Справа № 520/15270/2020
Суддя: Чалий І.С.
Дата ухвалення: 2021-04-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2021 р. Справа № 520/15270/2020
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Чалого І.С.,

суддів: Катунова В.В. , Бершова Г.Є. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 11.01.2021, головуючий суддя І інстанції: Зоркіна Ю.В., м. Харків, повний текст складено 11.01.21 по справі № 520/15270/2020 за позовом ОСОБА_1 до Національного агентства з питань запобігання корупції

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (надалі ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Національного агентства з питань запобігання корупції, в якому просить визнати протиправними дії Національного агентства з питань запобігання корупції, що полягають у внесенні відомостей відносно ОСОБА_1 до Єдиного державного реєстру осіб, які вчинили корупційні або пов`язані з корупцією правопорушення та зобов`язати Національне агентство з питань запобігання корупції вилучити відомості відносно ОСОБА_1 з Єдиного державного реєстру осіб, які вчинили корупційні або пов`язані з корупцією правопорушення.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 12.02.2021 у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач зазначив, що встановлюючи наявність чи відсутність передбачених Положенням підстав для виключення про нього відомостей з Реєстру, замість дослідження правомірності саме внесення таких відомостей до Реєстру взагалі, суд першої інстанції неправильно визначив предмет дослідження, що і було покладено в основу відмови в задоволенні позову. Із посиланням на статтю 39 КУпАП України стверджує, що особа, яка згідно з вимогами цієї статті вважається такою, що не була піддана адміністративному стягненню, в правовому сенсі є такою, що раніше правопорушення не відбувала. Тобто факт притягнення особи до адміністративної відповідальності визнається державою не існуючим, а анульоване адміністративне покарання не повинно породжувати правових наслідків, обмежень прав і свобод людини у сфері конституційних, цивільних, сімейних, трудових та адміністративних правовідносин. Зважаючи на те, що в силу закону станом на вересень 2018 року він вважається таким, що не був підданий адміністративному стягненню, оскільки з дня закінчення виконання стягнення не вчинив нового адміністративного правопорушення, то підстав для внесення даних щодо нього до Реєстру, передбачені п. 2 Розділу ІІІ Положення, відсутні, а дії відповідача по внесенню про нього даних до Реєстру є протиправними. Суд першої інстанції мав дослідити наявність у відповідача законних підстав та повноважень для внесення відомостей щодо нього до Реєстру, переконатися у відсутності таких підстав та визнати такі дії відповідача протиправними. Вказує, що відповідачем не надано до суду доказів дотримання ним п. 2 Розділу ІІІ Положення в частині наявності підстав для внесення відомостей відносно нього до Реєстру та відповідач не довів факт та дату отримання електронної копії постанови Дзержинського районного суду м. Харкова від 23.06.2017 у справі № 638/5726/17.

Скориставшись правом відзиву на апеляційну скаргу, відповідач просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Відповідно до приписів ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) справа розглядається в порядку письмового провадження.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними у ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що постановою Дзержинського районного суду м. Харкова від 26.09.2017 позивача визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбаченого ч. 2 ст.172-7 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

За даними Єдиного державного реєстру судових рішень постанова суду набрала законної сили 26.09.2017.

Відомості про вчинене позивачем адміністративне корупційне правопорушення внесені до Єдиного державного реєстру осіб, які вчинили корупційні або пов`язані з корупцією правопорушення (а.с.5).

Не погодившись із діями відповідача про внесення відомостей про позивача до Єдиного державного реєстру осіб, які вчинили корупційні або пов`язані з корупцією правопорушення, у зв`язку з тим, що в силу приписів ст. 39 КУпАП він вважається таким, що не підданий адміністративному стягненню, позивач звернувся д суду.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що наявність в Єдиному державному реєстрі осіб, які вчинили корупційні або пов`язані з корупцією правопорушення відомостей про притягнення особи до відповідальності, не виключає застосування положень КУпАП стосовно того, що якщо особа, піддана адміністративному стягненню, протягом року з дня закінчення виконання стягнення не вчинила нового адміністративного правопорушення, то ця особа вважається такою, що не була піддана адміністративному стягненню, Реєстр лише містить інформацію про дані осіб, які вчинили, як в даному випадку позивач, корупційне правопорушення, але вважатися такою, що не була піддана адміністративному стягненню.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Правові та організаційні засади функціонування системи запобігання корупції в Україні, зміст та порядок застосування превентивних антикорупційних механізмів, правила щодо усунення наслідків корупційних правопорушень визначає Закон України "Про запобігання корупції".

Згідно ч.1 ст. 59 Закону України "Про запобігання корупції" відомості про осіб, яких притягнуто до кримінальної, адміністративної, дисциплінарної або цивільно-правової відповідальності за вчинення корупційних або пов`язаних з корупцією правопорушень, а також про юридичних осіб, до яких застосовано заходи кримінально-правового характеру у зв`язку з вчиненням корупційного правопорушення, вносяться до Єдиного державного реєстру осіб, які вчинили корупційні або пов`язані з корупцією правопорушення, що формується та ведеться Національним агентством. Відомості про осіб, які входять до особового складу органів, що провадять оперативно-розшукову або розвідувальну чи контррозвідувальну діяльність, належність яких до вказаних органів становить державну таємницю, та яких притягнуто до відповідальності за вчинення корупційних правопорушень, вносяться до розділу з обмеженим доступом Єдиного державного реєстру осіб, які вчинили корупційні або пов`язані з корупцією правопорушення.

Отже, Законом України "Про запобігання корупції" запроваджено створення Єдиного державного реєстру осіб, які вчинили корупційні або пов`язані з корупцією правопорушення, що формується та ведеться Національним агентством з питань запобігання корупції, як порталу, де міститься інформація про всіх фізичних та юридичних осіб, які вчинили корупційні правопорушення.

За допомогою вказаного порталу державою надано можливість перевірити наявність інформації про себе чи про інших осіб, які претендують на посади відповідального або особливо відповідального становища або посади з підвищеним корупційним ризиком; аналізувати інформацію для визначення сфери державної політики та посади з найбільшими корупційними ризиками; аналізувати відомості про юридичних осіб, до яких застосовано заходи кримінально-правового характеру через корупційні правопорушення, для якісного відбору контрагентів чи підрядників.

Згідно з пунктом 1 Розділу ХІІІ "Прикінцеві положення" Закону України "Про запобігання корупції" цей Закон набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування, та вводиться в дію через шість місяців з дня набрання ним чинності. При цьому, вперше Закон України "Про запобігання корупції" був офіційно опублікований у виданні "Голос України" 25 жовтня 2014 року.

З огляду на зазначене, положення Закону "Про запобігання корупції", пов`язані з регулюванням суспільних відносин в антикорупційній сфері, введені в дію 26 квітня 2015 року.

При цьому слід враховувати, що саме дата введення в дію Закону "Про запобігання корупції" є початком для виникнення, зміни чи припинення прав та обов`язків відповідних суб`єктів правовідносин.

Згідно з рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції від 01.02.2019 № 367 інформаційно-телекомунікаційну систему "Єдиний державний реєстр осіб, які вчинили корупційні або пов`язані з корупцією правопорушення" прийнято в постійну (промислову) експлуатацію з 00 год 00 хв 04.02.2019.

Отже, Єдиний державний реєстр осіб, які вчинили корупційні або пов`язані з корупцією правопорушення розпочав свою роботу 04.02.2019 та до нього мають бути внесені відомості про всіх осіб, які починаючи з дня набрання чинності Закону України "Про запобігання корупції" вчинили корупційні або пов`язаних з корупцією правопорушення та відомості про яких не були внесені раніше.

Оскільки позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за корупційне правопорушення, що підтверджується постановою Дзержинського районного суду м. Харкова від 23.06.2017 у справі № 638/5726/17 та визнається самим позивачем, в період після набрання чинності Закону України "Про запобігання корупції", то відомості щодо нього підлягають обов`язковому внесенню до Реєстру.

В апеляційній скарзі позивач стверджує, що силу статті 39 КУпАП станом на вересень 2018 року він вважається таким, що не був підданий адміністративному стягненню, оскільки з дня закінчення виконання стягнення не вчинив нового адміністративного правопорушення, тому підстави для внесення даних щодо нього до Реєстру, передбачені п. 2 Розділу ІІІ Положення, відсутні, а дії відповідача по внесенню про нього даних до Реєстру є протиправними.

Відхиляючи такі доводи заявника апеляційної скарги, колегія суддів зазначає таке.

Згідно ст.39 КУАП якщо особа, піддана адміністративному стягненню, протягом року з дня закінчення виконання стягнення не вчинила нового адміністративного правопорушення, то ця особа вважається такою, що не була піддана адміністративному стягненню. Повторне ж здійснення протягом року порушення аналогічних правил, за які передбачена адміністративна відповідальність, визнається обставиною, що обтяжує відповідальність за порушення таких правил із усіма наслідками, що випливають, у тому числі тягне застосування більш суворого адміністративного стягнення.

В той же час наявність в Єдиному державному реєстрі осіб, які вчинили корупційні або пов`язані з корупцією правопорушення відомостей про притягнення особи до відповідальності, не виключає застосування положень ст. 39 КУпАП, позаяк Реєстр лише містить інформацію про осіб, які вчинили, як в даному випадку позивач, корупційне правопорушення, але вважатися такою, що не була піддана адміністративному стягненню.

Дані Реєстру не можуть бути доказом того, чи є особа на будь-яку дату такою, що не була піддана адміністративному стягненню, оскільки така особа з огляду на норми КУпАП може вважатися такою, не була піддана адміністративному стягненню, але бути такою, що була притягнута до адміністративної відповідальності.

Отже, наявність у Реєстрі відомостей про осіб, яких притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення корупційних або пов`язаних з корупцією правопорушень, є лише підтвердженням існування факту притягнення особи до такої відповідальності. При цьому, законом не передбачено можливості не включення таких відомостей та/або виключення з Реєстру інформації, в зв`язку з тим, що станом на момент внесення таких відомостей сплив строк, встановлений статтею 39 КУпАП після якого особа вважається такою, що не була піддана адміністративному стягненню.

Відхиляючи доводи апеляційної скарги про порушення відповідачем порядку внесення відомостей про позивача до Єдиного державного реєстру осіб, які вчинили корупційні або пов`язані з корупцією правопорушення, колегія суддів зазначає таке.

Так, рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції від 09.02.2018 № 166 затверджено Положення про Єдиний державний реєстр осіб, які вчинили корупційні або пов`язані з корупцією правопорушення (далі - Положення).

Відповідно до п. 1 розділу І Положення вказаний нормативний акт визначає порядок формування, ведення Національним агентством з питань запобігання корупції Єдиного державного реєстру осіб, які вчинили корупційні або пов`язані з корупцією правопорушення (далі - Реєстр), та надання відомостей з нього.

Згідно з пунктом 3, 5 цього Положення електронна копія рішення суду про притягнення до кримінальної, адміністративної та цивільно-правової відповідальності особи за вчинення корупційного або пов`язаного з корупцією правопорушення надсилається Реєстратору відповідно до порядку надсилання електронних копій судових рішень щодо осіб, які вчинили корупційні або пов`язані з корупцією правопорушення, та щодо юридичних осіб, до яких застосовано заходи кримінально-правового характеру у зв`язку з вчиненням корупційного правопорушення. Реєстратор вносить до Реєстру відомості протягом трьох робочих днів з дня надходження з Державної судової адміністрації України до Національного агентства електронної копії рішення суду, яке набрало законної сили, з Єдиного державного реєстру судових рішень та засвідченої в установленому порядку паперової копії розпорядчого документа про накладення чи скасування розпорядчого документа про накладення дисциплінарного стягнення.

Колегія суддів звертає увагу на те, що відомості про вчинення позивачем корупційного правопорушення були включені до Реєстру після отримання від адміністратора Єдиного державного реєстру судових рішень згідно акта прийому - передачі від 19.03.2019 на оптичному носії Verbatim електронного архіву з електронними копіями судових рішень на виконання Наказу Державної судової адміністрації України та Національного агентства з питань запобігання корупції від 10 квітня 2018 року №167/54/18 "Про затвердження Порядку надсилання електронних копій судових рішень щодо осіб, які вчинили корупційні або пов`язані з корупцією правопорушення, та щодо юридичних осіб, до яких застосовано заходи кримінально-правового характеру у зв`язку з вчиненням корупційного правопорушення" (надалі - Наказ № №167/54/18) .

Колегія суддів уважає безпідставними доводи позивача в апеляційній скарзі про те, що відповідач за вказаним актом прийняв електронні копії судових рішень за інший період та те, що зі списку, що є додатком до акту не вбачається можливим встановити, електронні копії яких саме рішень передано, адже відповідно до п. 5, 7 Наказу № 167/54/18 при передачі електронних копій судових рішень забезпечується унікальність імен електронних файлів та здійснюється облік переданих та отриманих електронних файлів з метою їх звірки, а обов`язковим атрибутом при передачі пакету електронних копій судових рішень є електронний цифровий підпис. При цьому, відповідальність за автентичність переданих електронних файлів, що містять електронні копії судових рішень, несе адміністратор Єдиного державного реєстру судових рішень.

З огляду на матеріали справи (а.с. 24-27) електронна копія судового рішення щодо позивача передана на оптичному носії Verbatim електронним архівом з 283 електронними копіями відповідних судових рішень, зашифрованих з використанням сертифікату відкритого ключа кваліфікованого електронного підпису керівника відділу з питань обробки повідомлень про корупцію Департаменту організації роботи із запобігання та виявлення корупції НАЗК Балашової Людмили Віталіївни, за відповідним списком згідно додатку, від так колегія суддів не вбачає в цій частині порушень процедури передачі таких електронних копій судових рішень

В той же час окремі недоліки в роботі Реєстру та несвоєчасне надіслання до Національного агентства з питань запобігання корупції електронної копії судового рішення з Єдиного державного реєстру судових рішень не може бути підставою для відмови в внесенні інформації про вчинення позивачем корупційного правопорушення, а є підставою для застосування дисциплінарної відповідальності до осіб, які допустили несвоєчасне опрацювання інформації з такого Реєстру.

Щодо посилання позивача в апеляційній скарзі на те, що матеріали справи не містять доказів, які б підтвердили направлення йому відповідного повідомлення про включення відомостей про нього до Реєстру, колегія суддів зазначає таке.

Відповідно до п. 13 Положення реєстратор зобов`язаний протягом тридцяти робочих днів з дня внесення до Реєстру відомостей про фізичну особу, яка вчинила корупційне або пов`язане з корупцією правопорушення, повідомити таку особу про її права, визначені Законом України "Про захист персональних даних".

До матеріалів справи відповідачем долучено докази повідомлення позивача про внесення щодо нього відомостей до Реєстру, зокрема з копії направлення про повідомлення від 11.04.2019 № 20-36/27693/19 та копії повідомлення від 11.04.2019 № 20-36/27693/19, вбачається, що відповідачем виконані вимоги пункту 13 Положення.

В той же час з`ясування обставин того чи вчасно було надіслане вказане повідомлення (в межах тридцяти робочих днів) в контексті розгляду спірних правовідносин про правомірність включення відомостей про позивача до Реєстру не впливає на результат розгляду справи, оскільки як вже зазначалося раніше, несвоєчасне повідомлення про внесення до Реєстру відомостей про фізичну особу, яка вчинила корупційне або пов`язане з корупцією правопорушення, є підставою для притягнення винних осіб до дисциплінарної відповідальності, але не може бути підставою відмови для включенні такої інформації до Реєстру або виключення інформації з Реєстру.

Підсумовуючи викладене вище, колегія суддів ще раз акцентує увагу на тому, що відповідно до пункту II розділу II Положення підставою для внесення реєстратором відомостей про особу, яку притягнуто до відповідальності за вчинення корупційного або пов`язаного з корупцією правопорушення, є електронна копія рішення суду, яке набрало законної сили, з Єдиного державного реєстру судових рішень.

Враховуючи те, що постановою Дзержинського районного суду м. Харкова від 23.06.2017 у справі 638/5726/17 позивача визнано винним у вчиненні правопорушення, визначеного ч.2 ст.1727 КУпАП та електронна копія такого рішення направлена до відповідача з дотриманням та в порядку, передбаченому Наказом № 167/54/18, відповідачем правомірно внесені відомості до Реєстру про вчинення позивачем корупційного правопорушення. При цьому підстави для вилучення таких відомостей з урахуванням тих доводів, що вказані позивачем в позовній заяві та апеляційній скарзі, відсутні.

Отже, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність достатніх правових підстав для задоволення позовних вимог.

Згідно зі статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, колегія суддів, переглянувши постанову суду першої інстанції, дійшла висновку, що при прийнятті рішення суд першої інстанції дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 11.01.2021 по справі № 520/15270/2020 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя І.С. Чалий
Судді В.В. Катунов Г.Є. Бершов