Справа № 225/2261/21
Суддя: Скиба М. М.
Дата ухвалення: 2021-04-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Єдиний унікальний номер судової справи: 225/2261/21
Номер провадження: 2-а/225/19/2021
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" квітня 2021 р. м. Торецьк

Дзержинський міський суд Донецької області у складі головуючого судді Скиба М.М., розглянув матеріали скарги засудженого ОСОБА_1 на рішення в.о. начальника ДУ "Торецька ВК (№2)" та про визнання протиправною та скасування постанови про накладення дисциплінарного стягнення у виді поміщення засудженого до ДІЗО від 02.04.2021 року, -

ВСТАНОВИВ:

Засуджений ОСОБА_1 звернувся до Дзержинського міського суду Донецької області зі скаргою на рішення рішення в.о. начальника ДУ "Торецька ВК (№2)" та про визнання протиправною та скасування постанови про накладення дисциплінарного стягнення у виді поміщення засудженого до ДІЗО від 02.04.2021 року.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.04.2021 року зазначена справа була передана на розгляд судді Скиба М.М.

Дослідив матеріали справи, суд дійшов висновку, що дана справа не належить до юрисдикції (підсудності) Дзержинського міського суду Донецької області з огляду на наступне.

У своїй скарзі заявник зазначає, що оскарження рішень, дій чи бездіяльності відбувається за вимогами ст. ст. 537, 539, 318-380 КПК України.

Відповідно до ч.1 ст. 537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання:

1) про відстрочку виконання вироку;

2) про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання;

3) про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким;

4) про звільнення від відбування покарання вагітних жінок і жінок, які мають дітей віком до трьох років;

5) про направлення для відбування покарання жінок, звільнених від відбування покарання внаслідок їх вагітності або наявності дітей віком до трьох років;

6) про звільнення від покарання за хворобою;

7) про застосування до засуджених примусового лікування та його припинення;

8) про направлення звільненого від покарання з випробуванням для відбування покарання, призначеного вироком;

9) про звільнення від призначеного покарання з випробовуванням після закінчення іспитового строку;

10) про заміну покарання відповідно до частини п`ятої статті 53, частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 62 Кримінального кодексу України;

11) про застосування покарання за наявності кількох вироків;

12) про тимчасове залишення засудженого у слідчому ізоляторі або переведення засудженого з арештного дому, виправного центру, дисциплінарного батальйону або колонії до слідчого ізолятора для проведення відповідних процесуальних дій під час досудового розслідування кримінальних правопорушень, вчинених іншою особою або цією самою особою, за які вона не була засуджена, чи у зв`язку з розглядом справи в суді;

13) про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України;

13-1) про оскарження інших рішень, дій чи бездіяльності адміністрації установи виконання покарань;

13-2) про застосування заходу стягнення до осіб, позбавлених волі, у виді переведення засудженого до приміщення камерного типу (одиночної камери);

13-3) про зміну обов`язків, покладених на засудженого, звільненого від відбування покарання з випробуванням;

14) інші питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку.

Згідно з ч. 9 ст. 539 КПК України розгляд справ щодо питань, визначених у пункті 13-1 частини першої статті 537 цього Кодексу, здійснюється в порядку адміністративного судочинства.

Враховуючи, що, відповідно до скарги, спірним у справі є правомірність (протиправність) дій адміністрації Державної установи «Торецька виправна колонія (№2)» щодо поміщення засудженого ОСОБА_1 до ДІЗО та накладення дисциплінарного стягнення за порушення режиму тримання, заначений спір має розглядатися в порядку адміністративного судочинства.

Суд також приймає до уваги висновки наведені у постанові Великої палати Верховного суду від 10.04.2019 р. по справі № 822/3059/17. Зокрема те, що до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними під час здійснення владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Відповідно до п. 4 ч. 1 статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності.

Статтею 20 КАС України встановлено розмежування предметної юрисдикції адміністративних судів.

Відповідно до частини першої вищезазначеної статті місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні:

1) адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності;

2) адміністративні справи, пов`язані з виборчим процесом чи процесом референдуму, щодо:

оскарження рішень, дій чи бездіяльності дільничних виборчих комісій, дільничних комісій з референдуму, членів цих комісій;

уточнення списку виборців;

оскарження дій чи бездіяльності засобів масової інформації, інформаційних агентств, підприємств, установ, організацій, їх посадових та службових осіб, творчих працівників засобів масової інформації та інформаційних агентств, що порушують законодавство про вибори та референдум;

оскарження дій чи бездіяльності кандидата у депутати сільської, селищної ради, кандидатів на посаду сільського, селищного голови, їх довірених осіб;

3) адміністративні справи, пов`язані з перебуванням іноземців та осіб без громадянства на території України, щодо:

примусового повернення в країну походження або третю країну іноземців та осіб без громадянства;

примусового видворення іноземців та осіб без громадянства за межі України;

затримання іноземців або осіб без громадянства з метою їх ідентифікації та (або) забезпечення примусового видворення за межі території України;

продовження строку затримання іноземців або осіб без громадянства з метою їх ідентифікації та (або) забезпечення примусового видворення за межі території України;

затримання іноземців або осіб без громадянства до вирішення питання про визнання їх біженцями або особами, які потребують додаткового захисту в Україні;

затримання іноземців або осіб без громадянства з метою забезпечення їх передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію;

4) адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання ними рішень судів у справах, визначених пунктами 1-3 частини першої цієї статті;

5) адміністративні справи щодо оскарження рішень Національної комісії з реабілітації у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України «Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років».

Водночас, частиною 2 статті 20 КАС України визначено, що Окружним адміністративним судам підсудні всі адміністративні справи, крім визначених частиною першою цієї статті.

Отже, враховуючи вимоги ст. 20 КАС України, адміністративні позови з приводу спорів щодо протиправності рішень про притягнення засуджених осіб до дисциплінарної відповідальності та накладення дисциплінарного стягнення, можуть бути подані до відповідного адміністративного суду, в порядку, визначеному цією статтею.

З огляду на встановлені обставини та приписи ч. 2 ст. 20 КАС України, доходжу висновку про те, що даний адміністративний спір підлягає розгляду Донецьким окружним адміністративним судом.

Статтею 8 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" закріплено право особи на розгляд її справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом.

За приписами ч. 1 ст. 318 КАС України, рішення суду підлягає скасуванню з направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю, якщо рішення прийнято судом з порушенням правил юрисдикції (підсудності), визначених ст.ст.20,22,25-28 цього Кодексу.

Ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод(далі - Конвенція) передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Інтерпретація суті конструкції "суд, встановлений законом" викладена Європейським судом з прав людини (далі - ЄСПЛ, Суд) у рішенні у справі "Сокуренко і Стригун проти України". Так, ЄСПЛ наголосив, що фраза "встановленого законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність.

Правова позиція ЄСПЛ у вказаній справі дозволяє виокремити дві умови відповідності критерію "суд, встановлений законом": організаційну (організація судової системи повинна регулюватися законами у їх буквальному значенні) та юрисдикційну (суд повинен діяти у спосіб та відповідно до повноважень, передбачених законом, у межах своєї компетенції).

Виходячи з цього, розгляд адміністративним судом справи з порушенням правил предметної юрисдикції є порушенням права особи на справедливий суд (ч. 1 ст. 6 Конвенції) та безумовною підставою для скасування ухваленого у справі рішення (ч. 1 ст. 318КАС України).

Проте чинний КАС України не містить чіткого правового алгоритму дій судді на стадії відкриття провадження у справі у випадку подання позовної заяви з недотриманням норм, що регулюють предметну підсудність адміністративних справ.

Таким чином, застосуванню підлягає закон, що регулює подібні правовідносини (аналогія закону).

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 29 КАС України суд передає адміністративну справу на розгляд іншого адміністративного суду, якщо, зокрема при відкритті провадження у справі суд встановить, що справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Таким чином, є всі підстави для передачі даної справи на розгляд Донецькому окружному адміністративному суду, як підсудну даному суду.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 7,19,20,29 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу засудженого ОСОБА_1 (місце відбуття покарання: Жержавна установа «Торецька виправна колонія (№2)» Донецька обл., м. Торецьк, вул. Херсонська, 32) на рішення в.о. начальника ДУ "Торецька ВК (№2)" та про визнання протиправною та скасування постанови про накладення дисциплінарного стягнення у виді поміщення засудженого до ДІЗО від 02.04.2021 року - передати на розгляд Донецькому окружному адміністративному суду (84122, Донецька область, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1), за предметною юрисдикцією (підсудністю).

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Ухвала може бути оскаржена до Першого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя: М.М. Скиба