Справа № 380/7123/20
Суддя: Качмар Володимир Ярославович
Дата ухвалення: 2021-04-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2021 рокуСправа № 380/7123/20 пров. № А/857/1438/21
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

судді-доповідача Качмара В.Я.,

суддів Большакової О.О., Затолочного В.С.,

при секретарі судового засідання Хомича О.Р.

розглянувши у відкритому судовому в м.Львові апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 16 листопада 2020 року (суддя Кедик М.В., м.Львів, повний текст складено 19 листопада 2020 року) у справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльність, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Військової частини НОМЕР_1 (далі в/ч НОМЕР_1 ) в якому просив:

визнати протиправною бездіяльність відповідача, що полягає у не проведенні нарахування та виплати позивачу індексації грошового забезпечення у період з 01.01.2016 по 26.04.2016 включно, із врахуванням базового місяця для нарахування йому індексації - січень 2008 року;

зобов`язати в/ч НОМЕР_1 нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення у період з 01.01.2016 по 26.04.2016 включно, із врахуванням базового місяця для нарахування йому індексації - січень 2008 року у сумі 9043,37 грн;

визнати протиправною бездіяльність в/ч НОМЕР_1 , що полягає у не проведенні нарахування та виплати ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період з 2015 року по 2016 рік;

зобов`язати в/ч НОМЕР_1 нарахувати та виплатити грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період з 2015 року по 2016 рік, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби 26.04.2016;

визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо непроведення 26.04.2016 остаточного розрахунку при звільненні з військової служби позивачу ;

- зобов`язати в/ч НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середній розмір грошового забезпечення за час затримки розрахунку при звільненні з в/ч НОМЕР_1 за період з 27.04.2016 по дату винесення рішення у справі.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 16 листопада 2020 року позов задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність в/ч НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період з 2015 по 2016 роки. Зобов`язано в/ч НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію за невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період з 2015 по 2016 роки виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби 25.04.2016. Визнано протиправною бездіяльність в/ч НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати позивачу індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 25.04.2016. Зобов`язано в/ч НОМЕР_1 нарахувати та виплати ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 25.04.2016 включно, з врахуванням січня 2008 року як базового місяця. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись із ухваленим рішення, його в частині задоволених позовних вимог щодо нарахування та виплати індексації грошового забезпечення оскаржив відповідач, який із покликанням на неправильне застосування норм матеріального та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог в цій частині відмовити.

В апеляційній скарзі із покликанням на окремі обставини справи вказує, що проведення індексації перебуває у прямій залежності від фінансових ресурсів відповідних бюджетів та не може виходити за їх межі. З 01.01.2016 грошове забезпечення військовослужбовцям було значно збільшено за рахунок збільшення розмірів їх грошової винагороди. У межах наявного фінансового ресурсу можливості виплати індексації грошового забезпечення військовослужбовців з 2016 року у Міністерства оборони України (далі МОУ) не було, а тому у відповідача відсутня бездіяльність щодо невиплати індексації грошового забезпечення.

Позивач відзиву на апеляційну скаргу не подав.

Учасники справи в судове засідання не з`явились, про дату час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, а тому, апеляційний суд, відповідно до частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС), вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності учасників справи, без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позов, в частині що стосується оскаржуваних вимог в/ч НОМЕР_1 , суд першої інстанції виходив з того, що оскільки за період з 01.01.2016 по 26.04.2016 відповідач протиправно, без наявності для цього обґрунтованих підстав не нараховував належним чином відповідно до чинного законодавства та не виплачував позивачу індексацію грошового забезпечення, його слід зобов`язати вчинити відповідні дії, з метою відновлення порушених прав позивача.

Такі висновки суду першої інстанції є частково вірними, з таких міркувань.

Відповідно до частини першої статті 308 КАС суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Рішення суду в частині задоволених позовних вимог щодо нарахування та виплати грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період з 2015 по 2016 роки не оскаржується, а тому суд апеляційної інстанції не має права робити правові висновки щодо цієї частині рішення.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи те, відповідно до наказу начальника 3 спеціального відділу Військової служби правопорядку (по стройовій частині) від 15.04.2016 №89 капітана ОСОБА_1 , помічника начальника штабу 3 спеціального відділу Військової служби правопорядку з 25.04.2016 виключено зі списків особового складу та всіх видів забезпечення (а.с.50).

29.07.2020 представник ОСОБА_1 звернувся до відповідача з запитом від про нарахування та виплату грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій за 2015-2015 роки, індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 26.04.2016, із врахуванням базового місяця січень 2008 року (а.с.16-17).

Листом від 11.08.2020 №1463/01-40 в/ч НОМЕР_1 повідомила, що на підставі роз`яснення директора Департаменту фінансів МОУ від 04.01.2016 №248/3/9/1/2 у зв`язку із внесенням змін до постанови Кабінету Міністрів України (далі КМУ) від 17.07.2003 №1078 «Про затвердження Порядку проведення індексації грошових доходів населення» (далі Постнаова №1078, Порядок №1078 відповідно), у якому було визначено, що індексацію грошового забезпечення не нараховувати до окремого роз`яснення, у в/ч НОМЕР_1 нарахування та виплата індексації грошового забезпечення не проводилось з 01.01.2016 по лютий 2018 року. У межах наявного фінансового ресурсу можливості виплати індексації грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України у січні 2016 - лютому 2018 року у МОУ не було. Стосовно виплати індексації за період з 01.01.2016 по 26.04.2016, повідомлено, що у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення у січні 2016 року, базовим місяцем для нарахування індексації за період з 01.01.2016 по 01.02.2018 (підвищення грошового забезпечення з 01.03.2018) вважається січень 2016 року. Так як індекс споживчих цін перевищив поріг інфляції у травні 2016 року, індексація мала б нараховуватись починаючи з червня 2016 року. Таким чином, підстав для нарахування індексації з 01.01.2016 по 26.04.2016 не було (а.с.18).

За приписами частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положеннями статті 1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» (далі - Закон №1282-ХІІ; в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) визначено, що індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Згідно зі статтею 2 Закону №1282-ХІІ індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення).

Статтею 4 Закону №1282-ХІІ визначено, що індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка.

Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону.

Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті.

Підвищення грошових доходів населення, у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін.

У разі якщо грошові доходи населення підвищено з урахуванням прогнозного рівня інфляції випереджаючим шляхом, при визначенні обсягу підвищення грошових доходів у зв`язку із індексацією враховується рівень такого підвищення у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Постановою №1078 затверджено Порядок проведення індексації грошових доходів населення, яким визначені правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення.

Відповідно до пункту 1 Порядку №1078 він визначає правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення і поширюється на підприємства, установи та організації незалежно від форми власності і господарювання, а також на фізичних осіб, що використовують працю найманих працівників.

Згідно з пунктом 2 Порядку №1078 індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, зокрема, грошове забезпечення військовослужбовців, поліцейських, осіб рядового і начальницького складу, посадових осіб митної служби.

Відповідно до пункту 4 Порядку №1078 сума індексації грошових доходів громадян визначається як результат множення грошового доходу, що підлягає індексації, на величину приросту індексу споживчих цін, поділений на 100 відсотків.

Пунктом 5 Порядку №1078 визначено, що у разі підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків. Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення. Сума індексації у місяці підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу.

З огляду на невиплату позивачу індексації, суд першої інстанції дійшов вірного до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог щодо нарахування та виплати індексації позивачу за період з 01.01.2016 по 26.04.2016.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції приймає до уваги доводи скаржника про те, що розрахунок індексації грошового забезпечення є компетенцією органу з якого звільнено позивача, як органу, в якому останній проходив службу і який виплачував йому грошове забезпечення. Саме на відповідача за наявності законних підстав покладається обов`язок нарахувати та виплатити позивачу індексації грошового забезпечення.

Згідно Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980 на 316-й нараді, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Здійснюючи судочинство Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) неодноразово аналізував наявність, межі, спосіб та законність застосування дискреційних повноважень національними органами, їх посадовими особами. Зокрема, в рішенні ЄСПЛ від 17.12.2004 у справі «Педерсен і Бодсгор проти Данії» зазначено, що здійснюючи наглядову юрисдикцію, суд, не ставлячи своїм завданням підміняти компетентні національні органи, перевіряє, чи відповідають рішення національних держаних органів, які їх винесли з використанням свого дискреційного права, положенням Конвенції та Протоколів до неї. Суд є правозастосовчим органом та не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймати замість нього рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень.

У рішенні ЄСПЛ від 02.06.2006 у справі «Волохи проти України» (заява № 23543/02) при наданні оцінки повноваженням державних органів суд виходив з декількох ознак, зокрема щодо наявності дискреції. Так, суд вказав, що норма права є «передбачуваною», якщо вона сформульована з достатньою чіткістю, що дає змогу кожній особі - у разі потреби за допомогою відповідної консультації - регулювати свою поведінку. «…надання правової дискреції органам виконавчої влади у вигляді необмежених повноважень було б несумісним з принципом верховенства права. Отже, закон має з достатньою чіткістю визначати межі такої дискреції, наданої компетентним органам, і порядок її здійснення, з урахуванням законної мети даного заходу, щоб забезпечити особі належний захист від свавільного втручання».

Тобто, під дискреційним повноваженням слід розуміти компетенцію суб`єкта владних повноважень на прийняття самостійного рішення в межах, визначених законодавством, та з урахуванням принципу верховенства права.

Зміст компетенції органу виконавчої влади складають його повноваження - певні права та обов`язки органу діяти, вирішуючи коло справ, визначених цією компетенцією. В одних випадках це зміст прав та обов`язків (право діяти чи утримуватися від певних дій). В інших випадках органу виконавчої влади надається свобода діяти на свій розсуд, тобто оцінюючи ситуацію, вибирати один із кількох варіантів дій (або утримуватися від дій) чи один з варіантів можливих рішень.

У даній справі індексація грошового забезпечення не була нарахована та виплачена позивачеві.

Тобто, питання про те, який базовий місяць буде використаний відповідачем при нарахуванні індексації є передчасним, оскільки у цій частині права позивача ще не порушені.

За таких обставин, слід вказати, що у даному випадку повноваження щодо обрахунку індексації, в тому числі, щодо визначення базового місяця для такого нарахування, у відповідності до положень Порядку №1078 та Закону №1282-XII, покладається на відповідача, а тому, підстави для зобов`язання останнього здійснити розрахунок індексації позивача з урахуванням базового місяця «січень 2008 року» відсутні.

Вказані висновки щодо вирішення аналогічного у цій справі питання узгоджуються із позицією Верховного Суду, що викладена у постанові від 15 жовтня 2020 року у справі №240/11882/19.

На підставі викладеного, апеляційний суд погоджується із висновками суду першої інстанції щодо визнання протиправною бездіяльність в/ч НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 25.04.2016 та зобов`язання нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення за вказаний період. Однак, зважаючи на наведені вище висновки безпідставним в цій частині задоволених вимог є необхідність врахування базового місяця для нарахування індексації січня 2008 року.

Тому у цій частині рішення суду підлягає зміні шляхом зобов`язання в/ч НОМЕР_1 нарахувати та виплати ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 25.04.2016 включно, без зазначення положення про врахування січня 2008 року як базового місяця для нарахування індексації.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду в частині задоволених позовних вимог, не спростовують і не дають підстав для його скасування та відмови у задоволені цієї частини позовних вимог.

Відповідно до частини четвертої статті 317 КАС зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

Підсумовуючи, враховуючи вимоги наведених правових норм, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що при ухваленні оскаржуваного судового рішення суд першої інстанції, правильно встановив обставини справи, проте з урахуванням наведеного вище дійшов помилкового висновку щодо необхідності врахуванням січня 2008 року як базового місяця при проведені нарахування та виплати індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 24.04.2016, а тому апеляційну скаргу слід задовольнити частково.

Керуючись статтями 308, 310, 315-317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 задовольнити частково.

Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 16 листопада 2020 року змінити, виклавши абзац п`ятий резолютивної частини цього рішення у такій редакції: «Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплати ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 1 січня 2016 року по 25 квітня 2016 року включно.».

В решті рішення Львівського окружного адміністративного суду від 16 листопада 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС.

Суддя-доповідач В. Я. Качмар
судді О. О. Большакова
В. С. Затолочний
Повне судове рішення складено 8 квітня 2021 року.