Справа № 360/622/21
Суддя: Ястребова Любов Вікторівна
Дата ухвалення: 2021-04-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2021 року справа №360/622/21

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді-доповідача Ястребової Л.В., суддів: Гайдара А.В., Компанієць І.Д., розглянув у письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Луганського окружного адміністративного суду від 15 лютого 2021 р. у справі № 360/622/21 (головуючий І інстанції Борзаниця С.В., повний текст складений 15.02.2021р. у м. Сєвєродонецьку Луганської області) за позовом ОСОБА_1 до Військово-цивільної адміністрації міста Сєвєродонецьк Луганської області про визнання рішення протиправним та стягнення коштів,-

УСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Військово-цивільної адміністрації міста Сєвєродонецьк Луганської області, в якому просив визнати протиправним рішення Військово-цивільної адміністрації міста Сєвєродонецьк Луганської області в особі комісії з розгляду питань виплати грошової допомоги з державного бюджету постраждалим від надзвичайної ситуації природного характеру, яка виникла у вересні-жовтні 2020 року на території Сєвєродонецької міської ради, викладене у вигляді протоколу № 25 від 28.12.2020 щодо ненадання ОСОБА_1 матеріальної грошової допомоги у розмірі 300 000,00 грн, та стягнути з Військово-цивільної адміністрації міста Сєвєродонецьк Луганської області в особі комісії з розгляду питань виплати грошової допомоги з державного бюджету постраждалим від надзвичайної ситуації природного характеру, яка виникла у вересні-жовтні 2020 року на території Сєвєродонецької міської ради, на користь ОСОБА_1 матеріальну грошову допомогу в розмірі 300 000,00 грн. (а.с. 1-3).

Ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 15 лютого 2021 року відмовлено у відкритті провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 170 КАС України (а.с. 15-18).

Позивач не погодився з ухвалою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, вважає рішення незаконним та необґрунтованим, прийнятим з порушенням норм процесуального права, просить ухвалу суду першої інстанції скасувати, направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В обґрунтування зазначив, що судом першої інстанції помилково ототожнено поняття «шкода» у розумінні цивільного законодавства і «матеріальна грошова допомога», яку виділено Урядом постраждалому населенню для забезпечення створення належних умов проживання. Наголошує, що не звертався до суду з вимогами про відшкодування шкоди (а.с. 20-23).

Сторони в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Відповідно до ст. 311 КАС України справу розглянуто в порядку письмового провадження.

Суд апеляційної інстанції заслухав доповідь судді-доповідача, перевірив доводи апеляційної скарги, і дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

Згідно із частиною першою статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Пунктом 1 частини першої статті 19 КАС України визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом установлено інший порядок судового провадження.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними під час здійснення владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Проте сама собою участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір з публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції.

Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Разом з тим приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового інтересу учасників. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин.

Як убачається зі змісту позовної заяви, позивач постраждав від пожеж, які сталися у вересні-жовтні 2020 року на території смт. Воронове м. Сєвєродонецька Луганської області.

Позивач звернувся до відповідача із заявою про виплату грошової допомоги за повністю зруйнований внаслідок пожежі житловий будинок, однак останнім було відмовлено у призначенні такої допомоги, оскільки порядком надання грошової допомоги з державного бюджету постраждалим від надзвичайної ситуації природного характеру, яка виникла у вересні-жовтні 2020 року на території Сєвєродонецької міської ради, затвердженим розпорядженням керівника Військово-цивільної адміністрації міста Сєвєродонецьк Луганської області від 27.10.2020 № 727 (зі змінами), надання грошової допомоги в разі повторного подання заяви постраждалим, якому раніше було призначено грошову допомогу, не передбачено.

Тобто, спір між сторонами виник з приводу ненадання матеріальної грошової допомоги внаслідок втрати майна через надзвичайну ситуацію.

Відповідно до пункту 24 частини першої статті 2 КЦЗ України надзвичайна ситуацією є обстановка на окремій території чи суб`єкті господарювання на ній або водному об`єкті, яка характеризується порушенням нормальних умов життєдіяльності населення, спричинена катастрофою, аварією, пожежею, стихійним лихом, епідемією, епізоотією, епіфітотією, застосуванням засобів ураження або іншою небезпечною подією, що призвела (може призвести) до виникнення загрози життю або здоров`ю населення, великої кількості загиблих і постраждалих, завдання значних матеріальних збитків, а також до неможливості проживання населення на такій території чи об`єкті, провадження на ній господарської діяльності.

Пунктом 20 частини другої статті 19 КЦЗ України визначено, що до повноважень органів місцевого самоврядування у сфері цивільного захисту віднесено забезпечення соціального захисту постраждалих внаслідок надзвичайної ситуації, зокрема виплати матеріальної допомоги.

Згідно з пунктом 6 частини першої статті 21 КЦЗ України громадяни України мають право, зокрема, на соціальний захист та відшкодування відповідно до законодавства шкоди, заподіяної їхньому життю, здоров`ю та майну внаслідок надзвичайних ситуацій або проведення робіт із запобігання та ліквідації наслідків.

Частиною першою статті 84 КЦЗ України визначено, що постраждалим внаслідок надзвичайної ситуації є особа, якій заподіяно моральну, фізичну або матеріальну шкоду внаслідок надзвичайної ситуації або проведення робіт з ліквідації її наслідків.

Відповідно до положень частин другої - четвертої вказаної статті цього Кодексу заходи соціального захисту та відшкодування матеріальних збитків постраждалим внаслідок надзвичайної ситуації включають, зокрема: надання (виплату) матеріальної допомоги (компенсації); забезпечення житлом.

Заходи соціального захисту та відшкодування матеріальних збитків постраждалим здійснюються за рахунок, зокрема, коштів державного та місцевих бюджетів.

Надання невідкладної допомоги постраждалим може здійснюватися за рахунок коштів резервних фондів державного та місцевих бюджетів відповідно до рівня надзвичайної ситуації, а також матеріальних резервів для запобігання та ліквідації наслідків надзвичайних ситуацій.

Частинами восьмою та дев`ятою статті 86 КЦЗ України передбачено, що постраждалі, яким виплачено грошову компенсацію за зруйновану або пошкоджену квартиру (житловий будинок), житлом за рахунок держави не забезпечуються.

Забезпечення житлом постраждалого або виплата грошової компенсації за рахунок держави здійснюється за умови добровільної передачі постраждалим зруйнованого або пошкодженого внаслідок надзвичайної ситуації житла місцевим державним адміністраціям або органам місцевого самоврядування, суб`єктам господарювання.

З системного аналізу наведених норм вбачається, що виплата постраждалому грошової компенсації за зруйновану або пошкоджену квартиру (житловий будинок) внаслідок надзвичайної ситуації здійснюється органом місцевого самоврядування за кошти, зокрема, місцевого та державного бюджетів, за умови добровільної передачі цим постраждалим зруйнованого або пошкодженого житла органу місцевого самоврядування.

За правилами частини першої статті 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Положеннями статті 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. До способів захисту цивільних прав та інтересів належить, зокрема, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Відповідно до статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі.

Отже, якщо порушення своїх прав особа вбачає в наслідках, спричинених рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень, які вона вважає неправомірними, і ці наслідки призвели до виникнення, зміни чи припинення цивільних правовідносин, мають майновий характер або пов`язані з реалізацією її майнових або особистих немайнових інтересів, то визнання незаконними (протиправними) таких рішень, дій чи бездіяльності є способом захисту цивільних прав та інтересів.

З огляду на те, що метою звернення позивача з цим позовом до суду є отримання від органу місцевого самоврядування грошової допомоги за пошкоджене внаслідок надзвичайної ситуації житло, колегія суддів дійшла висновку, що дії та/або бездіяльність органу місцевого самоврядування щодо виплати такої компенсації можуть бути оскаржені в порядку цивільного судочинства.

З урахуванням викладеного висновок суду першої інстанцій про те, що спір у цій справі не може бути розглянутий в порядку адміністративного судочинства, є правильним.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 170 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

За встановлених обставин та норм процесуального закону в їх сукупності, суд апеляційної інстанції погоджує висновок суду першої інстанції про відмову у відкритті провадження у справі, оскільки справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції ухвала прийнята з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, внаслідок чого підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування ухвали суду відсутні.

Керуючись ст. ст. 170, 241, 250, 311, 315, 316, 321, 325, 328, 329,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Луганського окружного адміністративного суду від 15 лютого 2021 р. у справі № 360/622/21 - залишити без задоволення.

Ухвалу Луганського окружного адміністративного суду від 15 лютого 2021 р. у справі № 360/622/21 - залишити без змін.

Повний текст постанови складений 12 квітня 2021 року.

Постанова суду набирає законної сили з моменту прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 30 днів з дати складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Л.В. Ястребова

Судді А.В. Гайдар

І.Д. Компанієць