Справа № 348/633/20
Суддя: Грещук Р. П.
Дата ухвалення: 2021-04-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 348/633/20

02 квітня 2021 року м. Надвірна

Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області

в складі: головуючого судді - Грещука Р.П.,

секретаря - Клекот Л.М.,

з участю: представника позивача, адвоката - Капака В.М.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Надвірна адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Рівненській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до Управління патрульної поліції в Рівненській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

Свої вимоги мотивує тим, що 08.04.2020 року відповідачем була винесена постанова серії ЕАК №2359289, згідно якої його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст. 122 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн.

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що він, 08.04.2020 року близько 15 год. 57 хв., керуючи автомобілем марки «RENAULT MEGANE SCENIC», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись в населеному пункті «Бабин» перевищив встановлені обмеження швидкості руху більше як на 50 км/год., а саме рухався зі швидкістю 118 км/год. Швидкість вимірювалася лазерним вимірювачем TRUCAN LT120/20 ТС0001147, чим порушив п. 12.4 ПДР України.

Вважає винесену постанову в справі про адміністративне правопорушення такою, що не відповідає вимогам закону та підлягає скасуванню. Зазначає, що своєї вини не визнає, адже жодного правопорушення він не вчиняв і швидкість руху не перевищував. У оскаржуваній постанові в графі «до постанови додається» нічого не вказано, тобто не надано посилання на відповідні докази.

Просить суд визнати протиправною та скасувати постанову серії ЕАК №2359289 від 08.04.2020 року в справі про адміністративне правопорушення про притягнення його до адміністративної відповідальності.

16.06.2020 року представник Управління патрульної поліції в Рівненській області подано відзив на адміністративний позов в якому вважає, адміністративний позов про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення таким, що не підлягає до задоволення. Зазначає, що з постанови серії ЕАК №2359289 від 08.04.2020 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 слідує, що він 08.04.2020 року о 15 год. 52 хв., керуючи автомобілем «RENAULT MEGANE SCENIC», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався по автодорозі М06 Київ-Чоп 311 км., перевищив встановлене обмеження швидкості руху більше як на 50 км/год., а саме в населеному пункті Бабин, позначеного дорожніми знаками 5.45,5.46 рухався зі швидкістю 118 км/год. Швидкість вимірювалася лазерним пристроєм TRUCAN LT120/20 ТС0001147. У відзиві звертає увагу на те, що позивач не заперечує сам факт вчинення правопорушення, а лише вказує про відсутність підтвердження належними та допустимими доказами. Позивачем не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про обґрунтованість заявлених позовних вимог. Сама незгода позивача щодо його притягнення до адміністративної відповідальності за ч.3 ст. 122 КУпАП не є підставою для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення та звільнення від адміністративної відповідальності. На їхню думку поліцейський правомірно розглянув справу на місці зупинки транспортного засобу особи правопорушника. Перевищення швидкості ОСОБА_1 підтверджується фотознімком та відеозаписом, здійсненим сертифікованим приладом лазерним вимірювачем TRUCAN LT120/20 ТС0001147, який вказаний у пункті 6 постанови серії ЕАК №2359289 від 08.04.2020 року, копії яких долучено до відзиву і є належними та допустимими доказами в справі про адміністративне правопорушення. Звертають увагу на те, що порушень стосовно неправильності встановлення чи невідповідності до ДСТУ4100:2014 дорожніх знаків чи дорожньої розмітки на даній ділянці дороги зафіксовано не було. Просять відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 в повному обсязі.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2 , адвокат Капак В.М. позов позивача підтримав з підстав, наведених в позовній заяві. Просив скасувати постанову серії ЕАК №2359289 в справі про адміністративне правопорушення від 08.04.2020 року. Зазначає, що до постанови про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 поліцейським не додано ніяких матеріалів, які б підтверджували факт вчинення останнім адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП. Натомість такі докази долучені до відзиву. Оптичний диск доданий до відзиву належним чином не оформлений. В переліку номерів зразків експертизи, на які розповсюджується дія експертного висновку не має номеру лазерного вимірювача TRUCAN LT120/20 ТС0001147. Крім того, долучений до відзиву сертифікат від 29.08.2012 року не містить конкретного номеру приладу вимірювання швидкості.

Представник відповідача УПП в Рівненській області в судове засідання повторно не прибув.

Про дату, час та місце розгляду даної справи відповідач повідомлявся судом заздалегідь та належним чином, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення, долучені до матеріалів справи, про причини неявки свого представника суд не повідомив.

Суд, вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, докази, надані сторонами на виконання вимог ст.77 КАС України, і на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обгрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для вирішення справи та за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні обставин справи, прийшов до наступного висновку.

Відповідно до ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень порушено її права, свободи або законні інтереси.

Згідно ст.6 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

В судовому засіданні встановлено, що постановою поліцейського УПП в Рівненській області лейтенантом поліції Островським В.Е. серії ЕАК №2359289 від 08.04.2020 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст. 122 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 510 грн., за те, що 08.04.2020 року о 15:52:47 на автодорозі МО6 Київ-Чоп 311 км. останній керуючи транспортним засобом, перевищив встановлені обмеження швидкості руху більше як на 50 км/год., а саме в населеному пункті «Бабин» позначеними дорожніми знаками 5.45,5.46 рухався зі швидкістю 118 км/год. Швидкість вимірювалася лазерним приладом TRUCAN LT120/20 ТС0001147, чим порушив п.12.4 ПДР України (а.с.2).

Однак, з постанови не вбачається, передбачених ст.251 КУпАП доказів щодо вчинення ОСОБА_1 порушень ПДР України.

Зокрема, як вбачається з позовної заяви позивач, 08.04.2020 року, дійсно рухався по населеному пункту «Бабин» на автомобілі марки «RENAULT MEGANE SCENIC», реєстраційний номер НОМЕР_1 , де був зупинений працівником поліції, який повідомив про те, що він перевищив швидкість руху і що дане правопорушення зафіксовано приладом TRUCAN LT120/20 ТС0001147і його швидкість нібито становила 118 км/год.

Як перевірено в судовому засіданні, що крім оскаржуваної постанови, жодних доказів вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч.3 ст.122 КУпАП, працівники поліції не наддали, натомість такі докази долучили до відзиву до адміністративного позову.

Також в оскаржуваній постанові не наведено доказів, на яких грунтується висновок посадової особи про встановлення факту вчинення правопорушень, що в цілому свідчить про відсутність належного обгрунтування наведених обставин та їх доведеність допустимими доказами.

Таким чином, при винесенні даної постанови про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності працівником поліції допущено ряд порушень вимог чинного законодавства та допущено його довільне трактування.

Крім того, як встановлено в судовому засіданні, позивач ОСОБА_1 , оспорював правопорушення, на яке вказував поліцейський, однак останній не продемонстрував йому покази приладу вимірювання швидкості.

Також, як встановлено судом, в оскаржуваній постанові в графі «до постанови додається» нічого не вказано, тобто не надано посилання на відповідні докази.

Згідно п.24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясувати всі обставини, перелічені у статтях 247 і 280 КУпАП, у тому числі шляхом допиту свідків та призначення експертиз.

Відповідно до науково-консультативного висновку за зверненням ученого секретаря Науково-консультативної ради при Вищому адміністративному суді України щодо наявності неоднозначної практики застосування судами положення статті 258 КУпАП згідно з яким, працівники національної поліції не мають права виносити постанови про накладення штрафу на учасників дорожнього руху без складання протоколу про адміністративне правопорушення за частиною першою, другою, та третьою статті 122 КУпАП. Справи про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 80, 81, 121126, 1271129, частинами першою, другою, третьою і четвертою статті 130 і статтею 139 (коли правопорушення вчинено водієм) цього Кодексу, можуть також розглядатися за місцем обліку транспортних засобів або за місцем проживання порушників (частина друга статті 276 КУпАП).

Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені Постановою КМУ від 10.10.2001 №1306. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із вимогами чинного законодавства.

Згідно п. 12.4 ПДР України у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Відповідно до п. 1.10 Правил дорожнього руху України населений пункт - забудована територія, в`їзди на яку і виїзди з якої позначаються дорожніми знаками 5.45, 5.46, 5.47, 5.48.

Згідно з положеннями Правил дорожнього руху України дані дорожні знаки мають такі значення:

5.45 "Початок населеного пункту". Найменування і початок забудови населеного пункту, в якому діють вимоги цих Правил, що визначають порядок руху в населених пунктах.

5.46 "Кінець населеного пункту". Місце, з якого на даній дорозі втрачають чинність вимоги цих Правил, що визначають порядок руху в населених пунктах.

Знаки 5.45 і 5.46 установлюються на фактичній межі забудови, яка прилягає до дороги.

5.47 "Початок населеного пункту". Найменування і початок забудови населеного пункту, в якому на даній дорозі не діють вимоги цих Правил, що визначають порядок руху в населених пунктах.

5.48 "Кінець населеного пункту". Кінець населеного пункту, позначеного знаком 5.47.

Отже, у населених пунктах організований інтенсивний дорожній рух, що вимагає підвищеної уваги до забезпечення безпеки на проїзній частині, тому в таких місцях на всіх ділянках доріг встановлено максимально допустиме обмеження швидкості руху в 50 км/год. Дане обмеження максимальної швидкості руху вводиться дорожнім знаком 5.45 «Початок населеного пункту» та знімається дорожнім знаком 5.46 «Кінець населеного пункту».

Відповідно до ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 40 Закону України «Про Національну поліцію» (далі - Закон №580-VIII) передбачено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: 1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Згідно ст.31 Закону №580-VIII, поліція може застосовувати превентивні заходи, зокрема, перевіряти документи особи, опитувати осіб, зупиняти транспортні засоби, застосовувати технічні прилади та технічні засоби, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Тобто, положення Закону №580-VIII надають право поліції використовувати інформацію відеозапису та фотокартки в якості речових доказів наявності або відсутності факту правопорушення.

Згідно оспорюваної постанови, позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності, у зв`язку з порушенням ПДР, зокрема, за перевищення встановленої швидкості руху в межах населеного пункту.

Відповідно до положень статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В оспорюваній постанові вказано, що швидкість автомобіля під керуванням позивача вимірювалась приладом TRUCAN LT120/20 ТС0001147. Отже, вимірювання швидкості руху ТЗ під керуванням позивача, встановлено відповідачем за допомогою відповідного технічного засобу, без впливу людського фактору.

Представником відповідача на підтвердження правомірності прийнятого рішення надано разом з відзивом суду фотознімок від 08.04.2020 року, здійснений сертифікованим приладом TRUCAN LT120/20 ТС0001147, на якому зафіксовано, що автомобіль з державним номерним знаком НОМЕР_1 рухався зі швидкістю 118 км/год.;копію свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки; копію експертного висновку №04/02/03-3008 від 27.09.2018 року; копію сертифікату про затвердження типу засобів вимірювальної техніки від 29.08.2012 року, оптичний носій з відеозаписами.

Разом з тим, слід зазначити, що з наданого представником відповідача фотознімку не вбачається того, що швидкість транспортного засобу позивача ОСОБА_1 , а саме автомобіля «RENAULT MEGANE SCENIC», реєстраційний номер НОМЕР_1 , яким керував позивач, вимірювалась в межах населеного пункту, та наявності на ділянці дороги, де було зупинено автомобіль під керуванням позивача: дорожніх знаків 5.45 чи 5.46 початок або закінчення населеного пункта.

Крім того, в оскаржуваній постанові зафіксовано час вчинення правопорушення 15:52:47, а з фотознімку вбачається, що правопорушення було вчинено в 15:45:38.

А отже, представником відповідача не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження наявності на вказаній ділянці дороги встановлених обмежень швидкості, та відповідно не доведено перевищення позивачем таких обмежень. Надані суду фотозображення вказаних обставин не підтверджують.

Є неналежним доказом і копія свідоцтва про повірку від 19.12.2020 року, оскільки з з долучених до відзиву матеріалів, а саме: експертного висновку від 27.08.2018 року та копії додатку до нього № 04/02/03-3008 від 27.09.2018 року серед номерів зразків об`єкта експертизи, на які розповсюджується дія експертного висновку не має вимірювального пристрою TRUCAN LT120/20 ТС0001147, яким було зафіксовано правопорушення вчинене позивачем ОСОБА_1 .

Також представником відповідача до відзиву надано оптичний диск з місця події (а.с. 44)

Відповідно до ч. 1 ст. 99 КАС України електронними доказами є інформація в електронній (цифровій) формі, що містить дані про обставини, що мають значення для справи, зокрема, електронні документи (текстові документи, графічні зображення, плани, фотографії, відео- та звукозаписи тощо), веб-сайти (сторінки), текстові, мультимедійні та голосові повідомлення, метадані, бази даних та інші дані в електронній формі. Такі дані можуть зберігатися, зокрема на портативних пристроях (картах пам`яті, мобільних телефонах тощо), серверах, системах резервного копіювання, інших місцях збереження даних в електронній формі (в тому числі в мережі Інтернет).

Згідно з ч. 2 ст. 99 КАС України електронні докази подаються в оригіналі або в електронній копії, засвідченій електронним цифровим підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис». Законом може бути визначено інший порядок засвідчення електронної копії електронного доказу.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронні довірчі послуги".

Надані відповідачем матеріали на оптичному диску підпадають під визначення електронного доказу, встановленого ст. 99 КАС України, отже, копії зазначених доказів мають бути засвідчені електронним цифровим підписом або мають бути надані суду в оригіналі, що також передбачає наявність на них, серед іншого ознак цифрового підпису автора.

Як встановлено судом на відеозаписі відсутній цифровий підпис як їх автора так і особи, уповноваженої на виготовлення даних копій.

Таким чином, наданий суду відеозапис з приладу TRUCAN не є допустимим доказом в розумінні ст. 74 КАС України.

Суд зауважує, що до матеріалів справи не надано носій, на який безпосередньо здійснений запис правопорушення (в даному випадку - прилад TRUCAN чи його носій даних), який відповідно до вимог вищенаведених норм Закону є оригіналом такого електронного доказу.

Суб`єкти владних повноважень мають право виносити постанови про адміністративне правопорушення, не передбачене ч.1 ст.258 КУпАП за місцем його вчинення, попередньо склавши протокол про адміністративне правопорушення. У випадках не складання такого протоколу постанова про адміністративне правопорушення підлягає скасуванню в порядку, визначеному законодавством.

Таким чином, під час оформлення матеріалів про адміністративне порушення за вчинення правопорушення, передбаченого ч.3 ст.122 КУпАП, обов`язково складається протокол про адміністративне правопорушення.

Внаслідок неналежного виконання службових обов`язків при фіксуванні факту адміністративного правопорушення, невстановлення всіх визначених законом обставин, які підтверджують чи спростовують вину особи, поліцейський виніс постанову у справі про адміністративне правопорушення.

Враховуючи наведене, суд вважає, що поліцейський необ`єктивно та без з`ясування всіх обставин не надавши жодного доказу їх вчинення, як того вимагає КУпАП, виніс постанову серії ЕАК №2359289 від 08.04.2020 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення.

Зазначені обставини в судовому засіданні не спростовані відповідачем по даній справі представником Управління Національної поліції в Рівненській області.

Статтею 251 КУпАП визначено перелік фактичних даних, згідно яких у встановленому законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної зідповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Як вбачається з матеріалів справи, до постанови не додано жодного доказу в розумінні ст.251 КУпАП, а відсутність таких доказів свідчить про недослідження обставин справи.

Зі змісту ст.77 КАС України випливає, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на яких грунтуються її вимоги та заперечення.

Оскільки відповідач по справі в силу норм ст.2 КАС України є суб`єктом владних повноважень, то застосуванню при розв`язанні спору підлягають норми ч.2 ст.77 КАС України, де зазначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

На переконання суду, в судовому засіданні не здобуто доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.3 ст.122 КУпАП, а в даній дорожній обстановці ОСОБА_1 діяв не всупереч ПДР України, а у відповідності до них.

Таким чином, на підставі наведеного, оцінюючи здобуті в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що дії відповідача Управління Національної поліції в Рівненській області в особі поліцейського лейтенанта поліції Островського В.Е., який виносив постанову серії ЕАК №2359289 від 08.04.2020 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді 510 грн. штрафу, є протиправними, а вказана постанова підлягає скасуванню із закриттям провадження в справі.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст.38, 268, 283 КУпАП, ст.ст.5-10, 77, 122, 210, 211, 241-246, 250, 268-270, 286 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Рівненській про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задоволити.

Постанову серії ЕАК №2359289 від 08.04.2020 року про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 у вигляді штрафу в розмірі 510 грн. по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі за ч.3 ст.122 КУпАП скасувати, а провадження у справі закрити.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана до Восьмого апеляційного адміністративного суду в порядку, визначеному ч.4 ст.286 КАС України через Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області.

Відповідно до п.3 розділу VI Прикінцевих положень КАС України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Суддя Грещук Р.П.

повний текст рішення

виготовлено 07.04.2021 року.