Справа № 826/7615/17
Суддя: Качур І.А.
Дата ухвалення: 2021-04-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 квітня 2021 року м. Київ № 826/7615/17

Окружний адміністративний суд міста Києва в складі головуючого судді Качура І.А., розглянувши за правилами спрощеного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу

за позовом Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця»

до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 08.12.2016 року,

В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулось Публічне акціонерне товариство «Українська залізниця» з адміністративним позовом до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби, в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 08.12.2016 року № Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби, прийняте за результатами акту від 18.11.2016 року № 1918/28-10-42-08/40075815.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що за контролюючим органом протиправно встановлені порушення законодавчо встановлених термінів реєстрації податкових накладних в ЄРПН, передбачених п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України, оскільки камеральна перевірка не могла проводитись з питань своєчасності реєстрації податкових накладних в ЄРПН. На думку позивача, відповідно до чинних на момент виникнення спірних правовідносин правових норм при проведенні камеральної перевірки дослідженню підлягають дані податкової звітності, а отже в акті за результатами проведення камеральної перевірки могли бути зафіксовані лише встановлені помилки у податковій звітності або неподання (несвоєчасне подання) податкової звітності. З огляду на зазначене, позивач зазначає про порушення ст. 58 Конституції України.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 19.06.2017 року адміністративну справу № 826/7615/17 прийнято до провадження.

Відповідно до Протоколу судового засідання від 22.02.2018 року судом протокольно прийнято рішення про перехід до розгляду справи № 826/7615/17 за правилами спрощеного провадження на підставі ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, головним державним ревізором-інспектором відділу податкового супроводження підприємств транспортної інфраструктури управління податкового супроводження підприємств невиробничої сфери на підставі п. 200.10 ст. 200 Податкового кодексу України, в порядку ст. 76 глави 8 розділу II Податкового кодексу України проведено камеральну перевірки своєчасності реєстрації ПАТ «Українська залізниця» в ЄРПН податкових накладних за період з 24.12.2015 року по 31.01.2016 року.

За результатами перевірки Офісом великих платників податків Державної фіскальної служби складено акт про результати камеральної перевірки своєчасності реєстрації ПАТ «Українська залізниця» в ЄРПН податкових накладних від 18.11.2016 року № 1918/28-10-42-08/40075815.

Під час перевірки встановлено, що ПАТ «Українська залізниця» оформлено податкові накладні для контрагентів-покупців, які зареєстровані в ЄРПН з порушенням законодавчо встановлених термінів, а саме граничних термінів, передбачених п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України.

На підставі акту камеральної перевірки від 18.11.2016 року № 1918/28-10-42-08/40075815 прийнято податкове повідомлення-рішення від 08.12.2016 року № , яким до ПАТ «Українська залізниця» застосовано штрафні санкції за порушення граничних термінів реєстрації податкових накладних на загальну суму 42 735, 12 грн.

Не погоджуючись із прийнятим податковим повідомленням-рішенням Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби, вважаючи його протиправним та таким, що порушують законні права та інтереси, позивач звернувся з даним адміністративним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

У відповідності до підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України (тут і далі - в редакції, чинній на момент проведення перевірки) контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України) в порядку, встановленому цим Кодексом.

Отже, відповідно до абзацу першого підпункту 75.1.1 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України (у редакції як до 01.01.2017, так і з 01.01.2017) камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального.

Законом України № 1797-VIII від 21.12.2016 року підпункт 75.1.1 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України доповнено абзацом другим згідно з яким предметом камеральної перевірки також може бути своєчасність подання податкових декларацій (розрахунків) та/або своєчасність реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних, акцизних накладних та/або розрахунків коригування до акцизних накладних у Єдиному реєстрі акцизних накладних, виправлення помилок у податкових накладних та/або своєчасність сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання виключно на підставі даних, що зберігаються (опрацьовуються) у відповідних інформаційних базах.

Відтак, об`єктом перевірки за положеннями цього підпункту є, серед іншого, дані Єдиного реєстру податкових накладних.

Судом встановлено, що за наслідками проведеної перевірки контролюючим органом встановлено порушення термінів реєстрації податкових накладних відповідно до вимог пункту 120-1 статті 120 Податкового кодексу України. Водночас, суд зауважує, що позивачем у даній справі не оспорюється правильність нарахування відповідачем штрафних санкцій за порушення термінів реєстрації податкових накладних, а лише безпідставність проведення камеральної перевірки.

Пунктом 76.3 статті 76 Податкового кодексу України встановлено, що камеральна перевірка податкової декларації або уточнюючого розрахунку може бути проведена лише протягом 30 календарних днів, що настають за останнім днем граничного строку їх подання, а якщо такі документи були надані пізніше, - за днем їх фактичного подання. Камеральна перевірка з інших питань проводиться з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу.

Згідно з положеннями пункту 102.1 статті 102 Податкового кодексу України контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня у разі проведення перевірки контрольованої операції відповідно до статті 39 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов`язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов`язання (в тому числі від нарахованої пені), а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.

Зміст наведених законодавчих приписів дає підстави для висновку, що предметом камеральної перевірки, окрім питань правильності оформлення податкових декларацій, уточнюючих розрахунків можуть бути й інші питання, зокрема пов`язані із своєчасністю реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у ЄРПН, а тому, з урахуванням положень статті 102 Податкового кодексу України, така перевірка може бути проведена протягом 1095 днів за останнім днем граничного строку реєстрації податкових накладних.

Таким чином, контролюючим органом встановлено порушення позивачем граничних термінів реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних визначених статтею 201, та згідно зі статтею 120-1 Податкового кодексу України: за затримку реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних на 15 і менше календарних днів на суму ПДВ 423 819, 80 грн. застосовано штраф в розмірі 10 % у сумі 42 381, 98 грн.; від 16 до 30 календарних днів на суму ПДВ 1 687, 40 грн. застосовано штраф в розмірі 20 % у сумі 337, 48 грн; від 31 до 60 календарних днів на суму ПДВ 52, 19 грн. застосовано штраф в розмірі 30 % у сумі 15, 66 грн.

Судом встановлено, що відповідно до наданих матеріалів справи в діяльності позивача мали місце порушення строків реєстрації податкових накладних. Зворотного позивачем не доведено, матеріалами справи не спростовується.

Слід зазначити, що відповідно до частини першої статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Як випливає з рішення Конституційного Суду України від 09.02.1999 №1/99-рп, частину першу статті 58 Конституції України щодо дії нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до правовідносин застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони мали місце.

Відповідно правомірність поведінки особи, зокрема дотримання нею норм податкового законодавства, слід визначати із застосуванням законодавства, яке діяло на момент вчинення відповідних дій або бездіяльності такої особи, а повноваження правозастосовчого органу, механізми їх реалізації, зокрема, порядок проведення податковими органами перевірок платників податків, слід визначати на підставі законодавства, яке є чинним на момент реалізації відповідних владних повноважень, зокрема, здійснення податкових перевірок.

Аналогічна правова позиція була висловлена колегією суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду, зокрема, у постанові від 19.12.2019 року (справа №821/932/17).

Враховуючи вищезазначене, суд дійшов висновку про правомірність прийняття контролюючим органом податкового повідомлення-рішення від 08.12.2016 року № .

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні, у відповідності до положень частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі по тексту - КАС України в чинній редакції) суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Оцінюючи правомірність дій та рішень відповідача, суд керується критеріями, закріпленими у ч.2 ст.2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, які повинні дотримуватися при реалізації дискреційних повноважень владного суб`єкта.

Відповідно до п.п.1, 3 ч.2 ст.129 Конституції України та ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Враховуючи наведене в сукупності та виходячи із встановлених судом обставин, оцінивши надані позивачем та відповідачем докази в контексті наведених вище вимог законодавства, суд дійшов висновку про доведеність відповідачем - суб`єктом владних повноважень правомірність свого рішення, відповідність якого вимогам законодавства встановлена під час розгляду справи. З огляду на зазначене, позовні вимоги позивача визнаються судом необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 2, 6, 8, 9, 77, 243 - 246, 257 - 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» (03150, м. Київ, вул. Тверська, 5, ) до Офіс великих платників податків Державної фіскальної служби (04119, м. Київ, вул. Дегтярівська, 11, ) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 08.12.2016 року - відмовити.

Рішення набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.А. Качур