Справа № 560/5522/20
Суддя: Ватаманюк Р.В.
Дата ухвалення: 2021-04-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 560/5522/20

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Блонський В.К.

Суддя-доповідач - Ватаманюк Р.В.

08 квітня 2021 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Ватаманюка Р.В.

суддів: Полотнянка Ю.П. Драчук Т. О. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 26 листопада 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 (далі - позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (далі - відповідач) про визнання дій неправомірними, визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

І. КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ

Позивач 18.09.2020 звернувся із позовом до Хмельницького окружного адміністративного суду в якому просив:

- визнати неправомірними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області щодо неврахування довідки Хмельницького апеляційного суду № 01-17/203 від 28.07.2020 про суддівську винагороду судді Бондар В.В., при призначенні та перерахунку ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці;

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області № 16 від 13.08.2020 про призначення судді у відставці ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, виходячи з визначеного відповідачем "середньомісячного заробітку" в розмірі 47230 грн, без врахування довідки Хмельницького апеляційного суду №01-17/203 від 28.07.2020;

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області №16 від 16.09.2020 про перерахунок судді у відставці ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, виходячи з 50% від визначеного відповідачем "середньомісячного заробітку" в розмірі 47230 грн., без врахування довідки Хмельницького апеляційного суду № 01-17/203 від 28.07.2020.

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області здійснити ОСОБА_1 , як судді у відставці, перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, в розмірі 54% від розміру суддівської винагороди згідно із довідкою Хмельницького апеляційного суду про суддівську винагороду від 28.07.2020 №01-17/203, згідно якої розмір суддівської винагороди, яка враховується при призначенні щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці становить 173415 грн. (посадовий оклад 115610 грн., доплата за вислугу років-57805 грн.) з урахуванням фактично виплачених сум, починаючи з 29.07.2020, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

ІІ. ЗМІСТ СУДОВОГО РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 26.11.2020 позов задоволено.

Визнано неправомірними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області щодо неврахування довідки Хмельницького апеляційного суду № 01-17/203 від 28.07.2020 про суддівську винагороду судді Бондар В. В., при призначенні та перерахунку ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області № 16 від 17.08.2020 про призначення ОСОБА_1 довічного грошового утримання судді у відставці з 29.07.2020 в частині обрахування розміру довічного грошового утримання судді у відставці (80% від суми середньомісячного заробітку 47230 грн.).

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області № 16 від 16.09.2020 про перерахунок довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 в розмірі 23615 грн., (50% від суми середньомісячного заробітку 47230 грн.).

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати ОСОБА_1 до стажу, який дає право на призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, половини строку навчання за денною формою в Національній юридичній академії України імені Ярослава Мудрого з 01.09.1993 по 29.01.1996, що становить 2 роки чотири місяці 29 дні.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати ОСОБА_1 до стажу, який дає право на призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, період роботи з 01.03.1999 по 01.03.2002 на посаді консультанта Хмельницького міського суду, що становить 3 роки.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області провести перерахунок та виплату ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці виходячи з розміру 54 % суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, відповідно до довідки Хмельницького апеляційного суду про суддівську винагороду від 28.07.2020 №01-17/203, з урахуванням зарахованого стажу та без застосування обмеження, передбаченого законом про Державний бюджет України, починаючи з 29.07.2020.

Стягнуто на користь ОСОБА_1 судові витрати на сплату судового збору у розмірі 840,80 грн, за рахунок асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України Хмельницької області.

Допущено негайне виконання судового рішення в частині виплати щомісячного довічного грошового утримання судді у межах суми платежу за один місяць.

Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 має право на включення до стажу роботи на посаді судді половини строку навчання за денною формою у Національній юридичній академії України імені Ярослава Мудрого, що становить 2 роки 4 місяці 29 днів, відтак врахування такого стажу для визначення розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Також ОСОБА_1 має право на включення до стажу роботи на посаді судді періоду роботи на посаді консультанта Хмельницького міського суду, що становить 3 роки, та відповідно врахування такого стажу для визначення розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Враховуючи, що до стажу роботи, що дає право на одержання щомісячного довічного грошового утримання слід зарахувати половину строку навчання позивача у Національній юридичній академії України імені Ярослава Мудрого та період роботи на посаді консультанта Хмельницького міського суду, що становить 5 років 4 місяці 29 днів, о стаж позивача понад 20 років складає додаткові 2 роки, а тому ОСОБА_1 , має право на перерахунок призначеного їй щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 54% суддівської винагороди судді (50% + 4% за два додаткові роки) виходячи з розмірів грошового утримання судді, визначеного у довідці Хмельницького апеляційного суду про суддівську винагороду від 28.07.2020 №01-17/203.

При цьому обмеження розміру суддівської винагороди не відповідає Конституції України, тому не може бути застосоване до розрахунку довічного грошового утримання судді у відставці.

ІІІ. ДОВОДИ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позову повністю.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт вказав, що судом першої інстанції безпідставно не враховано те, що позивач звернулася 04.08.2020 із заявою щодо призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, довічне грошове утримання призначено з 29.07.2020, тобто на час дії Закону України "Про внесення змін до Закону України "Про державний бюджет України на 2020 рік" № 553-ІХ від 13.04.2020, яким передбачено обмеження, зокрема, суддівської винагороди у розмірі, що не перевищує 10 розмірів мінімальної заробітної плати встановленої на 1 січня 2020 року, тому підстави для виплати щомісячного довічного грошового утримання обчисленого без застосування норм зазначеного Закону відсутні.

Також вказано, що до обчислення щомісячного довічного грошового утримання зараховується лише стаж роботи на посаді судді. Половина строку навчання та робота на посаді консультанта Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області до стажу роботи на посаді консультанта Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області до стажу роботи на посаді судді не зараховується.

ІV. ВІДЗИВ НА АПЕЛЯЦІЙНУ СКАРГУ

Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому вказано, що у рішенні Конституційного Суду України від 28.08.2020 звернуто увагу на необхідність компенсування обмежень відповідними виплатами, оскільки суддівська винагорода є складовим елементом статусу судді, визначеного Конституцією України.

Крім того позивач просить постановити окрему ухвалу щодо умисних порушень посадовими особами відповідача закону, пов`язаних з перевищенням працівниками управління їх посадових обов`язків та зловживання такими при призначенні щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

V. РУХ СПРАВИ У СУДІ АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЇ

Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 18.01.2021 апеляційну скаргу залишено без руху.

29.01.2021 до суду надійшла заява про усунення недоліків апеляційної скарги.

Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 03.02.2021 відкрито апеляційне провадження у справі.

Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 10.03.2021 справу призначено до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження на 31.03.2021.

Згідно з п.3 ч.1 ст.311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Враховуючи, що рішення суду першої інстанції прийняте у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, а в матеріалах справи достатньо доказів для прийняття законного і обгрунтованого рішення, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження на підставі п.3 ч.1 ст.311 КАС України.

VІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

ОСОБА_1 . Указом Президента України від 11.11.2003 №1286/2003 призначена на посаду судді Хмельницького міського суду Хмельницької області, Указом Президента України від 23.03.2004 №358/2004 переведена на роботу на посаду судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області, постановою Верховної Ради України від 08.10.2009 №1633-УІ обрана суддею цього ж суду безстроково.

Рішенням Вищої ради правосуддя від 25.06.2020 №1969/0/15-20 ОСОБА_1 звільнено з посади судді Хмельницького апеляційного суду у відставку.

Згідно із даним рішенням позивач має достатній для звільнення у відставку стаж роботи, визначений відповідно до статей 116, 137 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", а також абз. 4 пункту 34 розділу XII "Прикінцевих та перехідних положень" цього Закону в редакції Закону України "Про Вищу раду правосуддя".

23.07.2020 суддю ОСОБА_1 виключено зі штату суду у зв`язку з подачею заяви про відставку.

04.08.2020 позивач звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області з заявою про призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці відповідно до Закону України "Про судоустрій і статус суддів", надавши, у тому числі, довідку про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області № 16 від 17.08.2020 ОСОБА_1 призначено довічне грошове утримання судді у відставці з 29.07.2020 в розмірі 37784 грн., (80% від суми середньомісячного заробітку 47230 грн.).

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області № 16 від 16.09.2020 ОСОБА_1 здійснено перерахунок довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 23615 грн., (50% від суми середньомісячного заробітку 47230 грн.).

Позивач не погодившись з такими діями та рішеннями відповідача, звернулася з даним позовом до суду.

VІІ. ПОЗИЦІЯ СЬОМОГО АПЕЛЯЦІЙНОГО АДМІНІСТРАТИВНОГО СУДУ

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції за такими доводами.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 3 ст. 142 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016 № 1402-VIII (далі - Закон № 1402-VIII) щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

Відповідно до ч. 3 ст. 135 Закону №1402-VIII базовий розмір посадового окладу судді місцевого суду становить 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.

У підпункті 4 пункту 24 розділу ХІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №1402-VIII зазначено, що розмір посадового окладу судді, крім зазначеного у пункті 23 цього розділу, становить, зокрема, з 1 січня 2020 року для судді місцевого суду - 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.

Пункт 25 розділу ХІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №1402-VIII, який складається з двох абзаців, визначав різні підходи до умов призначення та виплати довічного грошового утримання суддям у відставці залежно від проходження або не проходження ними процедури кваліфікаційного оцінювання. Також цей пункт передбачав застосування до вирішення цих питань різних законів про судоустрій та різних розрахункових величин, що ставило суддів у відставці у нерівне становище.

Рішенням Конституційного Суду України від 18.02.2020 у справі №2-р/2020 було визнано неконституційним пункт 25 розділу XII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №1402-VIII. У зазначеному рішенні Конституційний Суд України вказав на те, що щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці має бути співмірним із суддівською винагородою, яку отримує повноважний суддя. У разі збільшення розміру такої винагороди перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці має здійснюватись автоматично. Встановлення різних підходів до порядку обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів порушує статус суддів та гарантії їх незалежності.

Пунктом 3 резолютивної частини цього рішення Конституційного Суду України передбачено, що положення Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 №1402-VIII зі змінами, які визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Отже, з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення від 18.02.2020 №2-р/2020 Закон №1402-VIII про судоустрій не містить норм, які б по-різному визначали порядок обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці.

Оскільки право на відставку у позивача виникло після вступу в дію Закону №1402-VIII, порядок призначення їй довічного грошового утримання та його розміри регулюються положеннями частини 3 статті 142 Закону №1402-VIII, відповідно до якої щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

Відповідно до абзацу 4 пункту 34 Розділу XII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №1402-VIII судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).

Пунктом 11 Перехідних положень Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 07.07.2010 № 2453-VI (далі - Закон №2453-VI) в редакції чинній до 28.03.2015, судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом.

До набрання чинності Законом №2453-VI (2010 року) зазначені правовідносини регулювались Законом України від 15.12.1992 № 2862-ХІІ "Про статус суддів" (далі - Закон № 2862-ХІІ, Закон 1992 року) а також окремими підзаконними актами.

Згідно з абз. 2 пункту 3-1 постанови Кабінету Міністрів України від 03.09.2005 №865 "Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів", яка була чинна після призначення позивача на посаду судді, до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів.

Відповідно до статті 1 Указу Президента України від 10.07.1995 №584/95 "Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів" у редакції станом на час призначення ОСОБА_1 , на посаду судді вперше, до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах.

Отже, законодавством, яке діяло на момент набрання чинності Законом № 2453-VI (2010 року), було передбачене право суддів на зарахування до стажу, який дає право на відставку та одержання щомісячного довічного грошового утримання, половини строку їх навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів.

Зазначене підтверджується також і положеннями Закону України "Про Вищу раду правосуддя" від 21.12.2016 №1798-VIII, яким були внесені зміни до Закону України "Про судоустрій і статус суддів", зокрема, пункт 34 Прикінцевих та перехідних положень доповнений абзацом 4 такого змісту: "Судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання)".

Аналогічні висновки викладені Верховним Судом у постановах від 19.06.2018 у справі № 243/4458/17, від 05.12.2019 у справі №592/2737/17, від 24.03.2020 у справі № 227/766/17 та вірно враховані судом першої інстанції.

За таких обставин колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що ОСОБА_1 має право на включення до стажу роботи на посаді судді половини строку навчання за денною формою у Національній юридичній академії України імені Ярослава Мудрого, що становить 2 роки 4 місяці 29 днів, а тому і врахування такого стажу для визначення розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Щодо незарахування відповідачем до стажу позивача періоду роботи на посаді консультанта Хмельницького міського суду слід вказати наступне.

Згідно ч. 2 ст. 137 Закону №1402-VІІІ (в редакції, яка діє з 05.08.2018) до стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді.

Аналіз вказаної норми у взаємозв`язку з абзацом четвертим пункту 34 розділу XII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України №1402-VІІІ дає підстави для висновку, що в зв`язку з набранням чинності Законом України "Про внесення змін та доповнень до Закону України "Про судоустрій і статус суддів", та Закону України "Про Вищий антикорупційний суд", яким внесено зміни до статті 137 Закону №1402-VІІІ, суддям додатково, до стажу роботи, що дає право на відставку, підлягає зарахуванню стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді.

Аналогічна правова позиція викладена в рішенні Верховного Суду в складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 22.11.2018, яке залишено без змін постановою Великої палати Верховного Суду від 30.05.2019 у справі №9901/805/18.

У вказаному рішенні Велика Палата Верховного Суду, крім іншого, зазначила, що частину другу статті 137 Закону №1402-УIII (в редакції, яка діє з 05.08.2018) потрібно тлумачити таким чином, що до стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності) судді у сфері права, який вимагається законом як мінімальний для набуття таким суддею права для призначення на посаду судді на дату такого призначення, оскільки вказана норма закону призвела до покращення правового становища суддів, надавши їм можливість зараховувати до стажу роботи на посаді судді їхній стаж (досвід) роботи (професійної діяльності) у сфері права тривалістю, яка вимагалась законом для призначення на посаду судді станом на дату призначення їх на посаду.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України "Про статус суддів" (в редакції, чинній на дату призначення позивача на посаду судді Хмельницького міського суду Хмельницької області) суддею міг бути громадянин України, який має стаж роботи в галузі права не менше трьох років.

Таким чином судом першої інстанції вірно вказано, що ОСОБА_1 має право на включення до стажу роботи на посаді судді періоду роботи на посаді консультанта Хмельницького міського суду, що становить 3 роки, відтак врахування такого стажу для визначення розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Враховуючи наведене, до стажу роботи, що дає право на одержання щомісячного довічного грошового утримання слід зарахувати половину строку навчання позивача у Національній юридичній академії України імені Ярослава Мудрого з 01.09.1993 по 29.01.1996, та період роботи з 01.03.1999 по 01.03.2002 на посаді консультанта Хмельницького міського суду, що становить 5 років 4 місяці 29 днів, отже стаж позивача понад 20 років складає додаткові 2 роки.

Відтак колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивач має право на перерахунок призначеного їй щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 54% суддівської винагороди судді (50% + 4% за два додаткові роки) виходячи з розмірів грошового утримання судді, визначеного у довідці Хмельницького апеляційного суду про суддівську винагороду від 28.07.2020 №01-17/203.

Стосовно виплати позивачу довічного утримання із застосуванням обмеження, встановленого статтею 29 Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік", суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 130 Конституції України розмір винагороди судді встановлюється законом про судоустрій. Конституційний Суд України неодноразово висловлював правову позицію щодо незалежності суддів, зокрема їх належного матеріального забезпечення, незаконності зміни розмірів суддівської винагороди, рівня довічного грошового утримання суддів у відставці (рішення Конституційного Суду України від 24.06.1999 № 6-рп/99, від 20.03.2002 № 5-рп/2002, від 01.12.2004 № 19-рп/2004, від 11.10.2005 № 8-рп/2005, від 18.06.2007 № 4-рп/2007, від 22.05.2018 № 10-рп/2008, від 11.03.2020, від 18.02.2020 № 2-р/2020).

У цих рішеннях Конституційний Суд України зазначив, у тому числі те, що однією з конституційних гарантій незалежності суддів є особливий порядок фінансування судів; конституційний статус судді передбачає достатнє матеріальне забезпечення судді як під час здійснення ним своїх повноважень (суддівська винагорода), так і в майбутньому у зв`язку з досягненням пенсійного віку (пенсія) чи внаслідок припинення повноважень і набуття статусу судді у відставці (щомісячне довічне грошове утримання); суддівська винагорода є гарантією незалежності судді та невід`ємною складовою його статусу; зменшення органом законодавчої влади розміру посадового окладу судді призводить до зменшення розміру суддівської винагороди, що, у свою чергу, є посяганням на гарантію незалежності судді у виді матеріального забезпечення та передумовою впливу як на суддю, так і на судову владу в цілому.

Наведені положення Конституції України та юридичні позиції Конституційного Суду України свідчать про те, що законодавець не може свавільно встановлювати або змінювати розмір винагороди судді, у тому числі виплати судді у відставці, використовуючи свої повноваження як інструмент впливу на судову владу.

На думку суду, обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, виходячи з розміру суддівської винагороди, протиправно обмеженого не на підставі спеціального Закону України "Про судоустрій і статус суддів", а на підставі іншого закону, суперечить Конституції України, стаття 130 якої передбачає, що розмір винагороди судді встановлюється виключно законом про судоустрій.

Суд звертає увагу на те, що вказана стаття Конституції України не допускає будь-якого розширеного тлумачення її змісту, а тому не дозволяє суб`єктам владних повноважень, у тому числі законодавцю на власний розсуд застосовувати будь-які інші підходи до визначення розміру суддівської винагороди в обхід спеціального закону про судоустрій.

Закон України № 553-ІХ від 13.04.2020 про внесення змін до Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" щодо обмеження розміру суддівської винагороди не відповідав Конституції України, тому не міг бути застосований до розрахунку довічного грошового утримання судді у відставці.

Колегія суддів звертає увагу на рішення Конституційного Суду України від 28.08.2020 №10-р/2020, яким визнано неконституційними вказані положення частини першої і третьої статті 29 Закону України від 14.11.2019 № 294-IX "Про Державний бюджет України на 2020 рік"; абзацу дев`ятого пункту 2 розділу II "Прикінцеві положення" Закону України від 13.04.2020 № 553-IX "Про внесення змін до Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік".

При цьому, Конституційний Суд України зазначив, що обмеження відповідних виплат є допустимим за умов воєнного або надзвичайного стану. Однак такого роду обмеження має запроваджуватися пропорційно, із встановленням чітких часових строків та в жорсткій відповідності до Конституції та законів України.

Таке обмеження також може застосовуватися й до суддів, однак після закінчення терміну його дії підстави для їх застосування втрачені у зв`язку з цим обмеженням, а кошти необхідно компенсувати відповідними виплатами, оскільки суддівська винагорода є складовим елементом статусу судді, визначеного Конституцією України.

Таким чином суд апеляційної інстанції дійшов висновку необхідність обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання позивача без застосування вказаного обмеження.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність, з метою повного та належного захисту прав позивача, вийти за межі позовних вимог шляхом:

визнання неправомірними дій відповідача щодо неврахування довідки Хмельницького апеляційного суду № 01-17/203 від 28.07.2020 при призначенні та перерахунку позивачу щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці; визнання протиправним та скасування рішення відповідача № 16 від 17.08.2020 року про призначення ОСОБА_1 довічного грошового утримання судді у відставці з 29.07.2020 в частині обрахування розміру довічного грошового утримання судді у відставці; визнання протиправним та скасування рішення відповідача № 16 від 16.09.2020 про перерахунок довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 в розмірі 23615 грн.;

зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати позивачу до стажу, який дає право на призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, половини строку навчання за денною формою в Національній юридичній академії України імені Ярослава Мудрого, період роботи на посаді консультанта Хмельницького міського суду та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області провести перерахунок та виплату ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці виходячи з розміру 54 % суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, відповідно до довідки Хмельницького апеляційного суду про суддівську винагороду від 28.07.2020 №01-17/203, з урахуванням зарахованого стажу та без застосування обмеження, передбаченого законом про Державний бюджет України, починаючи з 29.07.2020.

Стосовно клопотання позивача про постановлення окремої ухвали, слід зазначити наступне.

Згідно ст. 249 КАС України суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним суб`єктам владних повноважень для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону.

У разі необхідності суд може постановити окрему ухвалу про наявність підстав для розгляду питання щодо притягнення до відповідальності осіб, рішення, дії чи бездіяльність яких визнаються протиправними.

Суд може постановити окрему ухвалу у випадку зловживання процесуальними правами, порушення процесуальних обов`язків, неналежного виконання професійних обов`язків (в тому числі якщо підписана адвокатом чи прокурором позовна заява містить суттєві недоліки) або іншого порушення законодавства адвокатом або прокурором.

В окремій ухвалі суд має зазначити закон чи інший нормативно-правовий акт (у тому числі його статтю, пункт тощо), вимоги яких порушено, і в чому саме полягає порушення.

Таким чином, окрема ухвала є способом реагування суду на випадки виявлення порушення законності та правопорядку, які не можуть бути усунені ним самостійно при вирішенні адміністративного спору з використанням представлених адміністративним процесуальним законом засобів.

При цьому, перевіривши матеріали справи та доводи позивача викладені у вказаному клопотанні, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для постановлення окремої ухвали, а тому клопотання позивача про постановлення окремої ухвали задоволенню не підлягає.

VІІІ. ВИСНОВОК ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

За таких обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийняв обґрунтоване рішення щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог, з`ясував всі обставини справи, які мають значення для її вирішення та не допустив порушення норм матеріального і процесуального права, що вказує на безпідставність доводів апелянта.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно ч. 6 ст. 139 КАС України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Враховуючи відсутність підстав для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції, то підстав для зміни розподілу судових витрат немає.

Відповідно до ч. 5 ст. 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

відмовити ОСОБА_1 у задоволенні клопотання про постановлення окремої ухвали.

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 26 листопада 2020 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили відповідно до ст. 325 КАС України та оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий Ватаманюк Р.В.

Судді Полотнянко Ю.П. Драчук Т. О.