Справа № 705/3597/17
Суддя: Піньковський Р. В.
Дата ухвалення: 2021-04-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №705/3597/17
2-а/705/22/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 квітня 2021 року Уманський міськрайонний суд Черкаської області, в складі:

головуючого судді Піньковського Р.В.

секретаря судового засідання Безвенюк Н.В.

за участю позивача ОСОБА_1

представника позивача Косменюка О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Умань справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Уманського міського відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Уманського міськрайонного суду Черкаської області з позовом про те, що 28 серпня 2017 року на його адресу з Уманського МВ ДВС ГТУЮ в Черкаській області надійшла постанова від 18.08.2017 року про накладення на нього адміністративного стягнення за порушення ст. 18813 КУпАП та ч. 1 ст. 76 Закону України «Про виконавче провадження».

Вважає що розгляд вказаних адміністративних матеріалів та винесена постанова були протиправними, оскільки постанова не відображає дійсних обставин справи, не вказано суть порушення, винесена з грубим порушенням чинного законодавства, зокрема статей 283 та 285 КУпАП, а тому підлягає скасуванню.

Так, після закінчення розгляду справи постанова йому не була оголошена та вручена, натомість була надіслана на його адресу в порушення встановлених законом строків, чим, на його думку, його цілеспрямовано було обмежено в можливості оскарження цієї постанови. У тексті постанови невірно зазначено його місце проживання, зазначений його ідентифікаційний код, при тому, що такого коду він не має.

Крім того, в оскаржуваній постанові вказано, що ним внесені завідомо неправдиві відомості в Декларацію про доходи та майно боржника фізичної особи, однак не вказано які саме відомості являються неправдивими.

У зв`язку із зазначеним, просить суд визнати причину пропущення строку оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення поважною, поновити такий строк.

Визнати дії в.о. начальника Уманського МВ ГТУЮ в Черкаській області Тицькун С.В. щодо складання постанови від 18 серпня 2017 року про накладення на нього, ОСОБА_1 , адміністративного стягнення у виді штрафу в сумі 1700,00 грн. за порушення ст. 18813 КУпАП, незаконними.

Визнати постанову від 18 серпня 2017 року про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 протиправною та скасувати її, а провадження по справі закрити.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, пояснив, що про наявність постанови державного виконавця про притягнення його до адміністративної відповідальності у виді штрафу йому стало відомо із постанови, яка була направлена на його адресу рекомендованим листом, який він фактично отримав 28.08.2017 року. Ознайомившись із вказаною постановою, зрозумів, що її винесено з порушенням чинного законодавства, тому вимушений був звернутися до суду за захистом своїх прав. Підставою для скасування постанови та визнання її неправомірною вважає той факт, що розгляд матеріалів було проведено без його участі, у постанові невірно внесені дані про його особу та не зазначено суть правопорушення, а саме незрозуміло, за який період він мав подати декларацію. Вважає, що ним не було вчинено адміністративне правопорушення, оскільки він у декларації відобразив інформацію, яка мала місце на момент подачі декларації.

Представник позивача Косменюк О.М. в судовому засіданні повністю підтримав позовні вимоги та думку довірителя. Також зазначив, що у справах про оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, яким є відповідач, обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на виключно відповідача. На його думку, при винесенні оскаржуваної постанови працівником ДВС не було досліджено дійсних обставин справи, оскільки зі змісту постанови не зрозуміло які ж неправдиві відомості були зазначені позивачем в Декларації про доходи та майно боржника, за який період та чого саме вони стосуються. Вказана постанова не мотивована, оскільки в ній відсутні посилання на будь-які докази, які б свідчили про обставини вчинення правопорушення, передбаченого ст. 18813 КУпАП. Натомість зазначив, що відомості у декларацію були внесені позивачем вірно, із зазначенням актуальної інформації станом на час подачі такої декларації, а саме на 04.08.2017 року. Доходів його довіритель ніяких на той час не отримував, оскільки його діяльність була призупинена в червні 2017 року, банківські рахунки дійсно існували, але на них не було власних коштів, оскільки на усі наявні у позивача рахунки було накладено арешт згідно рішення виконавчої служби, що було достеменно відомо державному виконавцю. Разом з цим представник позивача наголосив, що декларація передбачає зазначення саме вкладів чи інших активів у банках, а тому з огляду на зазначені обставини сам лише факт наявності арештованих рахунків не дає підстав вважати їх вкладами чи активами. У зв`язку із зазначеним, вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає до задоволення.

Представник відповідача Уманського міського відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) в судове засідання не з`явився, на адресу суду направили письмові пояснення, у яких зазначають про те, що позивачем було допущено адміністративне правопорушення, оскільки у поданій до відділу ДВС декларації ОСОБА_1 надав неправдиві відомості, а саме не зазначив суму одержаного доходу від підприємницької діяльності, не вказав про дохід від орендної плати, про відкриті рахунки у ряді банків, не зазначив ІНН та серію і номер паспорту. Про розгляд адміністративних матеріалів ОСОБА_1 повідомлявся і особисто, і шляхом направлення на його адресу рекомендованого повідомлення, більш того при розгляд адміністративних матеріалів ОСОБА_1 фактично був присутнім, надавав пояснення, але отримати копію постанови не мав бажання. В подальшому державним виконавцем здійснено заходи щодо примусового виконання оскаржуваної постанови, які ОСОБА_1 не оскаржувалися.

Суд, вислухавши думку позивача та його представника, вивчивши письмові матеріали справи, прийшов до наступного.

При вирішенні адміністративного позову щодо оскарження рішень, дії та бездіяльності суб`єкта владних повноважень суд у відповідності до положень ч. 3 ст. 2 КАС України перевіряє чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілям, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За приписами частини п`ятої статті 26 ЗаконуУкраїни «Про виконавче провадження» №1404-VІІІ від 02.06.2016 року (далі Закон №1404) виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 Закону №1404 встановлено, що за невиконання законних вимог виконавця, порушення вимог цього Закону, у тому числі за несвоєчасне подання або неподання звітів про відрахування із заробітної плати та інших доходів боржника, неподання або подання неправдивих відомостей про доходи і майновий стан боржника, ненадання боржником на вимогу виконавця декларації чи зазначення у декларації неправдивих відомостей або неповідомлення про зміну таких відомостей, неповідомлення боржником про зміну місця проживання (перебування) чи місцезнаходження або місця роботи (отримання доходів), а також за неявку без поважних причин за викликом виконавця, винні особи несуть відповідальність відповідно до закону.

Одночасно ст. 188-13 КУпАП передбачено, що невиконання законних вимог державного виконавця, приватного виконавця щодо усунення порушень законодавства про виконавче провадження, несвоєчасне подання або неподання звітів про відрахування із заробітної плати та інших доходів боржника, неподання або подання недостовірних відомостей про доходи і майновий стан боржника, ненадання на вимогу державного виконавця, приватного виконавця декларації про доходи та майно, що подається відповідно до ЗУ «Про виконавче провадження», чи зазначення у такій декларації неправдивих відомостей або неповідомлення про зміну відомостей, які зазначаються у декларації, неповідомлення боржником про зміну місця проживання чи місцезнаходження або місця роботи (отримання доходів), а також неявка без поважних причин за викликом державного виконавця, приватного виконавця тягнуть за собою накладення штрафу від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Судом достовірно встановлено, що 18 серпня 2017 року в.о. начальника Уманського міського відділу ДВС ГТУЮ в Черкаській області Тицькун С.В. винесено постанову, якою притягнуто ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за порушення ст. 188-13 КУпАП у виді штрафу у розмірі 1700,00 грн. Підставою притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності державний виконавець зазначає те, що в декларацію про доходи та майно боржника фізичної особи, подану державному виконавцю внесено завідомо неправдиві відомості.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Нормами статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України закріплено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Розділом XIV «Відповідальність у виконавчому провадженні» Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 року №512/5 (далі Інструкція), передбачено наступне:

протокол державного виконавця про вчинення особою адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 188-13 Кодексу України про адміністративні правопорушення, про адміністративне правопорушення державного виконавця розглядається начальником органу державної виконавчої служби у п`ятнадцятиденний строк з дня його одержання в порядку, визначеному Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. За відсутності зазначеної особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло письмове повідомлення про відкладення розгляду справи.

Постанова у справі про адміністративне правопорушення підписується начальником органу державної виконавчої служби, скріплюється печаткою та має відповідати вимогам до виконавчого документа, визначеним статтею 4 Закону.

Постанова у справі про адміністративне правопорушення оголошується негайно після закінчення розгляду справи. Копія постанови у справі про адміністративне правопорушення протягом трьох днів вручається під підпис або надсилається рекомендованим листом з повідомленням про вручення особі, стосовно якої винесено постанову, про що робиться відповідна відмітка у справі.

З огляду на зазначені норми законодавства суд вважає за необхідне зазначити, що в діях не вбачається порушення встановленої процедури щодо строків та порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення, оскільки порядок, визначений Інструкцією, був дотриманий.

Разом з цим суд бере до уваги, що відповідно до вимог ст. 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення. Постанова по справі про адміністративне правопорушення підписується посадовою особою, яка розглянула справу, а постанова колегіального органу - головуючим на засіданні і секретарем цього органу.

Пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 "Про практику застосування судами України законодавства по справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху і експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" встановлено, що зміст постанови повинен відповідати вимогам, передбаченим ст. ст. 283, 284 КУпАП. В постанові, зокрема, необхідно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, і зазначити мотиви відмови від інших доказів, на які посилається правопорушник, або вказаних останнім доводів.

У вказаному випадку в оскаржуваній постанові в.о. начальника Уманського МВ ДВС ГТУЮ в Черкаській області лише вказано, що нею встановлено, що боржником ОСОБА_1 внесено завідомо неправдиві відомості в декларацію про доходи боржника, у зв`язку з чим і було прийнято рішення про притягнення останнього до адміністративної відповідальності у виді штрафу. Однак в постанові не зазначено коли вказана декларація була подана державному виконавцю, в чому саме полягає неправдивість відомостей. Тобто, у вказаній постанові фактично відсутній опис обставин, установлених під час розгляду справи, зокрема не зазначено дату та місце, спосіб вчинення правопорушення та не відображено суть порушення. Крім того, у постанові не зазначені докази, на підставі яких зроблено висновок про наявність в діях ОСОБА_1 правопорушення, а лише формально зазначено фабулу порушення, передбачену КУпАП, що суперечить вимогам правової визначеності нормативного акту, а також вимогам до обґрунтованості рішення, прийнятого без урахування всіх обставин, що мають значення для його прийняття.

Таким чином, судом було встановлено, що оскаржувана постанова від 18 серпня 2017 року про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 не відповідає вищевказаним вимогам закону, яким повинно відповідати рішення у справі про адміністративне правопорушення, а тому така постанова є протиправною та такою, що підлягає скасуванню.

Під час розгляду судом даної адміністративної справи судом встановлено, що представник відповідача в судове засідання не з`явився, направив на адресу суду письмові пояснення, із викладенням заперечень проти нього, але доказів правомірності своїх дій та прийнятого рішення не надав.

Згідно з частиною 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно з ч.5 ст. 77 КАС України, якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ч.3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

У даному випадку відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, покладений на нього обов`язок доказування не виконано та не доведено правомірність та обґрунтованість оскаржуваного рішення з урахуванням вимог, встановлених частиною 2 статті 19 Конституції України та частиною 2 статті 2 КАС України, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позову, а саме в частині визнання постанови про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення протиправною та її скасування, а в іншій частині позовних вимог суд відмовляє.

Оскільки згідно інформації, наданої ДВС за результатом примусового виконання постанови в.о. начальника Уманського міського відділу ДВС ГТУЮ у Черкаській області Тицькун С.В. від 18.08.2017 року, яке здійснювалось в складі зведеного виконавчого провадження відносно боржника ОСОБА_1 , 06.03.2019 року було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п.9 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку з повним фактичним виконанням, то суд при вирішенні адміністративної справи не вбачає необхідності надіслати справу на новий розгляд.

Щодо вирішення питання про визнання поважною причину пропущення строку оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення та поновлення строку на оскарження суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно ч.2 ст.286 КАС України позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови).

Відповідно до ст.289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

З наявних матеріалів вбачається, що ОСОБА_1 не був присутній під час оголошення оскаржуваної постанови від 18.08.2017 року та вказана постанова не була вручена останньому, у зв`язку з чим 22.08.2017 року постанову було направлено у встановленому законом порядку рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу позивача. Фактично постанова була отримана позивачем 28.08.2017 року.

За таких обставин суд вважає, що наявні підстави для визнання поважною причини пропущення позивачем строку оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення, у зв`язку з чим строк на оскарження слід поновити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 5, 7-9, 72-79, 90, 241-247, 250, 255, 270, 271, 286 КАС України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Поновити ОСОБА_1 строк на оскарження постанови в.о. начальника Уманського міського відділу ДВС ГТУЮ у Черкаській області Тицькун С.В. від 18 серпня 2017 року про накладення адміністративного стягнення.

Визнати протиправною та скасувати постанову в.о. начальника Уманського міського відділу ДВС ГТУЮ у Черкаській області Тицькун Сніжани Валеріївни, від 18 серпня 2017 року про накладення адміністративного стягнення відносно ОСОБА_1 , якого притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.188-13 КУпАП у вигляді штрафу в сумі 1700 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VІІ Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Уманський міськрайонний суд Черкаської області.

Суддя: Р. В. Піньковський