Справа № 560/1167/21
Суддя: Салюк П.І.
Дата ухвалення: 2021-04-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 560/1167/21
РІШЕННЯ

іменем України

09 квітня 2021 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Салюка П.І.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "КОМІСАВТО" до Подільської митниці Держмитслужби про визнання протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

ТОВ "КомісАвто" звернулося до суду з адміністративним позовом до Подільської митниці Держмитслужби, в якому просить суд:

визнати протиправним та скасувати Рішення про коригування митої вартості № UА401160/2020/000521/1 від 03 грудня 2020 року та Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UА401160/2020/01035 від 03 грудня 2020 року;

стягнути з відповідача судові витрати.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 03 грудня 2020 року до Подільської митниці ДМС було подано митну декларацію № UA401160/2020/037803 якою було задекларовано для митного оформлення автомобіль легковий марки VOLKSWAGEN, TOURAN, ідентифікаційний номер транспортного засобу (номер кузова/шасі, VIN код): НОМЕР_1 за митною вартістю: 2598,18 євро (EUR) = 2450 вартість автомобіля + складові митної вартості. Що у національній валюті України становило 89159,20 грн. (курс Євро: 34,316 грн.).

Позивач вказує, що 03 грудня 2020 року Подільською митницею ДМС була надана картка відмови в прийнятті митної декларації № UA401160/2020/01035, якою було відмовлено у митному оформленні (випуску) автомобіля, з причин: "Неподання до митного оформлення документів, які підтверджують числове значення складових митної вартості у відповідності до вимог п. 3 та 4 ст. 53 МК України та винесено рішення про коригування митної вартості від 03 грудня 2020 року № UA401160/2020/000521/1. Відповідно до пункту 2 частини 6 статті 54 Митного кодексу України в митному оформленні відмовлено.

Також 03 грудня 2020 року Подільською митницею ДМС було прийнято рішення про коригування митної вартості товарів № UA401160/2020/000521/1, відповідно до якого було скориговано митну вартість автомобіля з 2598,18 Євро до 3000 Євро. (У національній валюті це становило коригування з 89159, 20 грн. до 102 948 грн. 00 коп.).

ТОВ "КомісАвто" не погоджується з рішенням Подільської митниці ДМС про коригування митної вартості та вважає його протиправним та таким, що підлягає скасуванню, тому звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Ухвалою суду від 04 лютого 2021 року відкрито провадження в адміністративній справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін.

22 лютого 2021 року відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якому заперечує щодо задоволення адміністративного позову та зазначає, що до митного оформлення уповноваженою особою позивача надано документи, які не повністю підтверджують заявлену вартість автомобіля. Такі обставини виключали можливість перевірки числового значення заявленої митної вартості та обумовлювали необхідність запитувати від декларанта додаткові документи та відомості. Надані декларантом додаткові документи, виявлену розбіжність не усунули, тому відповідно до частини 6 статті 54 МКУ відповідачем винесено рішення про коригування митної вартості.

15 березня 2021 року представником позивача на адресу суду направлено відповідь на відзив, в якій позивач не погодився із позицією відповідача, викладеною у відзиві.

Крім цього, представник позивача у відзиві заявив клопотання про розгляд справи з викликом сторін.

Надаючи правову оцінку заявленому клопотанню, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 12 КАС України, адміністративне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного).

Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.

Частиною 3 статті 257 КАС України встановлено, що при вирішенні питання про розгляд справи за правилами спрощеного або загального позовного провадження суд враховує: 1) значення справи для сторін; 2) обраний позивачем спосіб захисту; 3) категорію та складність справи; 4) обсяг та характер доказів у справі, в тому числі чи потрібно у справі призначати експертизу, викликати свідків тощо; 5) кількість сторін та інших учасників справи; 6) чи становить розгляд справи значний суспільний інтерес; 7) думку сторін щодо необхідності розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Враховуючи наведене вище, суд вважає, що складність даної справи, характер спірних правовідносин та предмет доказування не входить до категорії справ, які необхідно розглядати за правилами загального позовного провадження, а тому суд вважає, що у задоволенні клопотання про розгляд справи в порядку загального провадження слід відмовити.

23 березня 2021 року від представника відповідача на адресу суду надійшли заперечення в яких останній вказав, що не погоджується з позицією позивача, викладеною у відповіді на відзив та просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, з`ясувавши всі обставини справи, перевіривши їх дослідженими доказами, суд дійшов наступних висновків.

Суд встановив, що 20 грудня 2019 року між ТОВ "КомісАвто", як покупцем (Україна) та компанією "Klassen Automobile", як продавцем (Федеративна республіка Німеччина) був укладений контракт купівлі-продажу транспортних засобів № 20/12/19 відповідно до якого, позивач придбав у продавця транспортні засоби на умовах визначених контрактом та специфікаціями.

Відповідно до специфікації № 5 від 11 листопада 2020 року компанія "Klassen Automobile" зобов`язалася передати позивачу, на умовах попередньої оплати, чотири транспортних засоби на загальну суму 9 200 Євро,: 1. VOLKSWAGEN TOURAN, VIN № НОМЕР_2 вартістю 1950 Євро; 2.VOLKSWAGEN TOURAN, VIN № НОМЕР_1 вартістю 2450 Євро; 3. VOLKSWAGEN TOURAN VIN НОМЕР_3 вартістю 2450 Євро; 4. VOLKSWAGEN TOURAN VIN НОМЕР_4 вартістю 2350 Євро.

За вказані транспортні засоби було сплачено кошти на суму 9 200 Євро в безготівковому порядку, що підтверджується платіжним дорученням № 49 від 13 листопада 2020 року.

Відповідно до рахунку від 16 листопада 2020 року ТОВ "КомісАвто" придбано в Федеративній республіці Німеччина у компанії "Klassen Automobile" автомобіль легковий марки VOLKSWAGEN, модель TOURAN. ідентифікаційний номер транспортного засобу (номер кузова/шасі, VIN код): НОМЕР_1 та сплатило за нього 2450 євро (EUR), що підтверджується контрактом 20/12/19, рахунком/договором купівлі-продажу 2020/036 від 16 листопада 2020 року; платіжним дорученням № 49 від 13 листопада 2020 року.

03 грудня 2020 року ТОВ "КомісАвто" до Подільської митниці ДМС було подано митну декларацію № UA401160/2020/037803 якою було задекларовано для митного оформлення автомобіль легковий марки VOLKSWAGEN, TOURAN, ідентифікаційний номер транспортного засобу (номер кузова/шасі, VIN код); НОМЕР_1 за митною вартістю: 2598, 18 євро (EUR) = 2450 вартість автомобіля + складові митної вартості. Що у національній валюті України становило 89159,20 грн. (курс Євро: 34,316 грн.).

На підтвердження заявленої митної вартості декларантом було надано, наступні документи: Рахунок - проформа (Proforma invoice) б/н від 11.11.2020; Рахунок-фактура (інвойс) 2020/036 від 16.11.2020; Автотранспортна накладна б/н від 27.11.2020; Декларація про походження товару 2020/036 від 16.11.2020; Свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_5 від 12.05.2014; Свідоцтво про реєстрацію транспортного 3acoбy ZBI НОМЕР_6 від 11.03.2016; Платіжний документ, що підтверджує вартість товару № 49 від 13.11.2020; Калькуляція транспортних витрат б/н від 03.12.2020; Документ, що підтверджує вартість перевезення товару № 3 від 26.11.2020; Зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу товарів № 20/12/19 від 20.12.2019; Доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) № 2 від 11.09.2020; Доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) № 3 від 11.09.2020; Доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) № 4 від 11.11.2020; Доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) № 5 від 11.11.2020; Договір (контракт) про перевезення № 3 від 26.11.2020; Копія митної декларації країни відправлення 20PL402010Е1471035 від 27.11.2020.

03 грудня 2020 року Подільською митницею ДМС була надана картка відмови в прийнятті митної декларації № UA401160/2020/01035, якою було відмовлено у митному оформленні (випуску) автомобіля, з причин: "Неподання до митного оформлення документів, які підтверджують числове значення складових митної вартості у відповідності до вимог п. 3 та 4 ст. 53 МК України винесено рішення про коригування митної вартості від 03 грудня 2020 року № UA401160/2020/000521/1. Відповідно до пункту 2 частини 6 статті 54 Митного кодексу України в митному оформленні відмовлено".

03 грудня 2020 року Подільською митницею ДМС було прийнято рішення про коригування митної вартості товарів № UA401160/2020/000521/1, відповідно до якого було скориговано митну вартість автомобіля з 2598,18 Євро до 3000 Євро. (У національній валюті це становило з 89159, 20 грн. до 102 948 грн. 00 коп.).

Не погоджуючись із вказаними рішення Подільської митниці Держмитслужби, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд враховує наступне.

Згідно з частиною першою статті 51 та частиною першою статті 52 Митного кодексу України (далі - МК України), митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та главою 39.

Відповідно до частини другої статті 52 МК України, декларант зобов`язаний: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

Згідно з частинами 1, 2 статті 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, зокрема, є: декларація митної вартості та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару.

Відповідно до частини третьої статті 53 МК України, у разі якщо документи, зазначені у частині 2 цієї статті, містять розбіжності або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи.

Згідно зі статтею 54 МК України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині 1 статті 58 цього Кодексу.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Частиною 5 статті 54 МК України, передбачено право митного органу з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості, а у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості.

Згідно з частиною 1 статті 55 МК України, рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною 6 статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Статтею 57 МК України встановлено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: за ціною договору щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; на основі віднімання вартості; на основі додавання вартості (обчислена вартість); резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 (визначення митної вартості за ціною договору щодо ідентичних товарів) і 60 (визначення митної вартості за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів) Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 (визначення митної вартості на основі віднімання вартості) Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 (визначення митної вартості товарів на основі додавання вартості (обчислена вартість) Кодексу.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Частинами 2 та 3 статті 58 МК України передбачено, що метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи.

Відповідно до частин 4, 5 статті 58 МК України, митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

Аналіз наведених статей свідчить, що обов`язок доведення митної ціни товару належить позивачу. При цьому митний орган у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи.

Наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. При цьому в розумінні наведених статей сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Наведені приписи зобов`язують митницю зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Разом з тим в силу частини 5 статті 53 МК України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Суд встановив, що декларант надав відповідачу для митного оформлення імпортованого товару документи, що передбачені частиною другою статті 53 МК України. Подані документи містили достовірні числові дані, які підтверджували митну вартість товарів за ціною договору згідно з вимогами частин 4, 5 статті 58 МК України.

Крім того, декларантом включено до митної вартості товарів усі необхідні складові, визначено числові значення усіх складових митної вартості товарів, підтверджено та обґрунтовано документально усі складові митної вартості товарів - ціну, що підлягала сплаті за товар.

Жодних розбіжностей у документах поданих для митного оформлення не було.

Відповідач під час декларування спірного товару не вказав на документи, зазначені у частині 2 статті 53 МК України і які подані декларантом при митному оформленні транспортного засобу, в яких наявні розбіжності, ознаки підробки або не містять всіх відомостей на підтвердження числових значень складових митної вартості товару, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена позивачем за автомобіль.

Відповідно до частини 1 статті 55 МК України, рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною 6 статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Згідно з частиною 2 статті 5 МК України, прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити, зокрема, обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою обставиною, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Разом з тим, витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації. Такий висновок суду відповідає правовій позиції в подібних правовідносинах, викладеній у постановах Верховного Суду від 05 березня 2019 року по справі №815/143/17 та від 09 квітня 2019 року по справі №825/1575/17.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Суд зазначає, що відповідач в оскаржуваному рішенні жодних обґрунтувань не навів.

Що стосується позиції відповідача щодо того, що документи, подані позивачем не містили всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, та містили розбіжності, слід зазначити, що перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів, є вичерпним: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування (частина друга статті 53 МК України).

Суд також зазначає, що спрацювання системи управління ризиками є лише рекомендацією посадовій особі органу доходів і зборів більш детально проаналізувати умови зовнішньоекономічної операції та не може бути безумовною підставою для відмови в оформленні товару за самостійно заявленою декларантом митною вартістю товарів.

Різниця між вартістю товару, задекларованого особою та вартістю схожих товарів, що розмитнювались цією особою чи іншими особами у попередніх періодах також не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товарів до показників автоматизованої системи аналізу та управління ризиками.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 19 лютого 2019 року у справі №805/2713/16-а.

На підставі досліджених письмових доказів суд вважає, що вказані декларантом відомості підтверджені документально, а їх достовірність не спростована відомостями від уповноважених органів, зокрема, що видані позивачу документи є фіктивними.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи, зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 статті 77 КАС України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що відповідач безпідставно визначив митну вартість імпортованого транспортного засобу не за ціною договору як основним методом, а із застосуванням резервного методу, який застосовано без достатніх на те підстав, тому оскаржуване рішення є протиправним та підлягає скасуванню, а позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов - задоволити.

Визнати протиправним та скасувати Рішення про коригування митої вартості № UА401160/2020/000521/1 від 03 грудня 2020 року та Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UА401160/2020/01035 від 03 грудня 2020 року.

Стягнути на користь товариства з обмеженою відповідальністю "КОМІСАВТО" судовий збір в сумі 4540 (чотири тисячі п`ятсот сорок) грн. 00 коп., за рахунок бюджетних асигнувань Подільської митниці Держмитслужби.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач:Товариство з обмеженою відповідальністю "КОМІСАВТО" (вул. Гагаріна, 5, офіс 230, Хмельницький, Хмельницька область, 29013 , код ЄДРПОУ - 43356282)
Відповідач:Подільська митниця Держмитслужби (вул. Лебединського, 17, Вінниця, Вінницька область, 21034 , код ЄДРПОУ - 43350542)

Головуючий суддя П.І. Салюк