 25.04.19 (2135,70 грн), від 24.05.19 (274,40 грн), від 23.05.18 (2864,4 грн), від 19.07.19 (4234,20 грн), від 19.07.19 (3173,76 грн), від 21.09.19 (4286,40 грн), від 24.10.19 (7110 грн), від 31.10.19 (613,20 грн), від 18.03.20 (2306,86 грн), від 10.03.20 (1947,66 грн), від 26.09.20 (4930,38 грн), від 21.11.20 (4007,76 грн), а також фіскальні чеки на оплату.

При цьому вказана первинна документації надавалась підприємцем як під час фактичної перевірки, так і під час надання заперечень до акту фактичної перевірки, проте залишена без уваги контролюючим органом. Натомість, податковим органом, взято до уваги виключно факт не заповнення підприємцем графи 5 Книги обліку доходів витрат.

Під час здійснення господарської діяльності, позивачем до Книги (а.с.85-113) вносились відомості про період обліку, суму доходу, отриманого від здійснення господарської діяльності, суму повернутих коштів за товари, загальну суму отриманого доходу, яка підлягає декларуванню, суму витрат, пов`язаних з придбанням товарів, інші витрати, пов`язані з одержанням доходу та суму чистого оподатковуваного доходу, тобто всі інші графи. Позивач пояснює це тим, що особливість роздрібного продажу алкогольних напоїв ускладнює заповнення графи 5, так як фізично неможливо виявити до якої видаткової накладної відноситься саме та пляшка алкогольною напою (водка, вино, пиво та ін.).

Таким чином, підприємцем були надані до перевірки та до заперечень до акту фактичної перевірки первинні документи, проте податковими інспекторами не оглянуто та не надано відповідної оцінки наявним первинним документам, а відтак і не підтверджено наявності розбіжностей відповідних сум, вказаних у книзі обліку та у видаткових накладних, та як наслідок, достовірно не визначено різниці між сумою реалізованого товару та залишками.

Відповідачем не надано суду жодних пояснень щодо алгоритму визначення необлікованого товару та не зазначено причини неврахування вищевказаних документів в якості доказів ведення позивачем обліку товарних запасів, так само, і не висловлено будь-яких заперечень стосовно недостовірності таких видаткових накладних, касових чеків тощо.

Враховуючи наведене, суд зазначає, що висновки контролюючого є у повній мірі не обґрунтованими, а відтак, не можуть слугувати підставою для притягнення позивача до відповідальності, передбаченою ст. 20 Закону №265/95-ВР.

Водночас, зважаючи на неналежне ведення позивачем Книги обліку доходів і витрат, що проявилось у не внесенні відомостей про реквізити документів, які підтверджують понесені витрати, суд зазначає, що відповідно до статті 164-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, неналежне ведення обліку доходів і витрат громадянами, для яких законами України встановлено обов`язкову форму обліку, тягне за собою попередження або накладення штрафу у розмірі від трьох до восьми неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

За таких обставин, відповідачем не доведено наявність в діях позивача порушення, відповідальність за яке передбачена статтею 20 Закону №265/95-ВР та, як наслідок, безпідставно застосовано штрафну санкцію в розмірі 114552,4 грн.

Частинами 1 та 2 статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Таким чином, встановлене судом безпідставне неврахування контролюючим органом первинних документів в якості доказів ведення підприємцем обліку товарних запасів, у зв`язку із чим оскаржене податкове повідомлення-рішення прийнято відповідачем передчасно, без врахування всіх істотних обставин, що безумовно є підставою для визнання його протиправним та скасування.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданнями адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Зважаючи на встановлені у справі обставини та з огляду на приписи норм чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог та наявність підстав для задоволення позову.

На підставі викладеного суд вважає за необхідне присудити позивачу понесені ним судові витрати з урахуванням розсуду спору відповідно до положень ст.139 КАС України, - за рахунок асигнувань суб`єкта владних повноважень Головного управління ДПС в Одеській області.

Керуючись ст.ст. 139, 242-246, 262 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС в Одеській області (65044, м. Одеса, вул. Семінарська, 5; ) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Одеській області від 13.01.2021 № 118/15-32-09-05.

Стягнути з бюджетних асигнувань Головного управління ДПС в Одеській області на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 1145,50 грн (одну тисячу сто сорок п`ять гривень 50 копійок).

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 255 КАС України.

Рішення може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Суддя І.В. Завальнюк