Справа № 420/6741/19
Суддя: Федусик А.Г.
Дата ухвалення: 2021-04-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 квітня 2021 р.м.ОдесаСправа № 420/6741/19
Головуючий в 1 інстанції: Токмілова Л.М.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Федусика А.Г.,

суддів: Джабурія О.В. та Кравченка К.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Одесі апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 17 березня 2020 року по справі за позовом Приватного підприємства «Прогресфарм» до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2019 року Приватне підприємство "Прогресфарм" (далі ПП) звернулось до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС в Одеській області (далі ДПС) та просило визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення форми «Р» № від 20 лютого 2019 року.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 17 березня 2020 року позов задоволено.

Не погоджуючись з даним рішенням суду ДПС подала апеляційну скаргу, в якій зазначено, що рішення судом першої інстанції ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим апелянт просив його скасувати та ухвалити нове про відмову в задоволенні позову повністю.

З огляду на неприбуття у судове засідання 08 квітня 2021 року сторін, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце його проведення, колегія суддів у відповідності до ст.311 КАС України вирішила розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами. 13 квітня 2021 року було складено повне судове рішення.

Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для її задоволення з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено, що в період з 27 грудня 2018 року по 18 січня 2019 року Головним управлінням ДФС в Одеській області було проведено документальну планову виїзну перевірку ПП з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01 січня 2016 року по 30 вересня 2018 р., в тому числі з податку на прибуток за період з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2017 р., за результатом якої складено акт перевірки від 25 січня 2019 року №000039/15-32-14-09/33137689 (а.с.48-94 т.2).

У ході перевірки встановлено порушення ПП, на ряду з іншим, п.198.3, п.198.5, п.198.6 ст.198 Податкового кодексу України, внаслідок чого підприємством завищено від`ємне значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту на 1036961 грн., в т.ч.: - за січень 2016 року в сумі 62901 грн., - за лютий 2016 року в сумі 170003 грн., - за березень 2016 року в сумі 346869 грн., - за квітень 2016 року в сумі 35069 грн., - за травень 2016 року в сумі 307710грн., - за червень 2016 року в сумі 114365 грн., - за жовтень 2016 року в сумі 44 грн..

За результатами проведеної перевірки та на підставі зазначених висновків акту перевірки податковим органом було прийнято податкове повідомлення-рішення від 20 лютого 2019 року форми «Р» №, яким ПП притягнуто до відповідальності за порушення п.198.3, п.198.5, п.198.6 ст.198 Податкового кодексу України.

Прийняття вказаного податкового повідомлення-рішення і стало підставою для звернення з даним позовом до суду.

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що всупереч вимогам п.5. Розділу II Порядку оформлення результатів документальних перевірок в акті документальної перевірки факти виявлених порушень законодавства з питань податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, викладено нечітко, необ`єктивно та не повною мірою, без посилань на первинні документи, що підтверджують наявність зазначених фактів. Суд також наголосив, що задекларована Податковим кодексом України презумпція добросовісності платника податків і обов`язок податкового органу доводити факт порушення полягає в тому, що кожний платник податків вважається невинним у вчиненні правопорушення доти, доки його вина не буде доведена у встановленому порядку і встановлена рішенням суду, що набуло чинності. Всі сумніви щодо вини платника податків у вчиненні правопорушення тлумачаться на його користь.

Колегія суддів не погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції і вважає їх такими, що не відповідають вимогам статей 2, 6, 8, 9, 73, 74, 75, 76, 77, 78 КАС України з огляду на таке.

Так, як було вже зазначено та підтверджується матеріалами справи, в період з 27 грудня 2018 року по 18 січня 2019 року Головним управлінням ДФС в Одеській області проведено документальну планову виїзну перевірку ПП з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01 січня 2016 року по 30 вересня 2018 р., в тому числі податку на прибуток за період з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2017 р., за результатом якої складено акт перевірки від 25 січня 2019 року №000039/15-32-14-09/33137689.

При цьому, у ході проведення перевірки було встановлено порушення ПП не лише п.198.3, п.198.5, п.198.6 ст.198 Податкового кодексу України, внаслідок чого підприємством завищено від`ємне значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту, а також і п.44.1, п.44.2 ст.44, пп. 134.1.1 п.134.1 ст.134 Податкового Кодексу України, у результаті чого завищено суму від`ємного значення об`єкта оподаткування з податку на прибуток за 2017 рік у сумі 11655620,00 грн.; п.2.3 гл.2 Положення "Про ведення касових операцій в національної валюті в Україні", затвердженого Постановою правління Національного банку України від 15 грудня 2004р. №637 із змінами та доповненнями; пп. 14.1.54 п. 14.1 ст. 14, пп.14.1.180 п.14.1 ст.14 , п.162.1 ст.162, п.163.1 ст.163, п.164.2, п. 164.3 ст. 164 ст. 164, пп. 168.1.1 п. 168.1 ст.168, п. 171.1, п. 171.2 ст. 171, пп. а п.176.2 176 Податкового кодексу України, а саме - занижено податкове зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб за квітень 2016р., всього у сумі 14028,65 грн.; п.п.14.1.36., п.п.14.1.47 п.14.1 ст.14, п.п.162.1.3. п.162.1 ст.162, п.п.163.1.1. п.п.163.1.2 п.163.1 ст.163, абз. е п.п.164.2.17. п.164.2. ст.164, п.167.1. ст.167, п.п.168.1.1, пп. 168.1.2, 168.1.4, п.п.168.1.5 п.168.1 ст.168, п.171.2 ст.171. абз. а п.176:2 ст.176, п.п.1.1, п.п.1.2, 1.3, п.п. 1.4, п.п. 1.5 п.16-1 Підрозділу 10 Перехідних положень Податкового кодексу України, а саме - занижено податкове зобов`язання з військового збору за квітень 2016 року на загальну суму 958,63 грн.; ст.24 Кодексу законів про працю України та Постанову Кабінету Міністрів України від 17 червня 2015р. N413 "Про порядок повідомлення Державній фіскальній службі та її територіальним органам про прийняття працівника на роботу" - залучено до господарської діяльності працю двадцяти двох робітників - водіїв протягом квітня 2016 року після звільнення.

За результатом проведеної перевірки податковим органом, окрім податкового повідомлення-рішення №, яке оскаржується в межах даних спірних правовідносин, було також прийнято податкові повідомлення-рішення від 21 лютого 2019 р.:

- №, яким збільшено ПП суму грошового зобов`язання з військового збору у розмірі 1748,57 грн., в тому числі за податковим зобов`язанням у сумі 958,63 грн., штрафними фінансовими санкціями -239,66 грн., пеня-550,28 грн.(а.с.140 т.2)

- №, яким збільшено ПП суму грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб у розмірі 25588,64 грн., в тому числі за податковим зобов`язанням -14028,65 грн., штрафними санкціями - 3507,16 грн., пеня - 8052,83 грн.(а.с.141 т.2);

- №, яким зменшено ПП суму від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток у розмірі 11655620,00 грн. (а.с.142 т.2);

- №, яким, у зв`язку із встановленням відсутності складення та реєстрації протягом граничного строку, передбаченого ст.201 Податкового кодексу України податкових накладних на суму ПДВ 258978,00 грн., застосовано до ПП штрафні санкції у розмірі 129490,00 грн. (а.с.143 т.2).

Не погоджуючись з вказаними податковими повідомленнями-рішеннями ПП звернулось до суду з метою їх оскарження.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 26 червня 2019 року (справа №420/1515/19), залишеним без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 15 жовтня 2019 року та постановою Верховного Суду від 16 березня 2021 року, адміністративний позов ПП було задоволено частково. Суд визнав протиправними та скасував податкові повідомлення рішення Головного управління ДФС в Одеській області від 21 лютого 2019 року № (про збільшення ПП суми грошового зобов`язання з військового збору) та № (про збільшення ПП суми грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб).

В задоволенні іншої частини позовних вимог, зокрема щодо скасування податкового повідомлення-рішення №, яке приймалось за результатом дослідження первинної документації по господарських правовідносинах ПП з контрагентами (ТОВ "Катрал Південь" та ТОВ ПК "Реал фарма") та яким зменшено ПП суму від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток у розмірі 11655620,00 грн., було відмовлено.

Так, по вищезазначеній справі №420/1515/19 судом було встановлено, що:

- надані ПП на підтвердження реальності укладення 12 лютого 2015 року між ТОВ «КАТРАЛ ПІВДЕНЬ» та ПП договору №0514: акти приймання-передач та рахунки не містять прізвищ, імен та по батькові осіб, які виписували рахунки, та осіб, які підписували акти приймання передачі як зі сторони постачальника, так і покупця; надані ПП на підтвердження реальності укладення 07 квітня 2015р. з ТОВ «ПРОФЕСІЙНИЙ КЛУБ «РЕАЛ ФАРМА» договору №030/01 додатки до акту здачі приймання робіт містять лише перелік інформаційних послуг, при цьому позивачем не надано суду докази дійсності отримання вказаних послуг. Так, продуктом надання таких послуг, як: послуги з вивчення, дослідження та аналізу споживчого попиту товару; аналіз кон`юктуру ринку, дослідження в сфері ціноутворення, вплив на рівень попиту, налагодження комунікацій, розвиток служб сервісу; послуги зі збору та розповсюдження інформації про продукцію, має бути відповідний результат у паперовому чи електронному вигляді, однак жодних доказів реальності надання таких послуг суду не було надано;

- надані ПП на підтвердження реальності укладення 07 квітня 2015 року між ПП та ТОВ «ПРОФЕСІЙНИЙ КЛУБ «РЕАЛ ФАРМА» договору №178/15 лише накладні на повернення не можуть підтверджувати здійснення вказаної операції;

- надані позивачем видаткові накладні №2687 від 24 травня 2016р., №2659 від 26 травня 2016р., №2653 від 26 травня 2016р., із посиланням на «основний договір», не містять дати та номеру вказаного договору та відповідно не зрозуміло на виконання якого договору вони складені.

Суд по вказаній справі зазначив, що недоведеність фактичного здійснення господарської операції позбавляє первинні документи юридичної значимості для цілей формування податкової вигоди, а покупця - права на формування цієї податкової вигоди навіть за наявності правильно оформлених за зовнішніми ознаками та формою, але недостовірних та у зв`язку з цим юридично дефектних первинних документів, та незважаючи на наявність у платника податку доказів сплати продавцеві вартості товарів/послуг, якщо рух коштів не забезпечений зв`язком з господарською діяльністю учасників цих операцій.

Наявність у платника податкової накладної є обов`язковою, але не вичерпною підставою для визначення правильності формування податкового кредиту, адже правові наслідки у вигляді виникнення права платника податку на податковий кредит можуть мати лише реально вчинені господарські операції з придбання товарів (послуг) із метою використання таких товарів (послуг) в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності підприємства, а не саме лише оформлення відповідних документів.

Лише формальна наявність договорів, акта прийому-здачі робіт (послуг), видаткових накладних і податкових накладних, не є достатнім та беззаперечним документальним підтвердженням фактичного виконання робіт та послуг, і не дає можливості суду дійти обґрунтованого й переконливого висновку про фактичне проведення господарських операцій. Первинні документи, зокрема, податкові накладні не можуть бути свідченням фактичного виконання операцій з поставки за наявності у справі обставин, які виключають можливість такої поставки між суб`єктами, вказаними в цих документах, як постачальник та покупець.

Суд зазначив, що досліджені в процесі розгляду справи первинні документи не підтверджують фактичне виконання такого роду операцій, а також не підтверджують обумовлені спірними правочинами реалізовані позивачу надані послуги.

Також, суд наголосив, що обов`язок контролюючого органу здійснювати перевірку на підставі первинних документів кореспондується з обов`язком платника податків зберігати такі первинні документи та надавати їх при перевірці органами державної податкової служби. Не надання таких документів за приписами п. 44.6 ст.44 Податкового кодексу України прирівнюється до їх відсутності.

Враховуючи викладене, а також те, що матеріали справи не містили відповідних доказів на підтвердження реальності та фактичності господарських операцій із вказаними контрагентами позивача, суд по вищезазначеній справі вважав, що оскаржені податкові повідомлення-рішення від 20 лютого 2019 року форми №, №, прийняті Головним управлінням ДФС в Одеській області на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені законодавством України, а тому скасуванню не підлягають.

Відповідно до ч.4 с.78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Отже, оскільки судовим рішенням, яке набрало законної сили вже була надана правова оцінка господарським правовідносинам ПП з ТОВ "Катрал Південь" та ТОВ ПК "Реал фарма", за результатами якої податковим органом було прийнято спірне податкове повідомлення-рішення форми «Р» по даній справі № від 20 лютого 2019 року, і суд дійшов висновку про не підтвердження реальності та фактичності господарських операцій із вказаними контрагентами позивача, колегія суддів зазначає, що такі висновки набули статусу преюдиційних та не потребують доведення в судовому порядку, зокрема і при оскарженні спірного податкового повідомлення-рішення № від 20 лютого 2019 року.

Таким чином, враховуючи все вищезазначене у сукупності колегія суддів приходить до висновку, що досліджувані позовні вимоги про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення форми «Р» № від 20 лютого 2019 року є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

З огляду на зазначене, колегія суддів доходить висновку, що при розгляді справи судом першої інстанції неправильно надана оцінка фактичним обставинам справи та допущено порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а тому оскаржуване рішення суду підлягає скасуванню а позовні вимоги повинні бути залишені без задоволення.

Керуючись статтями 308, 309, 315, 321, 322, 325 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Одеській області задовольнити.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 17 березня 2020 року скасувати.

Прийняти постанову, якою в задоволенні позову Приватного підприємства «Прогресфарм» до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення - відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених підпунктами а), б), в), г) пункту 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Головуючий суддя Федусик А.Г.
Судді Джабурія О.В. Кравченко К.В.