Справа № 638/603/21
Суддя: Щепіхіна В. В.
Дата ухвалення: 2021-03-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 638/603/21
Провадження № 2-а/638/97/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.03.2021 Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

Головуючого судді - Щепіхіної В.В.,

за участю секретаря - Шевченко І.В.,

позивача - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні зали судових засідань суду в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора взводу 1 роти 1 батальйону 1 Управління патрульної поліції в Харківській області Степанова Дмитра Ігоровича про скасування постанови ГАА № 242689 по справі про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить скасувати постанову ГАА № 242689 від 14.01.2021 по справі про адміністративне правопорушення, стягнути з відповідача судові витрати та компенсацію моральної шкоди у розмірі 250,00 грн.

В обґрунтування позову зазначає, що 14.01.2021 приблизно о 20:30 відносно нього було складено постанову серії ГАА № 242689 інспектором взводу 1 роти 1 батальйону 1 Управління патрульної поліції в Харківській області Степановим Дмитром Ігоровичем та притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.44-3 КУпАП, накладене грошове стягнення у розмірі 255 грн. Вважає, що розгляд справи та притягнення його до адміністративної відповідальності відбулося з порушенням закону у зв`язку з тим, що йому не роз`яснено права в повному обсязі, не враховані його пояснення з приводу порушення та не залучено до матеріалів адміністративної справи докази в обґрунтування його пояснень.

В судове засідання з`явився позивач, позов підтримав, просив його задовольнити в повному обсязі. Відповідач, належним чином повідомлений про розгляд справи, в судове засідання не з`явився, відзив на позов не надав, на виконання ухвали суду надав витребувані судом документи.

Заслухавши позивача, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази в їх сукупності, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що згідно постанови про адміністративне правопорушення серія ГАА № 242689 від 14.01.2021 позивач 14.01.2021 року о 19 год.30 хв. за адресою: м. Харків, вул.23 серпня, 33А в супермаркеті "Класс" перебував у приміщенні супермаркету без захисної маски на обличчі, яка б закривала ніс та рот, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.44-3 КУпАП.

Згідно ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

В матеріалах справи відсутні докази вчинення позивачем інкримінованого йому правопорушення, відповідач доказів вчинення позивачем правопорушення або пояснень з цього приводу суду не надав, до постанови також не додані докази, на підставі яких посадова особа, що склала постанову, встановила наявність правопорушення.

Суд зазначає, що конституційний принцип правової держави відповідно до рішення Конституційного Суду України №23-рп/2010 від 22.10.2010р. передбачає встановлення правопорядку, який повинен гарантувати кожному утвердження і забезпечення прав і свобод людини. Конституція України визначає основні права і свободи людини і громадянина та гарантії їх дотримання і захисту, зокрема: права і свободи людини і громадянина, закріплені в Конституції України, не є вичерпними; конституційні права і свободи не можуть бути скасовані; при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод; громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом; юридична відповідальність особи має індивідуальний характер; обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь; конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Частиною 1 ст.268 КУпАП встановлено, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Також суд зазначає, що відповідно до ч.2 ст.258 КУпАП - протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції. У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці «вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст.283 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач не підтвердив належними та допустимими доказами правомірність винесення ним постанови по справі про адміністративне правопорушення начебто вчинене позивачем 14.01.2021 року.

Відповідно до приписів ст.ст. 8, 9 КАС України усі учасники судового процесу є рівними перед законом і судом. Розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

У даній справі протокол, який є одним із основних джерел доказів, в силу норм закону не складався. Інших доказів, які б підтверджували факт скоєння позивачем інкримінованого правопорушення та наявності в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.44-3 КУпАП, відповідачем не надано.

Відповідно до ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги в частині скасування вищезазначеної постанови є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог в частині стягнення моральної шкоди з відповідача у розмірі 255 (двісті п`ятдесят п`ять) грн. суд зазначає наступне.

Згідно пунктів 3, 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 (зі змінами та доповненнями) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Згідно з частиною першою статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Разом з цим, статтею 1174 ЦК України передбачено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

За змістом статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

За загальним правилом, підставою виникнення зобов`язання про компенсацію моральної шкоди є завдання моральної шкоди іншій особі. Зобов`язання про компенсацію моральної шкоди, завданої особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади при здійсненні своїх повноважень, виникає за таких умов: 1) наявність моральної шкоди; 2) протиправність поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи, яка завдала моральної шкоди, та її результатом - моральною шкодою.

Застосовуючи статті 1173, 1174 ЦК України, суд має встановити: по-перше, невідповідність рішення, дії чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування чи відповідно їх посадової або службової особи вимогам закону чи іншого нормативного акта; по-друге, факт заподіяння цим рішенням, дією чи бездіяльністю шкоди фізичній або юридичній особі. За наявності цих умов є підстави покласти цивільну відповідальність за завдану шкоду саме на державу, Автономну Республіку Крим або орган місцевого самоврядування.

Відповідно до положень частини першої статті 77, частини першої статті 9 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, установлених цим Кодексом.

Виходячи із загальних засад доказування, у справах про відшкодування моральної шкоди, завданої органами державної влади та органами місцевого самоврядування, позивач повинен довести, які саме дії (рішення, бездіяльність) спричинили страждання чи приниження, яку саме шкоду вони заподіяли і який її розмір.

При цьому слід враховувати, що порушення прав людини чи погане поводження із нею з боку суб`єктів владних повноважень завжди викликають негативні емоції. Проте, не всі негативні емоції досягають рівня страждання або приниження, які заподіюють моральну шкоду. Оцінка цього рівня залежить від усіх обставин справи, які свідчать про мотиви протиправних дій, їх інтенсивність, тривалість, повторюваність, фізичні або психологічні наслідки та, у деяких випадках, стать, вік та стан здоров`я потерпілого.

У справах про відшкодування моральної шкоди, завданої органом державної влади або органом місцевого самоврядування, суд, оцінивши обставин справи, повинен встановити чи мали дії (рішення, бездіяльність) відповідача негативний вплив, чи досягли негативні емоції позивача рівня страждання або приниження, встановити причинно-наслідковий зв`язок та визначити співмірність розміру відшкодування спричиненим негативним наслідкам.

Оцінивши докази, що містяться в матеріалах справи, та встановивши обставини в частині вимог щодо стягнення моральної шкоди, суд дійшов висновку, що позивачем не доведено належним чином наявність моральної шкоди на тому рівні негативних емоцій, які б викликали страждання або приниження від дій посадової особи органу державної влади, який саме негативний вплив мали ці дії на позивача та яким доказами підтверджуються наслідки такого впливу, не встановлено причинно-наслідковий зв`язок між поведінкою особи, яка завдала моральної шкоди, та її результатом - моральною шкодою, тому в цій частині позовних вимог необхідно відмовити.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 8, 9, 77, 90, 139, 246, 255, 293 КАС України, ст.ст. 23, 1174 ЦК України,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до інспектора взводу 1 роти 1 батальйону 1 Управління патрульної поліції в Харківській області Степанова Дмитра Ігоровича про скасування постанови ГАА № 242689 по справі про адміністративне правопорушення задовольнити частково.

Визнати неправомірною та скасувати постанову ГАА № 242689 по справі про адміністративне правопорушення від 14.01.2021 року про застосування відносно ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255, 00 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.44-3 КУпАП.

Стягнути з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 454,00 грн.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження. Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складений 02.04.2021 року.

Головуючий суддя В.В. Щепіхіна