Справа № 538/507/21
Суддя: Зуб Т. О.
Дата ухвалення: 2021-04-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №538/507/21
Провадження по справі №2-а/538/6/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 квітня 2021 року м. Лохвиця

Лохвицький районний суд Полтавської області у складі

головуючого судді Зуб Т.О.,

за участю секретаря судового засідання Криворучко В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Лохвиця адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до поліцейського СРПП № 3 Відділення № 2 Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області (раніше- Лохвицького ВП ГУНП в Полтавській області) Підгірного Олексія Валерійовича, про скасування постанови про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаним адміністративним позовом, у якому зазначив, що 10.03.2021 року Лохвицьким районним судом розглядався адміністративний матеріал у відношенні за ч. 1 ст. 130 КУпАП. За результатами розгляду матеріалу провадження у справі про адміністративне правопорушення було закрито у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення. Однак, під час дослідження матеріалів суддею, серед інших документів було оголошено постанову серії БАБ № 204249 про накладення на нього адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 12.12.2020 року, якою я ОСОБА_1 був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП. Згідно вказаної постанови, 12.12.2020 року о 21-00 годині ОСОБА_1 в м. Лохвиці по вул. Г.України, буд. 7А керував автомобілем марки «ВАЗ 2121», і не пред`явив посвідчення водія, чим порушив п.п. 2.1а ПДР. Однак, факти викладені в постанові поліцейського, не відповідають дійсності, оскільки поліцейський попросив пред`явити посвідчення водія у приміщенні прийомного відділення Лохвицької районної лікарні, куди він був доставлений працівниками поліції із номера готеля «Корона», що знаходиться у м. Лохвиці, для проходження освідчення на стан алкогольного сп`яніння. Позивач пояснював працівникам поліції, що всі його документи (у тому числі і посвідчення водія) знаходяться в готельному номері. В подальшому, після проведення освідчення на стан сп`яніння його поліцейські відпустили. При цьому, в присутності позивача ні протокол, ні постанова про адміністративне правопорушення не складалися, а відмітка поліцейського в постанові про те, що він відмовився від підпису у постанові, не відповідає дійсності. Про те, що поліцейським була винесена оскаржувана постанова ОСОБА_1 стало відомо лише 10.03.2021 року.

Враховуючи вищенаведене, вважає, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП, та просить скасувати вказану постанову про накладення адміністративного стягнення.

Ухвалою судді від 22.03.2020 року відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом учасників процесу (а.с. 7).

В судове засідання сторони не з`явилися.

Позивач ОСОБА_1 через канцелярію суду надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити (а.с. 12).

Відповідач у судове засідання не з`явився, через канцелярію суду надав заяву про розгляд спрви у його відсутність (а.с. 9). будучи належним чином повідомлений відповідно до ч. 2 ст. 268 КАС України (а.с. 8), якою передбачено, що учасник справи вважається повідомленим з моменту направлення такого повідомлення працівником суду. Тому суд розглянув справу за відсутності відповідача відповідно до ч. 1 ст. 205 КАС України.

Суд, оцінивши докази, які є у справі, відповідно до ст. 90 КАС України за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Постановою інспектора поліції СРПП № 3 Лохвицького ВП ГУНП в Полтавській області (на теперішній час- Відділення № 2 Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області) Підгірного О.В. про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БАБ № 204249 від 12.124.2020 року позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення п. 3.1 «а» ПДР України та накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425,00грн. (а.с. 5).

Відповідно до п. 2.1 «а» Правил дорожнього руху водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії;

Частиною 1 ст. 126 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за Керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка».

Відповідно до ст. 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Верховний Суд у постанові від 26.04.2018 року у справі № 338/855/17 роз`яснив, що візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку. А для підтвердження порушення позивачем ПДР України відповідач, відповідно до ст. 251 КУпАП мав би надати, зокрема відеозапис події, фотокартки. Саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого правопорушення.

Також Верховний Суд у вказаній постанові вказав, що аналіз положень статей КУпАП дозволяє дійти висновку, що зміст постанови у справі про адміністративне правопорушення має відповідати вимогам, передбаченим статтям 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

В силу положень ч. 5 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», якою передбачено, що висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права, співробітники поліції, суб`єкти владних повноважень, зобов`язані застосовувати вказані правові позиції у своїй діяльності щодо розгляду справ про адміністративні правопорушення.

В підтвердження доводів ОСОБА_1 свідчить постанова судді Лохвицького районного суду Полтавської області від 10.03.2021 року (справа № 538/159/21), з якої вбачається, що останній був доставлений поліцейськими в заклад охорони здоров`я із готелю «Корона», а тому не міг керувати власним автомобілем. Таким чином, у відповідача були відсутні підстави вимагати надати посвідчення водія.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.

За правилами ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Наведена норма передбачає покладення на відповідача, як суб`єкта владних повноважень, тягаря доказування наявності складу адміністративного правопорушення у діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, яка у протилежному випадку вважається добросовісною.

Проте, відповідачем не надано суду доказів на підтвердження обставин порушення ОСОБА_1 п. 2.1«а» ПДР України. Більше того, зазначені докази витребовувались судом, але ухвала суду на день ухвалення рішення не виконана.

Відтак, вчинення позивачем адміністративного правопорушення не підтверджується жодним доказом, окрім оскаржуваної постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Стаття 62 Конституції України передбачає, що усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1)залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2)скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Враховуючи, що факт вчинення позивачем порушення ПДР України не підтверджено відповідачем належними і допустимими доказами, суд вважає, що притягнення його до адміністративної відповідальності не може вважатися законним, внаслідок чого оскаржувана позивачем постанова підлягає скасуванню.

Відповідно до ст. 139 КАС України, оскільки спір вирішено на користь позивача, звільненого від сплати судового збору, а також за відсутності витрат інших осіб, пов`язаних розглядом справи, судові витрати віднести за рахунок держави.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 9, 122, 139, 286, 293, 295 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд,-

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до поліцейського СРПП № 3 Відділення № 2 Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області (раніше- Лохвицького ВП ГУНП в Полтавській області) Підгірного Олексія Валерійовича, про скасування постанови про адміністративне правопорушення- задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БАБ № 204249 від 12.12.2020 року відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 126 КУпАП, провадження по справі закрити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до п.п. 15.5, п.п.15 п. 1 Розділу VІІ Перехідних Положень КАС України (в новій редакції), до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Суддя: Т.О. Зуб