Справа № 560/7253/20
Суддя: Тарновецький І.І.
Дата ухвалення: 2021-04-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 560/7253/20
УХВАЛА

07 квітня 2021 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Тарновецького І.І. розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Хмельницької міської ради про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Управління праці та соціального захисту населення Хмельницької міської ради, в якому просить визнати протиправними дії відповідача, щодо недоплати ОСОБА_1 щорічної грошової допомоги до 05 травня за 2015 рік та за період з 2017 по 2020 роки відповідно до положень ст. 13 "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" та зобов`язати відповідача здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 суми щорічної грошової допомоги до 05 травня за 2015 рік за період з 2017 по 2020 роки у розмірі 5 мінімальних пенсій за віком, з урахуванням раніше виплачених сум.

Ухвалою від 18.11.2020 суд відкрив провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження.

Ухвалою від 18.11.2020 суд зупинив провадження в адміністративній справі до набрання чинності рішенням Верховного Суду у зразковій справі №440/2722/20.

Ухвалою від 15.03.2021 поновлено провадження у справі.

В ході розгляду справи згідно ухвали від 15.03.2021 залишив позовну заяву без руху з підстав пропуску строку звернення до суду.

Від позивача на виконання ухвали суду від 15.03.2021 надійшла заява, в якій позивач просить визнати поважними причини пропуску строку звернення до адміністративного суду в частині позовних вимог щодо щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2015-2019 роки та поновити пропущений строк.

В обґрунтування пропуску строку зазначає, що фактично дізнався про порушення його права на отримання допомоги в встановлених законом розмірах за всі періоди виплати 03.11.2020, отримавши відмову Управління праці та соціального захисту населення Хмельницької міської ради, оформлену листом від 03.11.2020 №8919. Передумовою звернення до відповідача стала отримана з офіційних видань інформація про рішення Конституційного Суду України від 27.02.2020 №3-рп/2020 у справі №1-247/2018, тому вважає, що до суду звернувся в межах шестимісячного строку.

Вирішуючи питання дотримання строку звернення до суду позивача, суд враховує наступне.

Відповідно до частини 1 статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно з частиною 2 статті 122 КАС України, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Таким чином, законодавством регламентовано чіткі строки звернення до суду з адміністративним позовом, перебіг яких починається з дня, коли особа дізналась або повинна була дізнатися про порушення свого права або законного інтересу, що обумовлено метою досягнення юридичної визначеності у публічно-правових відносинах та дисциплінуванням учасників адміністративного судочинства щодо своєчасної реалізації їх права на захист.

Початок шестимісячного строку визначено альтернативно - це день, коли особа дізналася, або повинна була дізнатись про порушення. Зазвичай ці два моменти збігаються, але це не обов`язково. Тому, при визначенні початку цього строку суд з`ясовує момент, коли особа фактично дізналася або мала реальну можливість дізнатися про наявність відповідного порушення (рішення, дії, бездіяльність), а не коли вона з`ясувала для себе, що певні рішення, дії чи бездіяльність стосовно неї є порушенням. Аналогічна правова позиція зазначена у постанові Верховного суду від 05.08.2018 по справі №810/384/17.

Отже, законодавством передбачено, що у разі, якщо особа мала реальну можливість дізнатись про порушення свого права, перебіг строку обчислюється саме з моменту, коли особа повинна була дізнатись про відповідне порушення її прав.

Підставою для звернення до суду з даним позовом слугували протиправні, на думку позивача, дії відповідача щодо недоплати йому допомоги до 5 травня за 2015-2019 роки.

Відповідно до частини 5 статті 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі, який визначається Кабінетом Міністрів України в межах бюджетних призначень, встановлених законом про Державний бюджет України.

Згідно з статтею 17-1 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" особи, які не отримали разової грошової допомоги до 5 травня, мають право звернутися за нею та отримати її до 30 вересня відповідного року, в якому здійснюється виплата допомоги.

З огляду на наведене, перебіг строку звернення особи до суду з позовною вимогою про визнання протиправною бездіяльності щодо ненарахування щорічної разової допомоги в необхідному розмірі на підставі Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" необхідно обраховувати з 30 вересня відповідного поточного року.

Аналогічна позиція суду узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними в постанові від 06.02.2018 у справі №607/7919/17, а саме, що 30 вересня поточного року - це встановлений законом кінцевий строк, до якого могла бути здійснена виплата вказаної допомоги і до якого позивач міг очікувати на отримання більшої суми, ніж та, яка була йому нарахована.

Строк звернення до суду з позовними вимогами про визнання протиправною бездіяльності щодо ненарахування щорічної разової допомоги в необхідному розмірі за 2015 - з 30.09.2015, за 2016 - з 30.09.2016, за 2017 - з 30.09.2017, за 2018 - з 30.09.2018, за 2019 - з 30.09.2019, за 2020 - з 30.09.2020.

Зазначеним також заперечується посилання позивача на рішення Конституційного Суду України від 27.02.2020 №3-рп/2020 у справі №1-247/2018 та на лист Управління праці та соціального захисту населення Хмельницької міської ради від 03.11.2020.

Отже, про порушення своїх прав на отримання визначеної законом разової грошової допомоги до 5 травня як учаснику бойових дій за 2015-2019 роки, позивач повинен був дізнатися у 2015-2019 році відповідно.

Водночас, з вказаним адміністративний позовом до суду позивач звернувся лише у 2020 році, пропустивши шестимісячний строк звернення до суду в частині позовних вимог щодо визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання відповідача здійснити перерахунок та виплату йому щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2015-2019 роки.

З урахуванням положень статей 122, 123 КАС України обов`язок доказування поважності причин пропуску строку звернення до суду покладений на позивача.

Причина пропуску строку звернення до суду із адміністративним позовом може вважатися поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: 1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

Тобто, поважними причинами можуть визнаватися лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами.

Відповідно до частини 1 статті 121 КАС України, суд за заявою учасника справи може поновити пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Обґрунтовуючи причини пропуску строку звернення до суду з цим позовом, позивач посилається на рішення Конституційного Суду України від 27.02.2020 по справі №1-247/2018, яким визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), окреме положення пункту 26 розділу VI "Прикінцеві та перехідні положення" Бюджетного кодексу України у частині, яка передбачає, що норми і положення статей 12, 13, 14, 15 та 16 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" (Відомості Верховної Ради України, 1993, №45, с.425) застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Разом з тим, відповідно Закону України "Про Конституційний Суд України" рішення Конституційного Суду України набирає законної сили з дня його ухвалення, та не поширюється на правовідносини, що існували до його прийняття. Визнання Конституційним Судом України неконституційними законів, інших актів або їх окремих положень відповідно до частини 2 статті 152 Конституції України, статті 91 Закону України "Про Конституційний Суд України" тягне втрату цими нормативними актами чинності з дня ухвалення рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Таким чином, оскільки рішення Конституційного Суду України мають ретроспективну дію, прийняття Конституційним Судом України рішення від 27.02.2020 не може бути обґрунтованою підставою для поновлення строку звернення до суду з позовними вимогами за 2015-2019 роки.

Отож, вказані позивачем в заяві підстави для поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду є неповажними.

Також, суд не знаходить інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, так як позивач інших причин не повідомляв, зокрема на виконання вимог ухвали суду, та не надав доказів щодо цього, тому наступає наслідок, визначений частиною 3 статті 123 КАС України, згідно якої, якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Отже, враховуючи встановлене, суд після відкриття провадження у справі виявив, що адміністративний позов в частині правомірності розміру виплаченої допомоги до 5 травня у 2015-2019 роки поданий після закінчення строків, установлених законом, і підстави, вказані позивачем у заяві, визнані судом неповажними, тому немає підстав для поновлення строку звернення до адміністративного суду, як наслідок позовну заяву в цій частині необхідно залишити без розгляду.

Разом з тим, відповідно до приписів статті 171 КАС України, суд вважає за необхідне розгляд справи в частині здійснення перерахунку та виплати щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2020 продовжити.

Керуючись частиною 3 статті 123, частиною 14 статті 171, статтями 248, 256, 294 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Хмельницької міської ради в частині правомірності розміру виплаченої допомоги до 5 травня у 2015-2019 роках залишити без розгляду.

Розгляд справи за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Хмельницької міської ради в частині здійснення перерахунку та виплати щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2020 продовжити за правилами спрощеного позовного провадження.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання.

Головуючий суддя /підпис/ І.І. Тарновецький
"З оригіналом згідно" Суддя І.І. Тарновецький