Справа № 260/17/21
Суддя: Гаврилко С.Є.
Дата ухвалення: 2021-04-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
і м е н е м У к р а ї н и

07 квітня 2021 рокум. Ужгород№ 260/17/21

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Гаврилка С.Є.,

з участю секретаря судового засідання Марущак Г.Д.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ;

за участі представника позивача Рішка Сергія Івановича;

відповідач Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області представник не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Закарпатського окружного адміністративного суду в режимі відеоконференцзв`язку адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

04 січня 2021 року до Закарпатського окружного адміністративного суду звернувся з позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (88000, Закарпатська область, м. Ужгород, пл. Народна, 4, ), яким просить суд: "1. Прийняти даний позов до свого провадження; 2. Розглянути даний спір за правилами спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням сторін; 3. В разі встановлення судом обставив пропущення ОСОБА_1 строку звернення до адміністративного суду із даним позовом, з огляду на обставини викладені в мотивувальній частині позову, просимо визнати поважними причини пропуску такого строку і поновити для ОСОБА_1 строк звернення до адміністративного суду за захистом своїх порушених прав; 4. Визнати незаконним і скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області № 20 від 05.02.2020 року про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ; 5. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 . пенсію по інвалідності за період з 09.10.2019 року по 14.07.2020 року з нарахуванням компенсації втрати частини доходів; 6. Стягнути із відповідача на користь позивача судові витрати по справі.".

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 11 січня 2021 року було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в даній справі.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 15 січня 2021 року було призначено судове засідання у даній адміністративній справі в режимі відеоконференції.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 11 березня 2021 року було призначено судове засідання у даній адміністративній справі в режимі відеоконференції.

В обґрунтування позову зазначено, що рішення № 20 від 05 лютого 2020 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Закарпатській області, позивачу було відмовлено у призначенні пенсії по інвалідності відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу, передбаченого статтею 32 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Позивач вважає, що оскаржуване рішення є протиправним та таким, що порушує право позивача на вільне володіння своїм майном у вигляді пенсії.

У відзиві на позов представник відповідача просить суд в задоволенні позову відмовити повністю. Зазначає, що на підставі повного, всебічного та об`єктивного розгляду всіх наявних документів було здійснено розрахунок стажу ОСОБА_1 , який становив 13 років 4 місяці 16 днів. У зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу, передбаченого статтею 32 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" було прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії. Також було повідомлено позивача, про те, що йому не враховано період роботи в Естонії.

В судовому засіданні в режимі відеоконференцзв`язку позивач та його представник позовні вимоги підтримали, просили задовольнити з підстав наведених у ньому.

Відповідач в судове засідання не з`явилися та не повідомив про причини неявки в судове засідання, хоча судом вживалися заходи щодо виклику відповідачів, що передбачені Главою 7 Розділу І КАС України.

У відповідності до статті 205 частини 1, 3 пункту 1 КАС України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі, зокрема, неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Суд, враховуючи наявність достатньої кількості доказів у справі, належність доказів повідомлення відповідача про дату, час та місце судового засідання, а також строки розгляду вказаної справи, наявність правової позиції учасників справи щодо спірних правовідносин судом вирішено проводити розгляд справи у відсутності учасників справи, які не з`явилися в судове засідання. Відповідна ухвала зафіксована у протоколі судового засідання.

Відповідно до статті 229 частини 4 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши подані сторонами докази, (заслухавши сторони та їх представників) всебічно і повно оцінивши всі фактичні обставини (факти), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд встановив наступне.

18 листопада 2019 року, позивач звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії встановленого зразка (а.с.а.с 74, 75). До заяви було надано наступний перелік документів: паспорт НОМЕР_2 ; ідентифікаційний код; трудові книжки НОМЕР_3 , НОМЕР_4 ; виписка з акту огляду МСЕК про встановлення, зняття або зміну груп інвалідності серії АВ № 0004996; довідка з Міжгірського районного військового комісаріату №1570/06 від 21 жовтня 2019 року; витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань; довідку за формою ОК-5 про заробітну плату з 01 липня 2000 року по день звернення; довідку № 69 від 18 жовтня 2019 року, видану ТДВ "Міжгірський лісокомбінат"; довідку № 419 від 15 листопад 2019 року, видану управління соціального захисту населення Міжгірської районної державної адміністрації Закарпатської області; посвідчення серії НОМЕР_5 про надання статусу особи, яка проживає, працює на території гірського населеного пункту; заяву про спосіб виплати пенсії (а.с.а.с. 9-32).

До заяви про призначення пенсії було сформовано розписку повідомлення в якій зазначено документи, які відсутні, або яких недостатньо для призначення пенсії: Обов`язковий формуляр підтвердження естонського стажу, довідку про заробітну плату (спецпенсії) (акт обстеження та довідка, що потребував догляду), довідку про зміну назви організації (довідки про підтвердження стажу з м. Кіровської і Костромської обл.) та довідку про періоди роботи науковим працівником (довідка про стаж з колгоспів Полтавської області "Комунар", "Леніна і К.Маркса") - термін подачі до 17 лютого 2020 року (а.с. 74 (на звороті)).

Рішення № 20 від 05 лютого 2020 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Закарпатській області, позивачу було відмовлено у призначенні пенсії по інвалідності відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу, передбаченого статтею 32 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" у зв`язку із неврахуванням періоду роботи в Естонії (а.с. 33).

14 липня 2020 року позивач вдруге звернувся до Головного управління із заявою про призначенням пенсії по інвалідності (а.с. 76).

Розглянувши подані документи позивачеві було призначено пенсію по інвалідності згідно поданої ним заяви від 14 липня 2020 року. Стаж роботи згідно поданих документів склав 14 років 1 місяць 21 день у зв`язку із офіційним підтвердженням естонського страхового стажу - формуляр ЕЕ/UА 205.

Не погоджуючись із рішення відповідача № 20 від 05 лютого 2020 року, позивач звернувся до суду із позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.

Правовідносини сторін, що виникають у сфері реалізації особами, які мають право на пенсію, свого конституційного права на державне пенсійне забезпечення у випадках, передбачених Конституцією України, регулюються нормами Конституції України, Закону України "Про пенсійне забезпечення", Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та іншими нормативно-правовими актами, що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення.

У відповідності до статті 6 частини 2 Конституції України органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.

Відповідно до положень статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно статті 24 Конституції України гарантує рівність конституційних прав і свобод та рівність всіх громадян перед законом.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробітті з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до статті 48 Конституції України кожен має право на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім`ї, що включає достатнє харчування, одяг, житло.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбачений Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року № 1058-IV (далі по тексту Закон України № 1058-IV).

Згідно із статтею 30 частиною 1 Закону України № 1058-IV пенсія по інвалідності призначається в разі настання інвалідності, що спричинила повну або часткову втрату працездатності за наявності страхового стажу, передбаченого статтею 32 цього Закону.

Відповідно до статті 32 частини 1 Закону України № 1058-IV особи, яким установлено інвалідність, мають право на пенсію по інвалідності, залежно від групи інвалідності, за наявності такого страхового стажу на час настання інвалідності або на день звернення за пенсією: для осіб з інвалідністю II та III груп - від 56 років до досягнення особою 59 років включно - 14 років.

Так, статтею 1 Закону України № 1058-IV, визначено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.

Відповідно до статті 45 частини 1 пункту 2 Закону України № 1058-IV пенсія по інвалідності призначається з дня встановлення інвалідності, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня встановлення інвалідності.

Аналіз наведених норм дає суду підстави дійти висновку, що позивач, якому з 09 жовтня 2019 року встановлено ІІ групу інвалідності, отримав право на призначення пенсії по інвалідності з вказаної дати за умови наявності в нього страхового стажу не менше 14 років (а.с. 11).

Відповідно до статті 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 № 1788-XII (далі по тексту - Закон України №1788-XII) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 р. № 637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі по тексту - Порядок № 637).

Згідно із пунктом 1 Порядку № 637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до пункту 3 Порядку № 637, за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

З аналізу наведених положень, суд доходить висновку, що надання особою до Пенсійного органу уточнюючих довідок на підтвердження наявного трудового стажу при призначенні пенсії потрібно лише в тих випадках, коли відсутня трудова книжка або відповідні записи в ній.

При цьому, відповідач відповідно до положень пункту 4.2. Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України 25 листопада 2005 року № 22-1, як орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Вказані положення свідчать, що відповідач в межах своєї компетенції має право самостійно звертатися до органів державної влади та підприємств з метою перевірки даних про стаж та умови роботи, однак в матеріалах справи відсутні такі відомості.

Таким чином, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Як встановлено судом та підтверджується копією трудової книжки серії НОМЕР_4 від 25 листопада 1985 року ОСОБА_1 з 25 листопада 1985 року по 30 березня 1986 року працював в радгоспі "Рягаверс" Естонія (а.с. 17 (на звороті)).

Тобто, записи в трудовій книжці ОСОБА_1 містять всю необхідну інформацію про період роботи позивача, які в свою чергу підтверджують наявний необхідний стаж у позивача для призначення відповідної пенсії.

На переконання суду, на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Відсутність посилання чи неточні записи у первинних документах не може бути підставою для виключення вказаного періоду роботи з трудового стажу позивача, що дає право на призначення пенсії останньому.

Отже, наведені обставини свідчать про те, що Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області безпідставно не врахувало період роботи позивача радгоспі "Рягаверс" Естонія до загального страхового стажу, чим порушило право позивача на отримання пенсійного забезпечення, у зв`язку з чим, суд вважає за потрібне визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області № 20 від 05 лютого 2020 року про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 .

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Засіб захисту, що вимагається зазначеною статтею, повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави.

Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам та виключати подальше звернення особи до суду за захистом порушених прав.

Відповідно до статті 245 частини 4 КАС України суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

Таким чином, суд вважає, що належним способом захисту порушеного права позивача є зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію по інвалідності за період з 09 жовтня 2019 року по 14 липня 2020 року.

Звертаючись до суду позивач крім іншого просив суд зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити йому пенсію по інвалідності за спірний період саме з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Стосовно цієї вимоги позивача в частині зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити йому пенсію по інвалідності за спірний період саме з нарахуванням компенсації втрати частини доходів суд зазначає наступне.

У відповідності до статті 2 частини 1 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

З аналізу вказаної норми судом резюмується, що захисту належать вже порушені права, свободи та інтереси фізичних осіб з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до статті 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси. Рішення суду не може бути прийнято на майбутнє, не може ґрунтуватися на припущеннях та домислах, котрі на момент ухвалення рішення ще не відбулись, оскільки таке рішення суперечитиме законодавчо визначеній меті та завданням адміністративного судочинства.

Таким чином, метою та завданням адміністративного судочинства, зокрема, є захист та поновлення порушених прав, у суду немає підстав вважати, що відповідач не буде нараховувати та виплачувати пенсію у майбутньому без нарахування компенсації втрати частини доходів. А отже вимога позивача в цій частині задоволенню не підлягає, оскільки вона є передчасною.

Відповідно до статті 77 частини 1 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Згідно із статтею 139 частини 1 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, на користь позивача необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судовий збір сплачений при зверненні до суду у розмірі 840,80 грн.

Керуючись статтями 139, 242-246 КАС України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (88000, Закарпатська область, м. Ужгород, пл. Народна, 4, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області № 20 від 05 лютого 2020 року про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію по інвалідності за період з 09 жовтня 2019 року по 14 липня 2020 року.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (88000, Закарпатська область, м. Ужгород, пл. Народна, 4, ) судові витрати у розмірі 840,80 (вісімсот сорок гривень 80 копійок) грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (з урахуванням особливостей, що встановлені Розділом VII КАС України (пункт 15.5)).

Відповідно до статті 243 частини 3 КАС України 07 квітня 2021 року було проголошено вступну та резолютивну частини рішення. Рішення у повному обсязі було складено 12 квітня 2021 року.

СуддяС.Є. Гаврилко