Справа № 160/10637/20
Суддя: Турлакова Наталія Василівна
Дата ухвалення: 2020-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіТурлакової Н.В.
за участі секретаря судового засіданняЛукомського А.О.
позивача представника позивача представника відповідача Гайдовського Є.В. Сєдих Ю.В. Серьогіна Д.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування наказу в частині, -
ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовом до Військової частини НОМЕР_1 в якому просить:
- визнати протиправним та скасувати пункт 1 наказу командира Військової частини НОМЕР_1 №225 від 21.08.2020 року про притягнення капітана ОСОБА_1 до матеріальної відповідальності в розмірі 1 741 280,60 грн. (один мільйон сімсот сорок одна тисяча двісті вісімдесят гривень 60 копійок).
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що під час проходження військової служби у Військовій частині НОМЕР_2 на останнього було накладено дисциплінарне стягнення на підставі наказу командира вказаної військової частини №244 від 19.05.2017 року «Про призначення службового розслідування щодо нестачі майна та зброї частини». 05.08.2020р. за наказом №302 командира Військової частини № НОМЕР_3 , призначено службове розслідування щодо уточнення даних по факту виявлених недоліків по службі ракетно-артилерійського озброєння під час проведення аудиту. 10.05.2020р. актом службового розслідування було повторно проведено перевірку обставин щодо нестачі майна та зброї, за результатами якої було виявлено нестачу зброї. Згідно наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 21.08.2020р. за №225 «Про притягнення капітана ОСОБА_1 до матеріальної відповідальності» було вирішено утримувати по 20% з грошового забезпечення позивача до повного відшкодування завданої шкоди державі в розмірі 1 741 280,60 грн. (один мільйон сімсот сорок одна тисяча двісті вісімдесят гривень 60 копійок). Позивач зазначає, що до підвищеної повної матеріальної відповідальності може бути притягнуто військовослужбовця у випадках, передбачених ч.2 ст. З Закон України від 03 жовтня 2019 року, № 160-ІХ, у разі заподіяння прямої дійсної шкоди, наявної з його боку протиправної поведінки та наявності взаємозв`язку між діями військовослужбовця та заподіяною шкодою. З оскаржуваним наказом позивач не погоджується, оскільки відповідачем не доведено заподіяння позивачем прямої дійсної шкоди, як того вимагають приписи Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі», та не доведено, що поведінка позивача була протиправною. Також відповідачем не доведено форму вини позивача, від визначення якої залежить вид матеріальної відповідальності. У зв`язку з викладеним позивач вважає п.1 наказу Військової частини НОМЕР_1 №225 від 21.08.2020 року протиправним та таким, що підлягає скасуванню.
Відповідачем подано до суду відзив на позов в якому зазначено, що згідно наказу командира військової частини польова пошта НОМЕР_2 №245 від 19.05.2017р. за порушення вимог статей 11 та 112 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, що призвело до втрати зброї та військово-технічного майна служби ракетно-артилерійського озброєння на старшого лейтенанта ОСОБА_1 було накладено дисциплінарне стягнення - попередження про неповну службову відповідність. Вказаним Наказом №245 від 19.05.2017р. позивач не був притягнутий до матеріальної відповідальності. Згідно накладної №196 зброю та матеріально-технічні засоби видав старший солдат ОСОБА_2 , а отримав - старший лейтенант ОСОБА_3 . Дана накладна є останнім документом, який засвідчує рух вказаної в ній зброї та матеріально-технічних засобів. На думку відповідача ОСОБА_1 халатно віднісся до своїх службових, посадових обов`язків, грубо порушив вимоги керівних документів та самоусунувся від виконання своїх функціональних обов`язків з питань зберігання ввіреного майна служби ракетно-артилерійського озброєння та нанесення шкоди державі в розмірі 262 008,06 грн. Окрім зазначеного, відповідач зазначає, що ОСОБА_1 порушив вимоги ст.ст. 111, 112 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України. У зв`язку з викладеним відповідач просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог.
19 жовтня 2020 року позивачем надано до суду відповідь на відзив згідно якої останній заперечував проти відзиву відповідача та просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
Ухвалою суду від 09.09.2020р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження із призначенням підготовчого засідання.
02 жовтня 2020 року позивачем подано заяву про забезпечення позову, згідно якого останній просив суд зупинити стягнення за оскаржуваним наказом.
В підготовчому засіданні 05.10.2020р. ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду заяву про забезпечення позову задоволено та зупинено стягнення з грошового забезпечення ОСОБА_1 на підставі наказу №225 від 21.08.2020р.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11.11.2020р. з метою всебічного і повного з`ясування обставин справи, з огляду на предмет спору у вказаній справі, витребувано від Військової прокуратури Маріупольського гарнізону та Військової прокуратури Дніпропетровського гарнізону: інформацію про отримання повідомлень із матеріалами службового розслідування для надання правової оцінки щодо нестачі зброї в роті вогневої підтримки; інформацію про процесуальні рішення (надання правової оцінки) прийняті за результатами розгляду вказаних повідомлень.
На виконання вимог ухвали суду від 11.11.2020р. надіслано лист згідно якого повідомлено, що до Військової прокуратури Маріупольського гарнізону не надходили повідомлення та матеріали службового розслідування з військової частини НОМЕР_2 від 23.06.2017 р. №2562. Інформація до Єдиного реєстру досудових розслідувань за вказаними матеріалами Військовою прокуратурою Маріупольського гарнізону не вносилась. Матеріали службового розслідування за фактом втрати військового майна військової частини НОМЕР_4 надійшли до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованому у м. Краматорськ.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23.12.2020 року у задоволенні клопотання представника відповідача про зупинення провадження відмовлено.
У судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги та просили їх задовольнити.
Представник відповідача у судовому засіданні проти позовних вимог заперечував, у задоволенні позову просив відмовити.
Заслухавши позивача, представника позивача та представника відповідача, дослідивши чинне законодавство та матеріали справи, суд доходить наступних висновків.
Судом встановлено, що з 26.11.2016 року по 27.05.2017 рік позивач проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_2 на посаді командира роти вогневої підтримки, що підтверджується Витягом з Наказу військової частини НОМЕР_2 від 26.11.2016р. № 278 та Наказом військової частини НОМЕР_2 від 27.05.2017р. №152.
ОСОБА_1 є учасником бойових дій, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_5 .
Наказом ТВО командира Військової частини НОМЕР_2 за №244 від 19 травня 2017 року «Про призначення службового розслідування щодо нестачі зброї у роті вогневої підтримки» було призначено службове розслідування відносно нестачі зброї у роті вогневої підтримки.
У висновках Акта службового розслідування від 19.05.2017р., смт. Нікольське зазначено, що в ході проведення службового розслідування було встановлено, зокрема, що під час проведення перевірки служби РАО було виявлено нестачу майна та зброї роти вогневої підтримки, а саме: автоматів АКС-74У 6 шт.; автоматів АКМС 5 шт.; пістолетів ПМ 3 шт.; ПБС-1 10 шт.; ножі НР 1 шт.; ПКМ 2 шт. Також, в ході перевірки зброї, яка перебуває в пункті постійної дислокації частини у смт.Черкаське Новомосковського району Дніпропетровської області заступником командира частини з озброєння начальником технічної частини майором ОСОБА_4 було виявлено нестачу пістолета ПМ № НОМЕР_6 .
Встановити, коли саме та яким саме шляхом було втрачено (викрадено) зазначену зброю та майно в ході розслідування не вдалося.
В акті зазначено, що з вищевикладеного вбачається, що втрата зазначеного майна може бути наслідком вчинення не встановленими особами кримінальних правопорушень, передбачених ст. 41З Кримінального кодексу України (Втрата військового майна) або ст. 410 Кримінального кодексу України (Викрадення, привласнення, вимагання військовослужбовцем зброї, бойових припасів, вибухових або інших бойових речовин, засобів пересування, військової та спеціальної техніки чи іншого військового майна, а також заволодіння ними шляхом шахрайства або зловживання службовим становищем).
Причиною зазначеного є відсутність належного контролю за наявністю та зберіганням озброєння та майна командиром роти вогневої підтримки старшим лейтенантом ОСОБА_5 , начальником служби ракетно-артилерійського озброєння старшим лейтенантом ОСОБА_6 , який здав посаду, начальником служби ракетно-артилерійського озброєння молодшим лейтенантом ОСОБА_7 , що прийняв посаду, заступником командира частини з озброєння начальником технічної частини майором ОСОБА_4 , начальником штабу першим заступником командира частини майором ОСОБА_8 .
Згідно п.1пропозицій Акта беручи до уваги те, що нестача майна та озброєння може бути наслідком вчинення не встановленими особами кримінальних правопорушень передбачених ст.413 Кримінального кодексу України (втрата військового майна) або ст. 410 Кримінального кодексу України (викрадення, привласнення, вимагання військовослужбовцем зброї, бойових припасів, вибухових або інших бойових речовин, засобів пересування, військової та спеціальної техніки чи іншого військового майна, а також заволодіння ними шляхом шахрайства або зловживання службовим становищем) для правової оцінки зазначених фактів, встановлення осіб що вчинили правопорушення та притягнення їх до встановленої законодавством відповідальності направити повідомлення про це військовому прокурору Маріупольського гарнізону (щодо нестачі зброї та майна виявленої в ході перевірки в смт.Нікольське Донецької області) та військового прокурора Дніпропетровського гарнізону (в частині нестачі пістолета ПМ № НОМЕР_6 виявленої в смт.Черкаське Новомосковського району Дніпропетровської області).
У п.2 Пропозицій Акта службового розслідування зазначено, що за відсутність належного контролю за наявністю та зберіганням озброєння командиром роти вогневої підтримки старшим лейтенантом ОСОБА_1 , начальником служби ракетно артилерійського озброєння старшим лейтенантом ОСОБА_6 , який здав посаду, начальником служби ракетно-артилерійського озброєння молодшим лейтенантом ОСОБА_7 , що прийняв посаду, заступником командира частини з озброєння - начальником технічної частини майором ОСОБА_4 , начальником штабу - першим заступником командира частини майором ОСОБА_8 , визначених посадових осіб притягнути до дисциплінарної відповідальності, а після встановлення судом винних осіб у вчиненні злочину притягнути їх до матеріальної відповідальності в повному обсязі.
За наказом командира військової частини НОМЕР_2 від 19.05.2017 року №245 «Про підсумки службового розслідування щодо втрати зброї в частині» на старшого лейтенанта ОСОБА_1 накладено дисциплінарне стягнення попередження. В наказі зазначено, що в ході проведення службового розслідування було встановлено, що піл час проведення перевірки служби ракетно-артилерійського озброєння 19.05.2017 року дійсно було встановлено нестачу майна та зброї роти вогневої підтримки, а саме: 5,45мм автоматів АКС-74У - 6шт., 7,62мм автоматів AKMC - 5шт., 9мм пістолетів ПМ- 3шт., ПБС-1 - 10шт., ножі HP - 1 шт., ПКМ 2шт. через відсутність належного контролю старшого лейтенанта ОСОБА_1 .
Згідно вказаного наказу, п.1 Заступнику командира частини з морально-психологічного забезпечення підготувати та направити повідомлення до Військової прокуратури м.Маріуполь із матеріалами службового розслідування для надання правової оцінки щодо нестачі зброї в роті вогневої підтримки та направити повідомлення до Військової прокуратури Дніпропетровського гарнізону із матеріалами службового розслідування для надання правової оцінки щодо втрати зброї старшим сержантом ОСОБА_9 ; 2. За порушення вимог ст.11, 112 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, що призвело до втрати зброї та військово-технічного майна служби ракетно-артилерійського озброєння на старшого лейтенанта ОСОБА_1 накласти дисциплінарне стягнення попередження про неповну службову відповідність (п.2 Наказу); 8. У відповідності до п.31.6 наказу Міністра оборони України від 11.06.2008 року №260 «Про затвердження Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення» позбавити старшого лейтенанта ОСОБА_1 премії за травень місяць 2017 року в повному обсязі та відповідно до п.15.8 наказу Міністра оборони України від 11.06.2008 року № 260 «Про затвердження інструкції про порядок виплати грошового забезпечення» не виплачувати надбавку за виконання особливо важливих завдань (п.8 Наказу); 10. Після встановлення судом винних осіб у вчиненні злочину, начальнику фінансово-економічної служби занести до Книги обліку нестачі матеріальні засоби, зазначені в пункті 11 наказу по відповідній службі, утримати з них вартість втраченого майна в десятикратному розмірі (п.10 Наказу).
Відповідно до копії листа за вих.№2562 від 23.06.2017р., до Військової прокуратури м.Маріуполь було надіслано повідомлення із матеріалами службового розслідування для надання правової оцінки щодо нестачі зброї в роті вогневої підтримки, що також кореспондується з Витягом з книги реєстрації вихідних документів військової частини НОМЕР_2 .
Проте згідно листа Військової прокуратури Маріупольського гарнізону №28-2483Вих-20 від 10.09.2020р. зазначено що згідно Книги обліку вхідної кореспонденції до військової прокуратури Маріупольського гарнізону з військової частини НОМЕР_4 лист від 23.06.2017 за вих.№2562 про нестачу майна та зброї не надходив.
Наказом командира Військової частини НОМЕР_4 за №302 від 05.08.2020 року призначено службове розслідування щодо уточнення даних по факту виявлених недоліків по службі РАО під час проведення аудиту у Військовій частині НОМЕР_4 щодо неповноти проведення службового розслідування від 19.05.2017 року.
Згідно вищевказаного наказу зазначено, що з метою виконання повідомлення заступника начальника третього слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Краматорську (вх.№2416 від 04.08.2020р.), - заступнику командира роти БАК з ПМЗ молодшому лейтенанту ОСОБА_10 до 14.08.2020 року провести службове розслідування та представити матеріали службового розслідування.
В акті службового розслідування від 10.08.2020р. зазначено, що службовим розслідуванням встановлено, в порушення вимог пункту III наказу МОУ №82 від 15.03.2004р. «Про затвердження Інструкції про порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України» (чинний в той період) службовим розслідуванням не встановлено неправомірними діями яких військовослужбовців спричинено втрату майна та осіб, дії чи бездіяльність яких сприяли шкідливим наслідкам або створювали загрозу для їх спричинення, не встановлено причинний зв`язок між правопорушенням, з приводу якого було призначено службове розслідування та виконанням військовослужбовцями обов`язків військової служби, не встановлена ступінь вини кожної з осіб, причетних до правопорушення, форму вини та мотиви протиправної поведінки військовослужбовця і його ставлення до скоєного та не встановленні причини та умови, що сприяли вчиненню правопорушення.
В ході вивчення матеріалів службового розслідування встановлено, що службове розслідування проведено не всебічно та поверхово, що призвело до неможливості притягнення винних осіб до матеріальної та кримінальної відповідальності.
Додатковим службовим розслідуванням встановлено, що в ході проведення прийому-передачі посади командиром частини підполковника ОСОБА_11 майору ОСОБА_12 в травні місяці 2017 року була встановлена нестача по службі РАО майна у роті вогневої підтримки, а саме: 5,45мм автоматів АКС-74У - 6шт., 7,62мм автоматів AKMC - 5шт., 9мм пістолетів ПМ- 3шт., ПБС-1 - 10шт., ножі HP - 1 шт., ПКМ 2шт.
З пояснення начальника служби РАО частини молодшого лейтенанта ОСОБА_7 від 19.05.2017 року встановлено, що в ході інвентаризації виявлено нестачу зброї та майна у роті вогневої підтримки, однак робота комісії ще продовжується, оскільки підрозділи частими разом із закріпленою за ними зброєю знаходяться як в пункті постійної дислокації так і в зоні проведення АТО.
З пояснень командира роти вогневої підтримки старшого лейтенанта ОСОБА_1 від 19.05.2017 року встановлено, що втрата (крадіжка) зброї та приладів імовірно відбулась восени 2016 року. Так наприкінці вересня 2016 року в смт. Черкаське здійснювалася погрузка техніки, речей та зброї яка прямувала до Львівської області у містечко "Ложне" для проведення бойового злагодження частини, а також здійснювалась завантаження 1 розвідувального взводу 2 розвідувальної роти, командиром взводу якого був старший лейтенант ОСОБА_1 . Ним була поставлена задача головному сержанту взводу сержанту ОСОБА_9 розкласти зброю по ящиках, після розкладення зброї по ящиках він особисто перерахував та перевірив зброю, опломбував ящики та надав команду особовому складу взводу на їх завантаження на вантажний автомобіль. Зброю та майно завантажував наступний особовий склад 1 розвідувального взводу, саме: молодший сержант ОСОБА_13 , солдат ОСОБА_14 , сержант ОСОБА_15 , старший солдат ОСОБА_16 , старший солдат ОСОБА_17 , старший солдат ОСОБА_18 , сержант ОСОБА_19 , сержант ОСОБА_20 , солдат ОСОБА_21 , сержант ОСОБА_22 , рядовий ОСОБА_23 та інші, яких він не пам`ятає. Безпосередньо під час завантаження зброї та майна він не був присутній, так як убув до парку бойових машин для заправки пальним БМ.П-2. Після заправлення техніки старший лейтенант ОСОБА_1 убув до станції завантаження, де сержант ОСОБА_9 доповів йому про завантаження ящиків до вагону.
З пояснень головного сержанта 1 розвідувального взводу 2 розвідувальної роти старшого сержанта ОСОБА_9 від 19.04.2017 року встановлено, що наприкінці вересня 2016 року ним разом військовослужбовцями взводу, а саме: молодшими сержантами Стусь СМ., ОСОБА_24 в присутності чергового батальйону проводилось перерахування зброї та майна 2 розвідувальної роти, за вказівкою старшого лейтенанта ОСОБА_1 , відомості, щодо наявності зброї та майна надавались ними безпосередньо старшому лейтенанту ОСОБА_1 для складання описів в кожен ящик та станицю. Робочий зошит в якому оформлювались данні не зберігся. Завантаженням зброї на вантажний автомобіль займались зведеною групою зі складу як 2 розвідувальної роти так й інших підрозділів, хто конкретно він не знає, тому, що в цей час займався завантаженням палаток та майна з них, та прибув на станцію завантаження у складі останньої групи.
Також в ході службового розслідування було встановлено, що переміщення військової частини до місця проведення відновлення боєздатності смт. Старичі Львівської області наприкінці вересня 2016 року здійснювалось одночасно, як з району виконання бойових завдань станція завантаження м. Покровськ (начальник ешелону - командир частини підполковник ОСОБА_25 ) так й з пункту постійної дислокації, станція завантаження смт. Меліоративне (начальник ешелону - заступник командира частини майор ОСОБА_26 ), двома ешелонами. При цьому зброя та матеріальні засоби в повному обсязі вивозилось тільки з району виконання бойових завдань, а з пункту постійної дислокації вивозилось лише визначене необхідне майно, тому належним чином провести повну інвентаризацію матеріальних засобів в районі відновлення боєздатності не було можливо.
Додатковим службовим розслідуванням встановлено, що нестача (втрата) даної зброї мало місце в період з 29.11.2016р. по 19.05.2017р., коли батальйон виконував бойові завдання в зоні проведення антитерористичної операції на території Донецької області (смт.Нікольське Нікольського району).
Додатковим службовим розслідуванням встановлено, що частина втраченої зброї була знайдена, а саме:ПБС-1- 3од;ножі HP - 1 од.
На даний час нестача зброї складає:5,45 мм автоматів АКС-74У - 6 од; 7.62 мм автоматів АКМС - 5 од: 9 мм пістолетів ПМ - 3 од.; ПБС-1 -7 од; 7,62 мм кулемет ПКМН2 - 2 од. Даний факт підтверджується письмовим поясненням лейтенанта ОСОБА_7 та картками обліку викраденої (втраченої) зброї.
Вартість нестачі майна служби ракетно - артилерійського озброєння втраченого (викраденого) через відсутність належного контролю з боку старшого лейтенанта ОСОБА_1 складає 262 008, 06 грн. шо підтверджується довідкою - розрахунком.
У вказаному вище Акті службового розслідування зазначено, що капітан ОСОБА_1 колишній командир роти вогневої підтримки халатно віднісся до своїх службових, посадових обов`язків, грубо порушив вимоги керівних документів, статутів Збройних Сил України, інших нормативно-правових актів та самоусунувся від виконання своїх функціональних обов`язків з питань зберігання ввіреного йому майна служби РАО. Так, наслідком є втрата майна служби РАО та нанесення шкоди державі в розмірі 262 008,06 грн.
При цьому, вказана сума відшкодування 262008,06грн. розподілена частково: з підполковника ОСОБА_11 21.970, майора ОСОБА_27 НОМЕР_7 , майора ОСОБА_4 НОМЕР_8 , майора ОСОБА_6 НОМЕР_9 , капітана ОСОБА_1 174128,60 (з урахуванням коефіцієнту кратності 1741280,60) (а.с.91).
Командиром військової частини НОМЕР_4 було винесено наказ «Про підсумки службового розслідування» №44 від 10.08.2020р., яким в тому числі було наказано: п.1 Помічнику командира батальйону з правової роботи направити матеріали службового розслідування командиру військової частини НОМЕР_1 для прийняття рішення про притягнення до підвищеної матеріальної відповідальності колишнього командира роти вогневої підтримки капітана ОСОБА_1 у розмірі 1 741 280.60 грн. відповідно до ч.3 ст.6 Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» (п.1 Наказу); п.5 Помічнику командира батальйону з правової роботи в зв`язку з тим, що за підсумками службового розслідування вбачаються ознаки кримінального правопорушення з боку колишнього начальника роти вогневої підтримки капітана ОСОБА_1 , а саме стаття 410 Кримінального кодексу України («Викрадення привласнення, вимагання військовослужбовцем зброї, бойових припасів, вибухових або інших бойових речовин, засобів пересування, військової та спеціальної техніки чи іншого військового майна, а також заволодіння ними шляхом шахрайства або зловживання службовим становищем») або ст.413 Кримінального кодексу України («Втрата військового майна») підготувати та направити повідомлення з матеріалами службового розслідування до Державного бюро розслідувань.
21.08.2020р. ТВО Командира військової частини НОМЕР_1 винесено наказ №225 від 21.08.2020 року «Про притягнення капітана ОСОБА_1 до матеріальної відповідальності». У вказаному наказі зазначено: «На підставі наказу командира військової частини НОМЕР_10 від 10.08.2020 року №44 «Про проведення службового розслідування», з метою виконання вимог Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» та відшкодування завданих державі збитків, НАКАЗНО: помічнику командира військової частини з фінансово-економічної роботи начальнику фінансово-економічної служби утримувати по 20% з грошового забезпечення начальника відділення бойового управління військової частини НОМЕР_1 капітана ОСОБА_1 до повного відшкодування завданої шкоди державі в розмірі 1741280,60 грн. (один мільйон сімсот сорок одна тисяча двісті вісімдесят гривень 60 копійок). З даним наказом позивач ознайомлений 31.08.2020 року під підпис, підтвердження вказаного міститься в матеріалах справи.
Не погоджуючись із таким рішенням відповідача, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.
Відповідно до частини другої статті 65 Конституції України, громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.
Відносини між Державою в особі компетентних органів (посадових осіб, службових осіб) та громадянами, які складаються з приводу проходження військової служби унормовані, зокрема, приписами Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 року № 2232-ХІІ, Статутом внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженим Законом України від 24.03.1999 № 548 (далі - Статут), Дисциплінарним статутом Збройних Сил України (затверджений Законом України від 24.03.1999 року № 551-XIV, далі за текстом Дисциплінарний статут), Закону України "Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі" від 03.10.2019 року № 160-IX, Закону України "Про правовий режим майна у Збройних Силах України" від 21.09.1999 року № 1075-XI та Порядком проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затвердженим Наказом Міністерства оборони України від 21.11.2017 року № 608.
Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» пряма дійсна шкода - збитки, завдані військовій частині, установі, організації, закладу шляхом знищення, пошкодження, створення нестачі, розкрадання або незаконного використання військового та іншого майна, погіршення або зниження його цінності, а також витрати на відновлення чи придбання військового та іншого державного майна замість пошкодженого або втраченого, надлишкові виплати під час виконання обов`язків військової служби або службових обов`язків. До шкоди не включаються доходи, які могли бути одержані за звичайних обставин, якщо таких збитків не було б завдано.
Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 3 Закону України №160-IX підставою для притягнення до матеріальної відповідальності є шкода, завдана неправомірним рішенням, невиконанням чи неналежним виконанням особою обов`язків військової служби або службових обов`язків, крім обставин, визначених статтею 9 цього Закону, які виключають матеріальну відповідальність.
Умовами притягнення до матеріальної відповідальності є: 1) наявність шкоди; 2) протиправна поведінка особи у зв`язку з невиконанням чи неналежним виконанням нею обов`язків військової служби або службових обов`язків; 3) причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи і завданою шкодою; 4) вина особи в завданні шкоди.
Відповідно до ст. 4 Закону України №160-IX особа може бути притягнута до матеріальної відповідальності протягом трьох років з дня виявлення завданої шкоди.
Згідно ст. 5 Закону України №160-IX особа за завдану з необережності шкоду несе матеріальну відповідальність у розмірі завданої шкоди, але не більше п`ятнадцяти прожиткових мінімумів, установлених для працездатних осіб, крім випадків, коли цим Законом передбачено повну чи підвищену матеріальну відповідальність.
Командир (начальник), який своїм рішенням чи бездіяльністю порушив установлений порядок обліку, зберігання, використання військового та іншого майна або не вжив належних заходів, передбачених законодавством, щодо запобігання розкраданню, знищенню чи псуванню, іншому незаконному витрачанню військового та іншого майна, внаслідок чого було завдано шкоду, або щодо притягнення винних осіб до матеріальної відповідальності, несе матеріальну відповідальність у розмірі завданої шкоди, але не більше п`ятнадцяти прожиткових мінімумів, установлених для працездатних осіб.
Положеннями статті 6 Закону України №160-IX визначено, що особа несе матеріальну відповідальність у повному розмірі завданої з її вини шкоди в разі:
1) виявлення нестачі, розкрадання, умисного знищення, пошкодження чи іншого незаконного використання військового та іншого майна, у тому числі переданого під звіт для зберігання, перевезення, використання або для іншої мети, здійснення надлишкових виплат грошових коштів чи вчинення інших умисних протиправних дій;
2) виявлення факту приписки в нарядах чи інших документах фактично не виконаних робіт, викривлення звітних даних або обману держави в інший спосіб;
3) завдання шкоди у стані сп`яніння внаслідок вживання алкоголю, наркотичних засобів або інших одурманюючих речовин;
4) вчинення діяння (дій чи бездіяльності), що мають ознаки кримінального правопорушення;
5) якщо особою надано письмове зобов`язання про взяття на себе повної матеріальної відповідальності за забезпечення цілісності майна та інших цінностей, переданих їй для зберігання або для інших цілей.
Приписами статті 7 Закону України №160-IX передбачено, що розмір завданої шкоди встановлюється за фактичними втратами на підставі даних бухгалтерського обліку з урахуванням цін, що діють на період розгляду питання про притягнення особи до матеріальної відповідальності. У разі відсутності таких даних розмір шкоди визначається суб`єктами оціночної діяльності відповідно до законодавства або за рішенням суду.
Статтею 8 Закону України №160-IX визначено, що посадові (службові) особи зобов`язані письмово доповісти командиру (начальнику) про всі факти завдання шкоди протягом доби з моменту виявлення таких фактів.
У разі виявлення факту завдання шкоди командир (начальник) протягом трьох діб після отримання відповідної письмової доповіді посадових (службових) осіб письмовим наказом призначає розслідування для встановлення причин завдання шкоди, її розміру та винних осіб.
Щодо шкоди, завданої командиром (начальником), розслідування призначається письмовим наказом старшого за службовим становищем командира (начальника).
Розслідування повинно бути завершено протягом одного місяця з дня його призначення. В окремих випадках зазначений строк може бути продовжено командиром (начальником), який призначив розслідування, але не більше ніж на один місяць.
Розслідування може не призначатися, якщо причини завдання шкоди, її розмір та винна особа встановлені за результатами аудиту (перевірки), інвентаризації, досудового розслідування або судом.
Порядок проведення службового розслідування визначається міністерствами, іншими центральними органами виконавчої влади, правоохоронними органами спеціального призначення, Службою зовнішньої розвідки України, Державною службою спеціального зв`язку та захисту інформації України та Державним бюро розслідувань.
За результатами проведення розслідування складається акт (висновок), який подається командиру (начальнику), що призначив розслідування, на розгляд. До акта (висновку), складеного за результатами розслідування, додаються довідка про вартісну оцінку завданої шкоди за підписом начальника відповідної служби забезпечення і фінансового органу (головного бухгалтера) військової частини, установи, організації, закладу та/або акт оцінки збитків, що складається суб`єктами оціночної діяльності.
Якщо вину особи доведено, командир (начальник) не пізніше ніж у п`ятнадцятиденний строк із дня закінчення розслідування видає наказ про притягнення винної особи до матеріальної відповідальності із зазначенням суми, що підлягає стягненню.
У відповідності до статей 26 та 27 Статуту військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення чи провини несуть дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом. Військовослужбовці, на яких накладається дисциплінарне стягнення за вчинене правопорушення, не звільняються від матеріальної та цивільно-правової У разі якщо шкоду завдано кількома особами, у наказі командира (начальника) визначаються суми, що підлягають стягненню окремо з кожної особи, з урахуванням ступеня вини і конкретних обставин завдання ними шкоди.
Відповідно до ст.12 Закону України №160-IX у разі звільнення особи, притягнутої до матеріальної відповідальності, зі служби або у разі, якщо рішення про притягнення до матеріальної відповідальності особи не прийнято до її звільнення зі служби, відшкодування завданої шкоди здійснюється в судовому порядку в разі відмови особи від її добровільного відшкодування або в іншому встановленому законом порядку.
Відповідно до ст. 9 Статуту військовослужбовці Збройних Сил України мають права і свободи з урахуванням особливостей, що визначаються Конституцією України, законами України з військових питань, статутами Збройних Сил України та іншими нормативно-правовими актам.
Згідно зі ст. 11 Статуту, необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України, покладає на військовослужбовців такі обов`язки, зокрема, знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, бойову та іншу техніку, берегти державне майно. Кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою.
Статтею 16 Статуту визначено, що кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.
Наказом Міністерства оборони України № 608 від 21.11.2017 затверджено Порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України (ділі - Порядок № 608)
Згідно з п. 1 розділу IV Порядку № 608 особи, які проводять службове розслідування, зобов`язані: дотримуватися вимог законодавства України, вживати всіх передбачених законодавством заходів для всебічного, повного, своєчасного і об`єктивного розслідування обставин вчиненого правопорушення; виявляти (з`ясовувати) обставини, які підтверджують або спростовують інформацію щодо скоєння правопорушення, а також встановлювати обставини, які пом`якшують або обтяжують відповідальність правопорушника; розглядати заяви і клопотання військовослужбовця, правопорушення якого підлягає службовому розслідуванню, що були подані під час проведення службового розслідування та стосуються його проведення.
З аналізу вимог Дисциплінарного статуту слідує, що підставою для застосування до військовослужбовця дисциплінарного стягнення є невиконання або неналежне виконання військовослужбовцем своїх службових обов`язків, порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку.
Наказ про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності повинен містити обставини вчинення допущеного військовослужбовцем проступку, підстави прийняття рішення про притягнення його до дисциплінарної відповідальності із обґрунтуванням обрання певного виду стягнення, який застосовується до порушника, з урахуванням передбачених у Дисциплінарному статуті Збройних Сил України обставин.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 25.07.2018 у справі № 813/1953/17.
Аналіз наведених норм свідчить про те, що до матеріальної відповідальності може бути притягнуто військовослужбовця, у разі заподіяння прямої дійсної шкоди, наявної з його боку протиправної поведінки чи бездіяльності, а також наявності взаємозв`язку між заподіяною шкодою.
З матеріалів справи судом встановлено, що 19 травня 2017 року на підставі наказу командира Військової частини НОМЕР_2 за №244 «Про призначення службового розслідування щодо нестачі майна та зброї частини» було призначено службове розслідування відносно нестачі майна та зброї Військової частини НОМЕР_2 . В ході проведення службового розслідування було встановлено, що під час проведення перевірки служби РАУ було встановлено, зокрема, нестачу майна та зброї роти вогневої підтримки, а саме: автоматів АКС-74У 6 шт.; автоматів АКМС 5 шт.; пістолетів ПМ 3 шт.; ПБС-1 10 шт.; ножі НР 1 шт.; ПКМ 2 шт. Встановити, коли саме та яким саме шляхом було втрачено (викрадено) зазначену зброю та майно в ході розслідування не вдалося.
В акті зазначено, що з вищевикладеного вбачається, що втрата зазначеного майна може бути наслідком вчинення не встановленими особами кримінальних правопорушень, передбачених ст. 413 Кримінального кодексу України (Втрата військового майна) або ст. 410 Кримінального кодексу України (Викрадення, привласнення, вимагання військовослужбовцем зброї, бойових припасів, вибухових або інших бойових речовин, засобів пересування, військової та спеціальної техніки чи іншого військового майна, а також заволодіння ними шляхом шахрайства або зловживання службовим становищем).
За наслідками проведеного службового розслідування складено акт службового розслідування від 19.05.2017, затверджений командиром військової частини-польова пошта НОМЕР_2 підполковником ОСОБА_11 13.05.2017р.
На підставі вказаного акта службового розслідування від 19.05.2017р., наказом командира військової частини НОМЕР_2 від 19.05.2017 року №245 «Про підсумки службового розслідування щодо втрати зброї в частині», зокрема, на старшого лейтенанта ОСОБА_1 накладено дисциплінарне стягнення попередження про неповну службову відповідність та позбавлено премії за травень місяць 2017 року в повному обсязі.
Наказом командира Військової частини НОМЕР_4 за №302 від 05.08.2020 року призначено службове розслідування щодо уточнення даних по факту виявлених недоліків по службі РАО під час проведення аудиту у Військовій частині НОМЕР_4 щодо неповноти проведення службового розслідування від 19.05.2017 року.
В акті службового розслідування від 10.08.2020р. зазначено, що додатковим службовим розслідуванням встановлено, що в ході проведення прийому-передачі посади командиром частини підполковника ОСОБА_11 майору ОСОБА_12 в травні місяці 2017 року була встановлена нестача (втрата) по службі РАО майна у роті вогневої підтримки. У вказаному вище Акті службового розслідування зазначено, що капітан ОСОБА_1 колишній командир роти вогневої підтримки халатно віднісся до своїх службових, посадових обов`язків, грубо порушив вимоги керівних документів, статутів Збройних Сил України, інших нормативно-правових актів та самоусунувся від виконання своїх функціональних обов`язків з питань зберігання ввіреного йому майна служби РАО. Так, наслідком є втрата майна служби РАО та нанесення шкоди державі в розмірі 262 008,06 грн.
При цьому, вказана сума відшкодування 262008,06грн. розподілена частково: з підполковника ОСОБА_11 21.970, майора ОСОБА_27 НОМЕР_7 , майора ОСОБА_4 НОМЕР_8 , майора ОСОБА_6 НОМЕР_9 , капітана ОСОБА_1 174128,60 (з урахуванням коефіцієнту кратності 1741280,60).
Так зі змісту актів службового розслідування від 19.05.2017р. та 10.08.2020р. вбачається, що втрата зброї та приладів ймовірно відбулись восени 2016 року та в травні місяці 2017 року (акт службового розслідування від 19.05.2017р.) було встановлено нестачу по службі РАО майна (зброї) у роті вогневої підтримки на загальну суму 262008,06грн., однак оскаржуваний наказ військової частини НОМЕР_1 «Про притягнення капітана ОСОБА_1 до матеріальної відповідальності» №225 винесено відповідачем 21.08.2020р., з порушенням передбаченого статтею 4 Закону України №160-IX трирічного строку притягнення до матеріальної відповідальності, з дня виявлення завданої шкоди.
З огляду на встановлений судом факт порушення строку притягнення до матеріальної відповідальності, передбаченого статтею 4 Закону України №160-IX трирічного строку з дня виявлення завданої шкоди, суд вважає, що це є самостійною підставою для визнання протиправним та скасування оскаржуваного наказу командира Військової частини НОМЕР_1 №225 від 21.08.2020 року про притягнення капітана ОСОБА_1 до матеріальної відповідальності в розмірі 1 741 280,60 грн.
Крім того, суд звертає увагу, що оскаржуваний Наказ військової частини НОМЕР_1 від 21.08.2020р. №225 містить назву «Про притягнення капітана ОСОБА_1 до матеріальної відповідальності», проте п.1 вказаного наказу вирішено: «…утримувати по 20% з грошового забезпечення начальника відділення бойового управління військової частини НОМЕР_1 капітана ОСОБА_1 до повного відшкодування завданої шкоди державі в розмірі 1741280,60 грн…». Крім того, у вказаному Наказі від 21.08.2020р. №225 зазначено, що він прийнятий на підставі: «наказу командира військової частини НОМЕР_10 від 10.08.2020 року №44 «Про проведення службового розслідування»….», при цьому в матеріалах справи наявний наказ від 10.08.2020 року №44 «Про підсумки службового розслідування».
Таким чином, в оскаржуваному Наказі військової частини НОМЕР_1 від 21.08.2020р. №225 не співпадають та мають відмінності та неточності його зміст, мета, підстави його прийняття. При цьому, наказу яким вирішено притягнути позивача до матеріальної відповідальності відповідачем не надано, а оскаржуваним наказом лише виражено форму реалізації за наслідками притягнення до матеріальної відповідальності у виді утримання грошового забезпечення.
Разом з тим, щодо притягнення позивача до матеріальної відповідальності суд зазначає наступне.
Так зі змісту акту службового розслідування від 10.08.2020р. на підставі якого винесений оскаржуваний Наказ від 21.08.2020р. вбачається, що втрата зброї та приладів ймовірно відбулись восени 2016 року, при цьому чи під час переміщення військової частини до місця проведення відновлення боєздатності смт. Старичі Львівської області наприкінці вересня 2016 року, чим в смт. Черкаське коли здійснювалася погрузка техніки, речей та зброї яка прямувала до Львівської області у містечко "Ложне" для проведення бойового злагодження частини. Також у вказаному Акті зазначено, що додатковим службовим розслідуванням встановлено, що нестача (втрата) даної зброї мало місце в період з 29.11.2016р. по 19.05.2017р., коли батальйон виконував бойові завдання в зоні проведення антитерористичної операції на території Донецької області (смт.Нікольське Нікольського району). Також службовим розслідуванням чітко не встановлено неправомірними діями яких військовослужбовців спричинено втрату майна та осіб, дії чи бездіяльність яких сприяли наслідкам або створювали загрозу для їх спричинення, не встановлено причинний зв`язок між правопорушенням, з приводу якого було призначено службове розслідування та виконанням військовослужбовцями обов`язків військової служби. Натомість вказане службове розслідування містить суперечності, неточності та припущення, як щодо дати, місця, обставини так і осіб неправомірними діями яких спричинено втрату майна.
Таким чином, за результатами службового розслідування не встановлено, що втрата майна сталася виключно з вини позивача, не доведено коли та в результаті яких саме дій позивача завдано шкоду військовому майну, та що його поведінка була протиправною і перебувала у причинному зв`язку з настанням шкоди.
При цьому для притягнення особи до матеріальної відповідальності необхідна наявність чотирьох умов, з поміж них - вини у заподіянні шкоди, яка може бути у формі умислу або необережності.
Аналізуючи положення Закону України №160-IX, суд дійшов висновку, що обсяг матеріальної відповідальності (обмежена, повна чи підвищена) ставиться у залежність як від форми вини, так і від певних фактичних обставин, за якими власне визначається винуватість особи у заподіянні державі збитків, відповідно і міра вказаного виду юридичної відповідальності.
З урахуванням того, що законодавством чітко визначено необхідність встановлення вини в діях саме того військовослужбовця, який притягується до матеріальної відповідальності, та оскільки йдеться про застосування юридичної відповідальності до позивача, а тому суд вважає, що відповідачем мав би бути доведений склад правопорушення, вчиненого позивачем та наявність взаємозв`язку між діями останнього та заподіяною шкодою.
Проте дотримання вказаних вимог відповідачем не доведено, натомість як зазначено вище вказане службове розслідування містить суперечності, неточності та припущення, як щодо дати, місця, обставини так і осіб неправомірними діями яких спричинено втрату майна.
Таким чином відповідачем не доведено належними доказами, що позивач своїми діями чи бездіяльністю порушував установлений порядок обліку, зберігання, використання військового майна або не вжив належних заходів, передбачених законодавством, щодо запобігання розкраданню, знищенню чи псуванню, іншому незаконному витрачанню військового майна.
Відповідно до положень статей 73, 75 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.
Також, суд вважає за необхідне зазначити, що зі змісту частини 3 статті 3 Закону № 160-ІХ, яким регулюються спірні правовідносини, слідує що притягнення військовослужбовців до матеріальної відповідальності є можливим лише за одночасного дотримання чотирьох умов, а саме: 1) наявність шкоди; 2) протиправна поведінка особи у зв`язку з невиконанням чи неналежним виконанням нею обов`язків військової служби або службових обов`язків; 3) причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи і завданою шкодою; 4) вина особи в завданні шкоди.
За таких обставин, суд доходить висновку, що вина позивача в завданні шкоди та причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи і завданою шкодою, є також недоведеними, оскільки не підтверджуються належними та допустимими доказами.
На переконання суду, притягнення позивача до матеріальної відповідальності, вина якого не доведена належними та допустимими доказами не може вважатись результатом ефективного службового розслідування.
Частиною першою, другою статті 6 КАС України передбачено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
У розумінні Європейського суду з прав людини, викладеного у рішенні Суду від 06.12.1988 року у справі "Барбера, Мессегуе і Джабардо проти Іспанії", принцип презумпції невинуватості полягає в тому, що тягар доведення вини обвинуваченого покладається виключно на обвинувачення, а всі сумніви повинні тлумачитися на його користь. При цьому, принцип презумпції невинуватості є обов`язковим не лише для органів досудового розслідування чи судів, а й для будь-яких інших суб`єктів владних повноважень. Поширюється він не лише на прийняття такими суб`єктами певних рішень, а й на публічні висловлювання певних посадових осіб. Зокрема, у рішенні від 10.02.1995 року у справі "Аллене де Рібемон проти Франції", де заявник скаржився на порушення презумпції невинуватості міністром внутрішніх справ, який зробив публічну заяву з твердженням про винуватість заявника. У даному рішенні, Суд вказує на те, що заява про винуватість, з однієї сторони, спонукала громадськість повірити в неї, а з іншої випереджало оцінку фактів справи компетентними суддями. Отже, порушення статті 6 пункту 2 мало місце. Таким чином, сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою. Він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави, відтак жодна посадова особа не може навіть називати людину винуватою, підміняючи таким чином "доведення вини відповідно до закону", та перебираючи на себе функцію суду.
Викладене свідчить про відсутність підстав для притягнення останнього до матеріальної відповідальності, оскільки вказане застосовано за відсутності належних та достовірних доказів, а тому, суд дійшов висновку про протиправність наказу командира Військової частини НОМЕР_1 №225 від 21.08.2020 року про притягнення капітана ОСОБА_1 до матеріальної відповідальності.
Додатково суд звертає увагу, що згідно ч.5 ст.10 Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі», у разі притягнення особи, яка завдала шкоду, до кримінальної відповідальності відшкодування шкоди здійснюється шляхом пред`явлення військовою частиною, установою, організацією, закладом цивільного позову в кримінальному провадженні в порядку, встановленому законом.
Таким чином, відповідач не позбавлений права звернутися до винної особи із цивільним позовом в кримінальному провадженні, в порядку ч.5 ст.10 Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі».
Суд акцентує увагу на тому, що ч.2 ст.77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Однак, в ході судового розгляду справи відповідачем, як суб`єктом владних повноважень не доведено обґрунтованість та правомірність оскаржуваного позивачем рішення, а відповідно суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню.
Керуючись ст.ст.241-250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Адміністративний позов ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_11 ) до Військової частини НОМЕР_1 (адреса: АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_12 ) про визнання протиправним та скасування наказу в частині, - задовольнити.
Визнати протиправним та скасувати пункт 1 наказу командира Військової частини НОМЕР_1 №225 від 21.08.2020 року про притягнення капітана ОСОБА_1 до матеріальної відповідальності в розмірі 1 741 280,60 грн. (один мільйон сімсот сорок одна тисяча двісті вісімдесят гривень 60 копійок).
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.В. Турлакова