Справа № 320/2753/20
Суддя: Кушнова А.О.
Дата ухвалення: 2021-03-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 березня 2021 року справа №320/2753/20

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кушнової А.О., за участю секретаря судового засідання Сидорчук А.М., розглянув у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної податкової служби України, Головного управління ДПС у Київській області про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії,

Суть спору: фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Державної податкової служби України (далі - відповідач-1), Головного управління ДПС у Київській області (далі - відповідач-2), в якому позивач з урахуванням уточнених позовних вимог від 13.04.2020, просить суд визнати протиправними та скасувати рішення:

№1316046/ від 28.10.2019 про відмову в реєстрації податкової накладної №2 від 01.10.2019 в Єдиному реєстрі податкових накладних;

№1319372/ від 31.10.2019 про відмову в реєстрації податкової накладної №6 від 03.10.2019 в Єдиному реєстрі податкових накладних;

№1340175/ від 28.11.2019 про відмову в реєстрації податкової накладної №17 від 11.10.2019 в Єдиному реєстрі податкових накладних;

№1349834/ від 10.12.2019 про відмову в реєстрації податкової накладної №37 від 31.10.2019 в Єдиному реєстрі податкових накладних;

- зобов`язати Державну податкову службу України внести до Єдиного реєстру податкових накладних відомості щодо реєстрації податкових накладних №2 від 01.10.2019; №6 від 03.10.2019; №17 від 11.10.2019; №37 від 31.10.2019 датою їх фактичного отримання.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відмовляючи у реєстрації податкових накладних, контролюючий орган в оспорюваних рішеннях не зазначив конкретних обставин, які б виключали можливість їх реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Позивач стверджує, що складені ним податкові накладні не відповідають визначеним у законі критеріям оцінки ризиків, у зв`язку з чим підстави для зупинення їх реєстрації були відсутні. Одночасно з цим позивач наголосив, що отримавши повідомлення про зупинення реєстрації податкових накладних контролюючому органу було направлено відповідні письмові пояснення та первинні документи, що підтверджують реальність фінансово-господарських операцій, за наслідками яких було складено відповідні податкові накладні.

Як зазначає позивач, доданих до повідомлення пояснень та документів контролюючий орган під час прийняття оскаржуваних рішень не врахував, у зв`язку з чим дійшов безпідставних висновків про відмову в реєстрації податкових накладних.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 30.03.2020 позовну заяву залишено без руху та встановлено позивачу десятиденний строк з дня отримання копії ухвали для усунення недоліків.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 22.04.2020 відкрито провадження у справі №320/2753/20 за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, витребувано докази від сторін, встановлено строки для подання відзиву/клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін, відповіді на відзив, заперечень.

12.05.2020 на офіційну електронну адресу суду від відповідача-2 надійшло клопотання про продовження строків надання відзиву на позовну заяву у зв`язку із запровадженням карантину по всій території України.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 20.05.2020 продовжено Головному управлінню ДПС у Київській області строк для виконання вимог ухвали суду від 22.04.2020 в частині надання доказів у справі до закінчення дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19).

02.06.2020 на адресу суду від відповідача-2 надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач-2 проти позову заперечує та зазначає, що посадові особи Головного управління ДПС у Київській області діяли на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені законодавством України, рішення про зупинення реєстрації податкових накладних від 01.10.2019 №2 та від 03.10.2019 №6, складених ФОП ОСОБА_1 , та рішення №1316046/ від 28.10.2019 та №1319372/ від 31.10.2019 про відмову в реєстрації зазначених податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних прийнято правомірно, в оскаржуваних рішеннях №1316046/ від 28.10.2019 та №1319372/ від 31.10.2019 вказано конкретну причину відмови в реєстрації, а саме: не надано розрахункові документи та/або банківських виписок з особових рахунків (а наявні є складені з порушенням встановлених вимог); первинні документи є дефектними та нечитабельними, а наявні не підтверджують реальність здійснення господарських операцій; товарно-транспортні накладні складені з грубими порушеннями Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні.

У той же час, у відзиві на позовну заяву відповідач-2 звертає увагу на те, що при перевірці достовірних даних щодо рішень Комісії по податкових накладних №17 від 11.10.2019 та №37 від 31.10.2019, що є предметом даного позову, було встановлено відсутність в АІС «Податковий блок» рішень Комісії регіонального рівня, а саме: №1340175/ від 28.10.2019 та №1349834/ від 10.12.2019, що свідчить про те, що такі рішення Комісією ГУ ДПС у Київській області не приймались.

Крім того, у відзиві на позовну заяву відповідач-2 наголосив на тому, що при перевірці достовірності даних по наданих до повідомлення по зупинених ПН №2 01.10.2019 та №6 від 03.10.2019 встановлено, що первинні документи є дефектними та нечитабельними, а наявні не підтверджують реальність здійснення господарських операцій; виписки з банківського рахунку є дефектними та нечитабельними, складені з порушенням встановлених вимог.

Державна податкова служба України правом на подання відзиву не скористалась. Ухвалу суду про відкриття провадження у справі, копію позовної заяви із усіма доданими до неї документами отримано відповідачем-1 засобами поштового зв`язку 30.04.2020, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №506 (а.с.173).

Відповідно до частини п`ятої статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Учасники справи з клопотанням про розгляд справи у судовому засіданні до суду не звертались.

З урахуванням викладеного, розгляд справи судом здійснено у порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами та доказами.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши усі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , зареєстрований як фізична особа-підприємець 29.07.2004, номер запису в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 0000223, місце проживання: АДРЕСА_1 , про що свідчить Витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 03.12.2012 та свідоцтво про державну реєстрацію фізичної особи - підприємця серії В00 №386686 (а.с.150-153).

Видами діяльності фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 за КВЕД є: 46.32 Оптова торгівля м`ясом і м`ясними продуктами; 01.62 Допоміжна діяльність у тваринництві (основний); 10.13 Виробництво м`ясних продуктів; 10.11 Виробництво м`яса; 47.22 Роздрібна торгівля м`ясом і м`ясними продуктами в спеціалізованих магазинах.

З 02.07.2007 фізична особа-підприємець ОСОБА_1 зареєстрований платником податку на додану вартість, ІПН НОМЕР_1 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію платника податку на додану вартість серії НБ №076733 №100032361 (а.с.154).

З матеріалів справи вбачається, що 05.12.2017 між Білоцерківським районним споживчим товариством в особі голови правління Москалюка Віктора Васильовича (Орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Євростандарт ВМ" в особі директора Долгого Михайла Васильовича укладено Договір №352 оренди нежитлового приміщення (будівлі) або іншої капітальної споруди, предметом якого є строкове платне користування нежитловими будівлями бойні "А" - 550,4 м.кв., контори "А-1" - 34,2 м.кв., котельної "Б" - 49,1 м.кв., насосної "В" - 6,7 м.кв., складу "Г" - 172,1 м.кв., вбиральні "Д", загальною площею - 812,5 м.кв., які розміщені за адресою: АДРЕСА_2 , для здійснення підприємницької діяльності. Погоджений сторонами строк оренди вказаних нежитлових приміщень - 2 роки 11 місяців (а.с.13-19).

У подальшому, 01.06.2018 фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (Орендар) укладено з Товариством з обмеженою відповідальністю "Євростандарт ВМ" (Орендодавець) в особі директора Долгого Михайла Васильовича, що діє на підставі Статуту, Договір №010618 суборенди нежитлового приміщення /будівлі/ або іншої капітальної споруди, на визначений термін, орендна плата за Договором становить 3000,00 грн. за місяць. У п.5.2 вказаного Договору передбачено, що при відсутності заяви хоча б однієї зі сторін про припинення або зміну договору по закінченні строку, він вважається продовженим на той же строк і на тих же умовах, які були передбачені договором (а.с.20-23).

У свою чергу, 03.01.2013 фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (Замовник) укладено з фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 (Виконавець) договір №030113 про надання послуг з перевезення живих тварин та перевезення м`яса тварин та м`ясопродуктів, строком дії - до моменту повного виконання сторонами своїх зобов`язань за цим Договором (а.с.27-29).

Судом встановлено, що 25.07.2019 між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (Продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ВІЗИТ», ідентифікаційний код 22206848, (Покупець) підписаний Договір №250719 від 25.07.2019 на виготовлення та регулярне постачання і передачі у власність м`яса та м`ясопродуктів, а саме: м`яса свинини без кісток замороженого; м`яса яловичини (охолодженого); м`яса яловичини замороженого в блоках; м`яса свинячого обрізаного охолодженого; м`яса свинячого бекону охолодженого, замороженого; сала охолодженого, замороженого; субпродуктів свинячих та яловичих 1 і 2 категорії охолоджених, заморожених. Договір набирає чинності з моменту його підписання і діє до 31.12.2019 (п.12.1 Договору) (а.с.30-31).

Згідно з п.п.2.1, 2.2, 2.3 Розділу 2 Договору, ціни на товар містять у собі вартість тари, упакування, маркування, навантаження і складування на транспорті, а також оформлення всієї необхідної ветеринарної документації. Ціни на товар і асортимент вказуються в рахунку-фактурі та видатковій накладній на кожну партію товару, що відвантажується.

У п.4.1 Договору сторони погодили, що постачання товару здійснюється автомобільним транспортом Продавця або Покупця на адресу одержувача, при цьому ціна на товар регулюється в залежності від того, чиїм транспортом здійснюється перевезення.

Відповідно до п. 5.1 Договору щодо порядку розрахунків, покупець протягом одного банківського дня з моменту одержання товару здійснює оплату за вказану партію у формі банківського перерахунку на рахунок Продавця.

У свою чергу, 25.01.2019 фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (Заготівельник) укладено з Товариством з обмеженою відповідальністю «Острійківське», , (Товаровиробник) Договір №2501 на закупівлю живої худоби, по цінам домовленості на момент здачі худоби на м`ясокомбінат, строк дії договору - з дня підписання і до 31.12.2019 (а.с.42-43).

На виконання умов укладеного Договору від 25.01.2019 №2501, Товаровиробником (ТОВ «Острійківське») здійснено передачу на користь позивача худоби, зокрема, ВРХ дор.н/сер. 12 гол. ФВ у кількості 5093 кг за ціною 21,00 грн. за 1 кг на суму з ПДВ 66690,00 грн.; ВРХ дор.худа 10 гол. ФВ 3820 кг у кількості 3705 кг за ціною 18,00 грн. за 1 кг на суму з ПДВ 66690,00 грн.; молодняк ВРХ середня (телята) 50 гол, ФВ 3270 у кількості 3172 кг за ціною 30,00 гр. за 1 кг на суму 95160,00 грн., а всього передано худоби у загальній кількості 11970 кг, загальною вартістю 268803,00 грн. (у тому числі ПДВ - 44800,50 грн.), що підтверджується підписаною сторонами видатковою накладною №86.2 від 10.09.2019 на суму 268803,00 грн., у тому числі ПДВ 44800,50 грн. (а.с. 45).

Передача худоби ТОВ «Острійківське» позивачу у вересні - жовтні 2019 року підтверджується також приймальною квитанцією на заготівлю худоби від 10.09.2019 на суму 268 503,00 грн. сума ПДВ 44 800,50 грн. (а.с.46).

Транспортування худоби на адресу Заготівельника ФОП ОСОБА_1 підтверджується товарно-транспортною накладною серії 2-31К від 10.09.2019 (а.с.48).

Судом встановлено, що Заготівельником ФОП ОСОБА_1 було здійснено Товаровиробнику ТОВ «Острійківське» оплату в безготівковій формі за замовлений товар - худобу на загальну суму 268803,00 грн. (у тому числі ПДВ - 44800,50 грн.), що підтверджується випискою по банківському рахунку ФОП ОСОБА_1 , зокрема, з вказаної виписки банку вбачається, що мало місце списання коштів з рахунку позивача на користь ТОВ «Острійківське» 10.09.2019 на суму 268803,00 ПДВ 20% 44800, 50 грн. (а.с.51).

В матеріалах справи наявна податкова накладна, яка складена Продавцем ТОВ «Острійківське» (Покупець ФОП ОСОБА_1 ), на загальну суму 268803,00 грн. з них ПДВ 44800,50 грн. №3 від 10.09.2019 (а.с.44).

Також, 31.01.2019 фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (Заготівельник) укладено з Товариством з обмеженою відповідальністю «Олійникова Слобода», , (Товаровиробник) Договір №3101 на закупівлю живої худоби, по цінам домовленості на момент здачі худоби на м`ясокомбінат, строк дії договору - з дня підписання і до 31.12.2019 (а.с.66-67).

На виконання умов укладеного Договору від 31.01.2019 №3101, Товаровиробником (ТОВ «Олійникова Слобода») здійснено передачу на користь позивача ВРХ у загальній кількості 4914 кг, загальною вартістю 99468,00 грн. (у тому числі ПДВ - 16578,00 грн.), що підтверджується підписаною сторонами видатковою накладною №108 від 24.09.2019 на суму 99468,00 грн. сума ПДВ 16578,00 грн. (а.с. 69), а також протоколом погодження цін до договору купівлі-продажу худоби від 24.09.2019 (а.с.70).

Передача худоби ТОВ «Олійникова Слобода» позивачу 24.09.2019 підтверджується також приймальною квитанцією на заготівлю худоби від 24.09.2019 на суму 99468,00 грн. сума ПДВ 16578, 00 грн (а.с.71-72).

Транспортування худоби на адресу Заготівельника ФОП ОСОБА_1 підтверджується товарно-транспортною накладною серії 2-31К від 24.09.2019 (а.с.73).

Судом встановлено, що Заготівельником ФОП ОСОБА_1 було здійснено Товаровиробнику ТОВ «Олійникова Слобода» оплату в безготівковій формі за замовлений товар - худобу на загальну суму 99468,00 грн. (у тому числі ПДВ 16578,00 грн.), що підтверджується випискою по банківському рахунку ФОП ОСОБА_1 , зокрема, з вказаної виписки банку вбачається, що мало місце списання коштів з рахунку позивача на користь ТОВ «Олійникова Слобода» 27.09.2019 на суму 99468,00 ПДВ 20% 16578, 00 грн. (а.с.75).

В матеріалах справи наявна податкова накладна №5 від 24.09.2019, яка складена Продавцем ТОВ «Олійникова Слобода» (Покупець ФОП ОСОБА_1 ), на загальну суму 99468,00 грн., з них ПДВ 16578, 00 грн. (а.с.68).

Також, 28.01.2019 фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (Заготівельник) укладено з Товариством з обмеженою відповідальністю «СВК імені Щорса», , (Товаровиробник) Договір №2801 на закупівлю живої худоби, по цінам домовленості на момент здачі худоби на м`ясокомбінат, строк дії договору - з дня підписання і до 31.12.2019 (а.с.83-84).

На виконання умов укладеного Договору від 28.01.2019 №2801, Товаровиробником (ТОВ «СВК імені Щорса») здійснено передачу на користь позивача худоби у загальній кількості 4380 кг, що підтверджується підписаною сторонами видатковою накладною №09/30-19 від 30.09.2019 на суму 70908,00 грн., сума ПДВ 11818, 00 грн. (а.с. 86), а також протоколом погодження цін до договору купівлі-продажу худоби від 30.09.2019 (а.с.87)

Передача худоби ТОВ «СВК імені Щорса» Позивачу 30.09.2019 підтверджується також приймальною квитанцією на заготівлю худоби від 30.09.2019 на суму 70908,00 грн., сума ПДВ 11818, 00 грн (а.с.88-89).

Транспортування худоби на адресу Заготівельника ФОП ОСОБА_1 підтверджується товарно-транспортною накладною №000136 серії 41 АЖВ від 30.09.2019 (а.с.90).

Судом встановлено, що Заготівельником ФОП ОСОБА_1 було здійснено Товаровиробнику ТОВ «СВК імені Щорса» оплату в безготівковій формі за замовлений товар - худобу на загальну суму 70908,00 грн. (у тому числі ПДВ - 11818,00 грн.), що підтверджується випискою по банківському рахунку ФОП ОСОБА_1 , зокрема, з вказаної виписки банку вбачається, що мало місце списання коштів з рахунку позивача на користь ТОВ «СВК імені Щорса» 09.10.2019 на суму 70908,00 ПДВ 20% 11818, 00 грн. (а.с.92).

В матеріалах справи наявна податкова накладна №5/2 від 30.09.2019, яка складена Продавцем ТОВ «СВК імені Щорса» (Покупець ФОП ОСОБА_1 ), на загальну суму 70908,00 грн. з них ПДВ 11818, 00 грн. (а.с.85).

Також, 17.06.2019 фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (Заготівельник) укладено з Товариством з обмеженою відповідальністю «Ресілієнт Матюш», код ЄДРПОУ 4100970, (Товаровиробник) Договір №170619 на закупівлю живої худоби, по цінам домовленості на момент здачі худоби на м`ясокомбінат, строк дії договору - з дня підписання і до 31.12.2019 (а.с.105-106).

На виконання умов укладеного Договору від 17.06.2019 №170619, Товаровиробником (ТОВ «Ресілієнт Матюш») здійснено передачу на користь позивача худоби у загальній кількості 19 голів на 17177 кг, що підтверджується підписаною сторонами видатковою накладною №71 від 10.10.2019 на суму 143292,00 грн., сума ПДВ 23882,00 грн. (а.с. 108), а також протоколом погодження цін до договору купівлі-продажу худоби від 10.10.2019 (а.с.109)

Передача худоби ТОВ «Ресілієнт Матюш» позивачу 10.10.2019 підтверджується також приймальною квитанцією на заготівлю худоби від 10.10.2019 на суму 143292,00 грн., сума ПДВ 23882,00 грн (а.с.110).

Транспортування худоби на адресу Заготівельника ФОП ОСОБА_1 підтверджується товарно-транспортною накладною № б/н серії 2-31 К від 10.10.2019 (а.с.110).

Судом встановлено, що Заготівельником ФОП ОСОБА_1 було здійснено Товаровиробнику ТОВ «Ресілієнт Матюш» оплату в безготівковій формі за замовлений товар - худобу на загальну суму 143292,00 грн. (у тому числі ПДВ 23882,00 грн.), що підтверджується випискою по банківському рахунку ФОП ОСОБА_1 , зокрема, з вказаної виписки банку вбачається, що мало місце списання коштів з рахунку позивача на користь ТОВ «Ресілієнт Матюш» 25.10.2019 на суму 143292,00, ПДВ 20% 23882,00 (а.с.113).

В матеріалах справи наявна податкова накладна №91 від 10.10.2019, яка складена Продавцем ТОВ «Ресілієнт Матюш» (Покупець ФОП ОСОБА_1 ), на загальну суму 143292,00 грн. з них ПДВ 23882, 00 грн. (а.с.107).

Також, на виконання умов Договору від 25.07.2019 №250719, позивачем ФОП ОСОБА_1 здійснено передачу на користь Покупця - ТОВ «ВІЗИТ» товару, а саме м`яса ялового І та ІІ категорії у загальній кількості 21691 кг, загальною вартістю 1483975,07 грн., у тому числі ПДВ 247329,18 грн., що підтверджується підписаними сторонами видатковими накладними: №2 від 01.10.2019 на суму 269501,28 грн. сума ПДВ 20% 44916,88 грн. (а.с.34), №6 від 03.10.2019 на суму 482811,22 грн., сума ПДВ 20% 80468,54 грн. (а.с.58), №17 від 11.10.2019 на суму 311535,01 грн., сума ПДВ 20% 51922,50 грн. (а.с.98) та №37 від 31.10.2019 на суму 420127,56 грн., сума ПДВ 20% 70021,26 грн. (а.с.119), а також Деклараціями виробника: №518 від 01.10.2019 (Специфікація 518) (а.с.41), №524 Декларацією виробника №524 від 03.10.2019 (Специфікація 524) (а.с.65), №586 від 31.10.2019 (Специфікація 586) (а.с.125).

Транспортування м`яса ялового І та ІІ категорій на адресу Покупця ТОВ «ВІЗИТ» підтверджується товарно-транспортними накладними, а саме: від 01.10.2019 №2 (а.с.35-36), від 03.10.2019 №6 (а.с.59-60), від 11.10.2019 №17 (а.с.99-100) та від 31.10.2019 №37 (а.с.120-121), а також приймальними квитанціями на закупку худоби №44884 від 01.10.2019 (а.с.37), №45036 від 03.10.2019 (а.с.61), №45637 від 11.10.2019 (а.с.101) та №47090 від 31.10.2019 (а.с.122).

Покупцем ТОВ «ВІЗИТ» було здійснено на користь Продавця ФОП ОСОБА_1 оплату в безготівковій формі за замовлений товар - м`яса ялового І та ІІ категорій на загальну суму 1483975,07 грн., у тому числі ПДВ 247329,18 грн., що підтверджується випискою по банківському рахунку ФОП ОСОБА_1 , зокрема, з вказаної виписки банку вбачається, що мало місце поповнення рахунку позивача від ТОВ «ВІЗИТ»: 10.10.2019 на суму 269501,28 ПДВ 20% 44916,88 грн.; на суму 482811,22 грн., у тому числі ПДВ 80468,54 грн. (а.с.39); 16.10.2019 на суму 311535,01 грн. у тому числі ПДВ 51922,50 грн. (а.с.102); 12.11.2019 на суму 420127,56 грн., у тому числі ПДВ 70021,26 грн. (а.с.124).

Продавцем ФОП ОСОБА_1 (Покупець ТОВ «ВІЗИТ») з урахуванням вимог Податкового кодексу України, було складено податкові накладні від 01.10.2019 №2 на суму 269501,28 грн. з них ПДВ 44916,88 грн. (а.с.32), від 03.10.2019 №6 на суму 482811, 22 грн. з них ПДВ 80468, 54 грн. (а.с.55), від 11.10.2019 №17 на суму 311535,01 з них ПДВ 51922,50 грн. (а.с.96) та від 31.10.2019 №37 на суму 420127,56 грн. з них ПДВ 70021,26 грн. (а.с.117).

Податкові накладні від 01.10.2019 №2; від 03.10.2019 №6; від 11.10.2019 №17 та від 31.10.2019 №37 були подані для реєстрації у Єдиному реєстрі податкових накладних 16.10.2019, 28.10.2019, 29.10.2019, 15.11.2019 відповідно (а.с.33, 57, 97, 118), тобто в межах граничних строків для реєстрації податкових накладних, визначених пунктом 201.10 статті 201 Податкового кодексу України.

За наслідками обробки податкових накладних, контролюючий орган надіслав позивачеві квитанції про прийняття податкової накладної/розрахунку коригування кількісних і вартісних показників до податкової накладної в ЄРПН, відповідно до яких вказані податкові накладні від 01.10.2019 №2; від 03.10.2019 №6; від 11.10.2019 №17; від 31.10.2019 №37 прийнято, але їх реєстрація зупинена з таких підстав: "Обсяг постачання товару/послуги 0202 перевищує величину залишку обсягу придбання такого товару/послуги та обсягу його постачання, що відповідає вимогам підпункту 2.1 пункту 2 "Критеріїв ризиковості здійснення операцій". ПН/РК відповідає вимогам підпункту 1.6 пункту 1 "Критеріїв ризиковості платника податку"(а.с. 33, 57, 97, 118).

Позивачеві запропоновано надати пояснення та/або копії документів, достатні для прийняття рішень про реєстрацію податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних.

На підтвердження здійснення вказаної господарської операції, позивачем направлено до ГУ ДПС у Київській області повідомлення про подання пояснень та копій документів щодо податкових накладних/розрахунків коригування, а саме: 24.10.2019 - щодо податкової накладної від 01.10.2019 №2, реєстрацію якої зупинено 16.10.2019 (а.с.12); 30.10.2019 - щодо податкової накладної від 03.10.2019 №6, реєстрацію якої зупинено 28.10.2019 (а.с.54); 20.11.2019 - щодо податкової накладної від 11.10.2019 №17, реєстрацію якої зупинено 29.10.2019 (а.с.95); 06.12.2019 - щодо податкової накладної від 31.10.2019 №37, реєстрацію якої зупинено 15.11.2019 (а.с.116).

Разом з поясненнями позивач надав контролюючому органу копії наступних документів: копії договорів оренди нежитлового приміщення, інформацію про залишок товару, повідомлення про транспортні засоби, таблицю даних платника податку, копію договору про надання послуг перевезення, копії видаткових накладних, копії податкових накладних, копії декларації виробника, актів звірки взаєморозрахунків, виписки з банківських рахунків, копії договорів на закупку сировини (ВРХ, свиней), що не оспорюється відповідачем-2.

Розглянувши подані позивачем документи і пояснення, зокрема, щодо реєстрації податкових накладних від 01.10.2019 №2, від 03.10.2019 №6, Комісія ГУ ДПС у Київській області, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/ розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову у такій реєстрації, прийняла спірні рішення від 28.10.2019 № 1316046/, від 31.10.2019 №1319372/ у зв`язку з ненаданням платником податку копій первинних документів щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунки фактури/інвойси, акти приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладних (а.с.10-11, 52-53).

Також, розглянувши подані позивачем документи і пояснення, зокрема, щодо реєстрації податкових накладних від 11.10.2019 №17 та від 31.10.2019 №37, Комісія ГУ ДПС у Київській області, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації, прийняла рішення про реєстрацію вказаних податкових накладних, що не заперечується сторонами.

Проте Комісія ДПС України, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації, прийняла інші рішення щодо податкових накладних від 11.10.2019 №17 та від 31.10.2019 №37, а саме: рішення від 28.11.2019 № 1340175/ НОМЕР_1 (а.с.93-94) та від 10.12.20219 № 1349834/ (а.с.114-115), якими відмовила у реєстрації вказаних податкових накладних, у зв`язку з ненаданням платником податку копій документів щодо підтвердження відповідності продукції (декларації про відповідність, паспорти якості, сертифікати відповідності), наявність яких передбачена договором та/або законодавством.

Не погоджуючись з вказаними рішеннями, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку оскаржуваним рішенням контролюючого органу, суд виходить з наступного.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів з 1 січня 2011 року регулюються Податковим кодексом України.

Так, Податковий кодекс України визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Відповідно до пункту 6.1 статті 6 цього Кодексу, податком є обов`язковий, безумовний платіж до відповідного бюджету, що справляється з платників податку відповідно до цього Кодексу.

В силу приписів підпункту 9.1.3 пункту 9.1 статті 9 та підпункту 14.1.178 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, податок на додану вартість належить до загальнодержавних податків, який нараховується та сплачується відповідно до норм розділу V цього Кодексу.

Відповідно до підпункту 1 пункту 180.1 статті 180 розділу V Податкового кодексу України, для цілей оподаткування податком на додану вартість платником податку є будь-яка особа, що провадить господарську діяльність і реєструється за своїм добровільним рішенням як платник податку у порядку, визначеному статтею 183 цього розділу.

Пунктом 187.1 статті 187 Податкового кодексу України передбачено, що для цілей обчислення податку на додану вартість датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку; б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Згідно з вимогами пункту 201.1 статті 201 Податкового кодексу України, на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Єдиний реєстр податкових накладних - це реєстр відомостей щодо податкових накладних та розрахунків коригування, який ведеться центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, в електронному вигляді згідно з наданими платниками податку на додану вартість електронними документами (підпункт 14.1.60 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України).

Відповідно до приписів пунктів 201.7 та 201.10 статті 201 Податкового кодексу України, податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс).

При здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня.

Датою та часом надання податкової накладної та/або розрахунку коригування в електронному вигляді до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, є дата та час, зафіксовані у квитанції.

Якщо надіслані податкові накладні/розрахунки коригування сформовано з порушенням вимог, передбачених пунктом 201.1 цієї статті та/або пунктом 192.1 статті 192 цього Кодексу, а також у разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування відповідно до пункту 201.16 цієї статті, протягом операційного дня продавцю/покупцю надсилається квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі про неприйняття їх в електронному вигляді або зупинення їх реєстрації із зазначенням причин.

Помилки в реквізитах, визначених пунктом 201.1 цієї статті (крім коду товару згідно з УКТ ЗЕД), які не заважають ідентифікувати здійснену операцію, її зміст (товар/послугу, що постачаються), період, сторони та суму податкових зобов`язань, не можуть бути причиною неприйняття податкових накладних у електронному вигляді.

Квитанція про зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування надсилається одночасно продавцю та покупцю платнику податку.

Реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних повинна здійснюватися з урахуванням граничних строків: для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 1 по 15 календарний день (включно) календарного місяця, - до останнього дня (включно) календарного місяця, в якому вони складені; для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 16 по останній календарний день (включно) календарного місяця, - до 15 календарного дня (включно) календарного місяця, наступного за місяцем, в якому вони складені.

Механізм внесення відомостей, що містяться у податковій накладній та/або розрахунку коригування кількісних і вартісних показників до неї, до Єдиного реєстру податкових накладних визначено Порядком ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2010 № 1246 (далі - Порядок № 1246).

Пунктом 5 Порядку №1246 передбачено, що податкова накладна та/або розрахунок коригування приймаються до Реєстру у разі дотримання вимог, установлених пунктом 192.1 статті 192, пунктами 200-1.3, 200-1.9 статті 200-1 та пунктами 201.1, 201.10 і 201.16 статті 201 Кодексу, а також з урахуванням Законів України "Про електронний цифровий підпис", "Про електронні документи та електронний документообіг" та Порядку обміну електронними документами з контролюючими органами, затвердженого в установленому порядку. Реєстрації підлягають податкові накладні та/або розрахунки коригування (у тому числі ті, що не надаються отримувачу (покупцю) товарів/послуг, складені за операціями з постачання товарів/послуг, які звільнені від оподаткування, складені за операціями з постачання послуг нерезидентом) незалежно від суми податку на додану вартість в одній податковій накладній/розрахунку коригування.

Згідно з пунктом 12 Порядку №1246, після надходження податкової накладної та/або розрахунку коригування до ДФС в автоматизованому режимі здійснюється їх розшифрування та проводяться перевірки, зокрема, щодо відповідності податкових накладних та/або розрахунків коригування критеріям оцінки ступеня ризиків, достатнім для зупинення їх реєстрації відповідно до пункту 201.16 статті 201 Кодексу.

Пунктом 201.16 статті 201 Податкового кодексу України визначено, що реєстрація податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних може бути зупинена в порядку та на підставах, визначених Кабінетом Міністрів України.

На виконання цієї норми Кабінетом Міністрів України прийнято постанову від 21.02.2018 №117 (чинна станом на час виникнення спірних правовідносин), якою затверджено Порядок зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних; Порядок роботи комісій, які приймають рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації; Порядок розгляду скарг на рішення комісій, які приймають рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації.

Пунктом 5 Порядку зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року №117 (далі - Порядок №117), передбачено, що податкова накладна/розрахунок коригування, які підлягають моніторингу, перевіряються на відповідність критеріям ризиковості платника податку, критеріям ризиковості здійснення операцій та показникам позитивної податкової історії платника податку.

Відповідно до пунктів 6 та 7 Порядку №117, у разі коли за результатами моніторингу платник податку, яким складено податкову накладну / розрахунок коригування, відповідає критеріям ризиковості платника податку, реєстрація таких податкової накладної / розрахунку коригування зупиняється. У разі коли за результатами моніторингу податкова накладна / розрахунок коригування відповідають критеріям ризиковості здійснення операції, крім податкової накладної / розрахунку коригування, складених платником податку, який має позитивну податкову історію платника податку, реєстрація таких податкової накладної / розрахунку коригування зупиняється.

Отже, підставами для зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування є відповідність платника податку критеріям ризиковості платника податку та/або випадки, коли складена платником податків податкова накладна/розрахунок коригування відповідають критеріям ризиковості здійснення операцій.

Суд зазначає, що положення пунктів 6 та 7 Порядку №117 є чіткими і не припускають неоднозначне (множинне) тлумачення прав і обов`язків контролюючих органів.

Разом з тим, реєстрацію поданої позивачем податкової накладної зупинено з посиланням на те, що вона відповідає вимогам підпункту 1.6 пункту 1 Критеріїв ризиковості платника податку, а також підпункту 2.1. пункту 2 Критеріїв ризиковості здійснення операцій.

Відповідно до пункту 10 Порядку №117, критерії ризиковості платника податку, критерії ризиковості здійснення операцій, перелік показників, за якими визначається позитивна податкова історія платника податку, визначає ДФС та надсилає на погодження Мінфіну в електронній формі через систему електронної взаємодії органів виконавчої влади.

ДФС оприлюднює на своєму офіційному веб-сайті погоджені критерії ризиковості платника податку, критерії ризиковості здійснення операцій, перелік показників, за якими визначається позитивна податкова історія платника податку.

Станом на 29.10.2019 (момент подачі позивачем на реєстрацію першої з податкових накладних), критерії ризиковості платника податку були затверджені Листом Державної фіскальної служби України від 07.08.2019 № 1962/99-99-29-01-01, та введені в дію 08.08.2019 (далі - Критерії).

Підпункт 1.6. пункту 1 Критеріїв ризиковості платника податку визначає, що комісії головних управлінь ДФС в областях, м. Києві та Офісу великих платників податків ДФС можуть розглядати питання щодо встановлення ризиковості платника податків, а саме:

- керівник платника податку та/або головний бухгалтер, та/або особа, що має право підпису, згідно з даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, зареєстровані (перереєстровані) за адресою, що знаходиться на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях і тимчасово окупованій території, в розумінні Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України";

- платник податку - юридична особа, який не має відкритих рахунків у банківських установах, крім рахунків в органах Державної казначейської служби України (крім бюджетних установ);

- платник податку, посадова особа та/або засновник якого був посадовою особою та/або засновником суб`єкта господарювання, якого ліквідовано за процедурою банкрутства протягом останніх трьох років;

- платником податку не подано контролюючому органу податкову звітність з податку на додану вартість за два останні звітні періоди всупереч нормам підпункту 16.1.3 пункту 16.1 статті 16 та абзацу першого пункту 49.2 і пункту 49.18 статті 49 Податкового кодексу України;

- платником податку на прибуток не подано контролюючому органу фінансову звітність за останній звітний період всупереч нормам підпункту 16.1.3 пункту 16.1 статті 16 та пункту 46.2 статті 46 Податкового кодексу України;

- в органах ДФС наявна податкова інформація, яка стала відома у процесі поточної діяльності при реалізації покладених на контролюючі органи завдань і функцій, що визначає ризиковість здійснення господарської операції, зазначеної в поданій на реєстрацію податковій накладній/розрахунку коригування.

Головні управління ДФС в областях, м. Києві та Офіс великих платників податків ДФС постійно обраховують та проводять моніторинг показників, визначених у пунктах 1.1 - 1.6 цих Критеріїв. Якщо виявлено, що платник податків має ознаки ризиковості згідно з пунктом 1.6 цих Критеріїв, то такий платник податків виноситься на розгляд Комісії в той самий день і вноситься до переліку ризикових платників у день проведення засідання Комісії, на якому прийнято відповідне рішення.

У свою чергу, пунктом 2.1 Критеріїв ризиковості здійснення операцій визначено, що Операція, відображена у податковій накладній / розрахунку коригування, відповідає критеріям ризиковості здійснення операцій, якщо: обсяг постачання товару/послуги, зазначений у податковій накладній / розрахунку коригування до податкової накладної на збільшення суми податкових зобов`язань, яку(ий) подано на реєстрацію до Єдиного реєстру податкових накладних (далі - Реєстр), дорівнює або перевищує величину залишку, що визначається як різниця обсягу придбання на митній території України такого товару/послуги (крім обсягу придбання товарів/послуг за операціями, які звільнені від оподаткування та підлягають оподаткуванню за нульовою ставкою) та/або ввезення на митну територію України такого товару, зазначеного з 01 січня 2017 року в отриманих податкових накладних/розрахунках коригування, зареєстрованих в Реєстрі, і митних деклараціях, збільшеного у 1,5 рази, та обсягу постачання відповідного товару/послуги, зазначеного у податкових накладних/розрахунках коригування, зареєстрованих з 01 січня 2017 року в Реєстрі, і переважання в такому залишку (більше 75 відсотків загального такого залишку) товарів з кодами згідно з УКТ ЗЕД та послуг з кодами згідно з ДКПП, перелік яких визначено ДФС відповідно до додатка, та відсутність товару/послуги, зазначеного/зазначеної в податковій накладній, яка подана на реєстрацію в Реєстрі, в Таблиці даних платника податку як товару/послуги, що на постійній основі постачається (виготовляється).

Пунктами 12 та 13 Порядку №117 передбачено, що у разі зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі контролюючий орган протягом операційного дня надсилає (в електронній формі у текстовому форматі) в автоматичному режимі платнику податку квитанцію про зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування. Така квитанція є підтвердженням зупинення такої реєстрації.

У квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування зазначаються: 1) номер та дата складання податкової накладної / розрахунку коригування; 2) порядковий номер, номенклатура товарів/послуг продавця, код товару згідно з УКТЗЕД / послуги згідно з Державним класифікатором продукції та послуг, зазначені у податковій накладній / розрахунку коригування, реєстрація яких зупинена; 3) критерій(ї) ризиковості платника податку та/або критерій(ї) ризиковості здійснення операцій, на підставі якого(их) зупинено реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі, із розрахованим показником за кожним критерієм, якому відповідає платник податку; 4) пропозиція щодо надання платником податку пояснень та копій документів, необхідних для прийняття контролюючим органом рішення про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі.

Відповідно до пункту 14 згаданого Порядку №117, перелік документів, необхідних для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі, включає в себе:

- договори, зокрема зовнішньоекономічні контракти, з додатками до них;

- договори, довіреності, акти керівного органу платника податку, якими оформлені повноваження осіб, які одержують продукцію в інтересах платника податку для здійснення операції;

- первинні документи щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунки-фактури/інвойси, акти приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладні;

- розрахункові документи та/або банківські виписки з особових рахунків;

- документи щодо підтвердження відповідності продукції (декларації про відповідність, паспорти якості, сертифікати відповідності), наявність яких передбачена договором та/або законодавством.

Пунктами 18-21 Порядку №117 передбачено, що письмові пояснення та копії документів, подані платником податку до контролюючого органу відповідно до пункту 15 цього Порядку, розглядаються комісіями контролюючих органів. Комісії контролюючих органів складаються з комісій регіонального рівня (комісії головних управлінь ДФС в областях, м. Києві та Офісу великих платників ДФС) та комісії центрального рівня (ДФС). Зазначені комісії приймають рішення про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі; відмову у реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі. Підставами для прийняття комісіями контролюючих органів рішення про відмову в реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування є: ненадання платником податку письмових пояснень стосовно підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній / розрахунку коригування, реєстрацію яких зупинено; ненадання платником податку копій документів відповідно до підпункту 4 пункту 13 цього Порядку; надання платником податку копій документів, які складені з порушенням законодавства.

Аналогічний перелік документів, необхідний для розгляду питання виключення платника податку з переліку платників, які відповідають критеріям ризиковості платника податку, визначений і в пункті 6 Порядку зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.12.2019 №1165 (який набрав чинності з 01.02.2020) (далі - Порядок №1165).

Цим же пунктом Порядку №1165 встановлено, що Комісією регіонального рівня розглядається питання виключення платника податку з переліку платників, які відповідають критеріям ризиковості платника податку, у разі виявлення обставин та/або отримання інформації, що свідчать про невідповідність платника податку критеріям ризиковості платника податку та/або отримання інформації та копій відповідних документів від платника податку, що свідчать про невідповідність платника податку критеріям ризиковості платника податку.

За результатами розгляду інформації та копій документів комісією регіонального рівня приймається рішення про відповідність/невідповідність платника податку критеріям ризиковості платника податку, яке платник податку отримує в електронному кабінеті у день його прийняття. Виключення платника податку з переліку платників, які відповідають критеріям ризиковості платника податку, здійснюється в день проведення засідання комісії регіонального рівня та прийняття відповідного рішення.

З системного аналізу викладених положень податкового законодавства вбачається, що реєстрації податкової накладної, як обов`язковій умові для віднесення покупцем товарів/послуг сплаченої у складі товарів або послуг суми ПДВ до податкового кредиту, передує процедура автоматизованого моніторингу податкової накладної на відповідність критеріям ризиковості платника податку, критеріям ризиковості здійснення операцій та показникам позитивної податкової історії платника податку.

У разі відповідності податкової накладної/розрахунку коригування вказаним критеріям ризиковості, реєстрація податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних зупиняється.

Умовою розблокування реєстрації податкової накладної, яка за результатами автоматизованого моніторингу була визнана такою, що відповідає критеріям ризиковості платника податку, критеріям ризиковості здійснення операцій, є подання платником податків документів, вичерпний перелік яких визначений у пункті 14 Порядку №117.

Можливість надання платником податків вичерпного переліку документів на підтвердження правомірності формування та подання податкової накладної прямо залежить від чіткого визначення фіскальним органом конкретного виду критерію ризиків. Вживання контролюючим органом загального посилання на пункт Критеріїв ризиковості платника податків, без наведення конкретної ознаки ризиковості, є абстрактним і невизначеним та призводить до необґрунтованого обмеження права платника податків бути повідомленим про необхідність надання документів за вичерпним переліком, відповідно до критерію зупинення реєстрації податкової накладної, а не будь-яких на власний розсуд.

Аналогічні вимоги щодо обґрунтованості та недвозначності висуваються вказаними нормативно-правовими актами й до рішення, яким оформлюються результати розгляду поданих платником податків документів для реєстрації податкової накладної чи розрахунку коригування: його зміст повинен містити вичерпну інформацію щодо мотивів та конкретних підстав його прийняття (фактичних і юридичних).

Зокрема, затверджена Порядком №117 форма рішення про відмову у реєстрації податкової накладної передбачає, що у разі відмови в реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в ЄРПН з підстав ненадання платником документів, документів, яких на думку контролюючого органу не вистачає в аспекті конкретного змісту господарських взаємовідносин, повинні бути підкресленими, тобто рішення має містити або найменування конкретного документа (видаткова накладна, тощо) або групу документів (складські документи тощо), що з урахуванням специфіки виконання господарської операції мають бути надані, але відсутні. Натомість мотиви, з яких контролюючий орган дійшов висновку, що відповідні документи мають бути подані, але були відсутні, наводяться контролюючим органом у графі "додаткова інформація".

З огляду на приписи частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, на контролюючий орган покладається обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення про зупинення реєстрації податкової накладної та подальших дій чи бездіяльності.

Відтак, контролюючий орган повинен надати належні та достатні докази, що дії щодо зупинення реєстрації податкових накладних вчинено у відповідності до приписів пункту 201.16 статті 201 Податкового кодексу України у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, та за наявності підстав, встановлених вищезгаданими Критеріями оцінки ступеня ризиків.

При цьому, невиконання податковим органом законодавчо встановлених вимог щодо змісту, форми, обґрунтованості та вмотивованості акта індивідуальної дії призводить до його протиправності.

Аналогічна правова позиція міститься, зокрема, у постанові Верховного Суду від 04.12.2018 у справі №821/1173/17.

Крім того, Верховний Суд у постановах від 30.07.2019 у справі №200/14026/18-а та від 23.10.2019 у справі №826/8693/18, при розгляді аналогічних справ зазначив, що первинним об`єктом судового дослідження у даній справі є обставини, за яких відповідачі вчинили дії щодо зупинення реєстрації податкових накладних та приймали рішення про відмову у їх реєстрації. Підставою для таких дій мають бути: чіткі критерії оцінки ступеня ризиків відповідних господарських операцій; конкретний перелік документів, встановлений податковим законодавством, який підлягав наданню контролюючому органу для дослідження при прийнятті ним оспорюваних рішень. Отже, Верховний Суд у наведених вище постановах дійшов висновку про те, що саме зупинення реєстрації податкових накладних первинно порушує права платника податків і саме обставини такого зупинення, насамперед його законність, повинні бути предметом дослідження у подібних спорах.

Судом встановлено, що зміст квитанцій, отриманих позивачем за наслідками обробки поданих на реєстрацію у Єдиному реєстрі податкових накладних податкових накладних від 01.10.2019 №2; від 03.10.2019 №6; від 11.10.2019 №17; від 31.10.2019 №37, свідчить про відсутність у них відомостей про конкретний критерій ризиковості платника податку та/або критерій(ї) ризиковості здійснення операцій, на підставі якого (їх) зупинено реєстрацію вказаних податкових накладних із розрахованим показником за кожним критерієм, якому відповідає платник податку.

Будь-яких доказів, які б свідчили, що фізична особа-підприємець ОСОБА_1 відповідає одному з критеріїв, визначених у листі ДФС від 07.08.2019 №1962/99-99-29-01-01, відповідачами не надано.

При цьому, зазначене у квитанції формулювання: "...Обсяг постачання товару/послуги 0202 перевищує величину залишку обсягу придбання такого товару/послуги та обсягу його постачання..." не є конкретизованим з урахуванням змісту господарської операції позивача.

В той же час, оскаржувані рішення про відмову у реєстрації податкових накладних містять лише абстрактне твердження про ненадання платником податків документів, без конкретизації (підкреслення) конкретного переліку документів, яких, на думку Комісій, не вистачає з урахування особливостей, характеру, змісту та обсягу господарської операції; та якому саме критерію, що слугував підставою для зупинення реєстрації податкових накладних, відповідає позивач.

Зміст рішень про відмову у реєстрації податкових накладних дає підстави стверджувати, що Комісії, розглядаючи подані позивачем документи, не з`ясовували специфіку проведеної господарської операції, не здійснили аналіз умов господарського договору, укладеного позивачем з ТОВ «ВІЗИТ», та не визначили документів, які є достатніми для підтвердження реальності господарської операції з урахуванням її змісту і обсягу.

У той же час, аналіз наданих позивачем згідно з вичерпним переліком документів та пояснень свідчить про відсутність у них дефекту форми, змісту або походження, які у силу частини другої статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність", пункту 2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 № 88, спричинили б втрату такими документами юридичної сили.

Сукупність наданих позивачем первинних документів не дають підстав для сумніву відносно реальності фінансово-господарської операції з контрагентами позивача, а саме ТОВ «Острійківське», ТОВ «Олійникова Слобода», ТОВ «СВК імені Щорса», ТОВ «Ресілієнт Матюш», а також з ТОВ «ВІЗИТ» щодо продажу товару - м`яса худоби, обумовленого Договором від 25.07.2019 №250719. Пакет документів відповідає визначеному у пункті 14 Порядку №117 та пункті 6 Порядку №1165 переліку і був об`єктивно достатнім для прийняття рішень про реєстрацію спірних податкових накладних.

При цьому, суд звертає увагу на те, що рішення, зокрема, Комісії ГУ ДПС у Київській області від 28.10.2019 № 1316046/ та від 31.10.2019 №1319372/, як і рішення Комісії ДПС України від 28.11.2019 № 1340175/ та від 10.12.2019 № 1349834/, не містять ані конкретних обставин, за яких позивача було внесено до переліку ризикових суб`єктів господарювання, ані посилань на пункт та абзац Критеріїв, якими керувались Комісії при прийнятті спірних рішень, лише зазначено підставу для залишення таких скарг без задоволення, а саме: "ненадання платником податку копій документів», зокрема, у рішенні Комісії ГУ ДПС у Київській області від 28.10.2019 № 1316046/ та від 31.10.2019 №1319372/ - «Розрахункові документи, банківські виписки з особових рахунків», а у рішеннях Комісії ДПС України від 28.11.2019 № 1340175/ та від 10.12.2019 № 1349834/ - «документів щодо підтвердження відповідності продукції (декларації про відповідність, паспорти якості, сертифікати відповідності), наявність яких передбачена договором та/або законодавством».

З приводу вказаних, зокрема, у рішенні Комісії ГУ ДПС у Київській області від 28.10.2019 № 1316046/ та від 31.10.2019 №1319372/ (за результатами розгляду скарг щодо рішень про відмову у реєстрації податкових накладних) підстав для залишення скарги без задоволення, а саме: " ненадання платником податку копій первинних документів щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунки фактури/інвойси, акти приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладних" (при цьому жодного із переліку документів не підкреслено), а у рішеннях Комісії ДПС України від 28.11.2019 №1340175/ та від 10.12.2019 № 1349834/ підстави "ненадання платником податку копій документів щодо підтвердження відповідності продукції (декларації про відповідність, паспорти якості, сертифікати відповідності), наявність яких передбачена договором та/або законодавством (при цьому жодного із переліку документів не підкреслено), суд зазначає, що відповідно до узгоджених сторонами у Договорі від 25.07.2019 №250719 умов розрахунків, строк оплати за товар (станом на момент вчинення позивачем дій по реєстрації податкових накладних, строк дії договору до 31.12.2019) об`єктивно не настав, що фізично унеможливлювало долучення до скарг відповідних документів.

Так, згідно оскаржуваних рішень, контролюючим органом не підкреслено, яких саме первинних документів з переліку не надано позивачем, що ставить під сумнів обґрунтованість висновків, зокрема, відповідача-2 про неподання таких первинних документів.

Отже, контролюючим органом не дотримано вимог п. 21 Порядку № 117 та не наведено конкретної підстави для відмови в реєстрації податкових накладних, поданих позивачем до реєстрації.

В той же час, варто зазначити, що оскаржувані рішення у розумінні пункту 19 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України - є індивідуальними актами.

Так, загальною рисою, яка відрізняє індивідуальні акти є їх виражений правозастосовний характер.

Головною рисою таких актів є їхня конкретність (гранична чіткість), а саме: чітке формулювання конкретних юридичних волевиявлень суб`єктами адміністративного права, які видають такі акти; розв`язання за їх допомогою конкретних, а саме індивідуальних, справ або питань, що виникають у сфері державного управління; чітка визначеність адресата, конкретної особи або осіб; виникнення конкретних адміністративно-правових відносин, обумовлених цими актами; чітка відповідність такого акта нормам чинного законодавства.

Натомість, оскаржувані рішення контролюючого органу не відповідають критеріям чіткості та зрозумілості індивідуального акта, та породжують їх неоднозначне трактування, що в свою чергу впливає на можливість реалізації права або виконання обов`язку платником податків виконати юридичне волевиявлення суб`єкта владних повноважень.

У зв`язку з викладеним, суд не приймає доводи відповідача-2, викладені у відзиві на позовну заяву стосовно того, що подані позивачем до податкового органу первинні документи не підтверджують реальність здійснення господарських операцій.

Крім того, суд не приймає до уваги доводи відповідача-2, викладені у відзиві на позовну заяву стосовно того, що виписки з банківського рахунку складені з порушенням встановлених вимог, оскільки за формою рішення про реєстрацію/ відмову в реєстрації податкових накладних/ розрахунків коригування в ЄРПН, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 12.12.2019 №520, неподання розрахункових документів та/або банківських документів з особових рахунків є самостійною (окремою) підставою відмови в реєстрації податкових накладних. Наявність даної підстави позначається в окремому полі рішення.

В той же час, в оскаржуваних рішеннях Комісії ГУ ДПС у Київській області 28.10.2019 № 1316046/ та від 31.10.2019 №1319372/ позначки в полі «Додаткова інформація» "Неподання розрахункових документів та/або банківських виписок з особових рахунків" немає, а відтак дана підстава в спірному рішенні відсутня.

Також суд не приймає до уваги доводи відповідача-2, викладені у відзиві на позовну заяву стосовно того, що товарно-транспортні накладні складені з грубими порушеннями Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, оскільки частиною другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України) передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

З урахуванням даної норми, суд не може вважати прийнятними вказані доводи відповідача-2, адже зміст рішень від 28.10.2019 №1316046/ та від 31.10.2019 №1319372/ НОМЕР_1 не дає підстав вважати, що саме дані обставини слугували підставами для прийняття спірних рішень. Крім того, копії усіх перелічених документів наявні у матеріалах даної справи, а відтак, такі доводи спростовуються наявними в матеріалах справи доказами.

Як було зазначено судом, оскаржувані рішення про відмову у реєстрації податкових накладних від 11.10.2019 №17 та від 31.10.2019 №37, було прийнято Комісією ДПС України, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації, а саме остання прийняла рішення від 28.11.2019 №1340175/ (про відмову у реєстрації податкової накладної від 11.10.2019 №17) та від 10.12.2019 №1349834/ (про відмову у реєстрації податкової накладної від 31.10.2019 №37), якими відмовлено у реєстрації вказаних податкових накладних у зв`язку з ненаданням платником податків копій документів щодо підтвердження відповідності продукції (декларації про відповідність, паспорти якості, сертифікати відповідності), наявність яких передбачена договором та/або законодавством (а.с. 93-94, 114-115).

Так, відповідно до п.24 Порядку №117 (який був чинним на день прийняття відповідачем-1 рішень) Комісія центрального рівня протягом семи робочих днів, що настають за днем отримання пояснень та копій документів відповідно до пункту 15 цього Порядку, але не раніше отриманого рішення про реєстрацію або відмову в реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі комісії регіонального рівня, може прийняти інше рішення про реєстрацію або відмову в реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі. Прийняте комісією центрального рівня рішення реєструється в окремому Реєстрі податкових накладних / розрахунків коригування, реєстрація яких зупинена, та надсилається платнику податку у порядку, встановленому статтею 42 Кодексу, а рішення Комісії регіонального рівня скасовується.

Стосовно підстави відмови у реєстрації податкових накладних у рішеннях Комісії ДПС України від 28.11.2019 № 1340175/ та від 10.12.2019 № 1349834/ щодо "ненадання платником податку копій документів щодо підтвердження відповідності продукції (декларації про відповідність, паспорти якості, сертифікати відповідності), наявність яких передбачена договором та/або законодавством, суд зазначає, що жодних пояснень відповідачем-1 з цього приводу суду не надано, правом на подачу відзиву на позовну заяву ДПС України не скористалась, та своїх доводів на підтвердження обґрунтованості спірних рішень від 28.11.2019 № 1340175/ та від 10.12.2019 № 1349834/ про відмову у реєстрації податкових накладних не висловила, відтак суд не може припускати, які доводи та обставини були покладені відповідачем-1 в основу своїх рішень про відмову у реєстрації податкових накладних №17 від 11.10.2019; №37 від 31.10.2019.

При цьому суд зазначає, що якість продукції (м`яса) підтверджується наявними в матеріалах справи Деклараціями виробника (специфікації) №518, 524, 544, 586 (а.с. 41, 65, 104, 125).

Отже у суду немає сумнівів щодо підтвердження відповідності продукції.

Підсумовуючи викладене, суд погоджується з доводами позивача, що дії контролюючого органу, що виразились у зупиненні реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних податкових накладних від 01.10.2019 №2, від 03.10.2019 №6 від 11.10.2019 №17, від 31.05.2019 №37, складених фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 , є протиправними, а рішення Комісії ГУ ДПС у Київській області від 28.10.2019 №1316046/ та від 31.10.2019 №1319372/, та рішення Комісії ДПС України від 28.11.2019 № 1340175/ та від 10.12.2019 № 1349834/, прийняті необґрунтовано, тобто без урахування усіх обставин, що мали значення для прийняття рішень (вчинення дій), непропорційно, тобто без дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване ці рішення (дії), а відтак є протиправними та підлягають скасуванню.

Згідно з частиною четвертою статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України, у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

Пленум Вищого адміністративного суду України в пункті 10.3 Постанови від 20.05.2013 № 7 "Про судове рішення в адміністративній справі" зазначив, що суд може ухвалити постанову про зобов`язання відповідача прийняти рішення певного змісту, за винятком випадків, коли суб`єкт владних повноважень під час адміністративних процедур відповідно до закону приймає рішення на основі адміністративного розсуду.

Відповідно до Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Згідно з пунктом 1.6 Методології проведення антикорупційної експертизи, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 24.04.2017 № 1395/5, дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених нормативно-правовим актом, проектом нормативно-правового акта.

Таким чином, дискреція - це елемент управлінської діяльності. Вона пов`язана з владними повноваженнями і їх носіями - органами державної влади та місцевого самоврядування, їх посадовими і службовими особами. Дискрецію не можна ототожнювати тільки з формалізованими повноваженнями - вона характеризується відсутністю однозначного нормативного регулювання дій суб`єкта. Він не може ухилятися від реалізації своєї компетенції, але і не має права виходити за її межі.

Тобто дискреційні повноваження - це законодавчо встановлена компетенція владних суб`єктів, яка визначає ступінь самостійності її реалізації з урахуванням принципу верховенства права; ці повноваження полягають в застосуванні суб`єктами адміністративного розсуду при здійсненні дій і прийнятті рішень.

Отже, у разі відсутності у суб`єкта владних повноважень законодавчо закріпленого права адміністративного розсуду при вчиненні дій/прийнятті рішення, та встановлення у судовому порядку факту протиправної поведінки відповідача, зобов`язання судом суб`єкта владних повноважень прийняти рішення конкретного змісту не можна вважати втручанням у дискреційні повноваження, адже саме такий спосіб захисту порушеного права є найбільш ефективним та направлений на недопущення свавілля в органах влади.

З урахуванням тієї обставини, що під час розгляду справи у суді позивачем доведено надання ним до Комісії регіонального рівня, яка функціонує у складі Головного управління ДПС у Київській області всіх документів, визначених Порядком №117 та Порядком №1165, які достатні для прийняття рішень про реєстрацію податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, та підтвердження належної форми та змісту цих документів, суд вважає, що у даному випадку у відповідача-1 відсутня дискреція як можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, у зв`язку з чим повний та ефективний захист порушеного права позивача потребує зобов`язання Державної податкової служби України здійснити реєстрацію податкових накладних від 01.10.2019 №2, від 03.10.2019 №6 від 11.10.2019 №17, від 31.05.2019 №37 в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Відповідно до положень статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною Законом від 17.07.1997 № 475/97-ВР (далі - Конвенція), кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У пункті 145 рішення від 15.11.1996 у справі "Чахал проти Об`єднаного Королівства" (Chahal v. the United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

Таким чином, статті 13 Конвенції зводиться до вимоги надати заявникові такі міри правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органові розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції й надавати відповідний судовий захист, хоча держави - учасники Конвенції мають деяку свободу розсуду щодо того, яким чином вони забезпечують при цьому виконання своїх зобов`язань Крім того, Суд указав на те, що за деяких обставин вимоги статті 13 Конвенції можуть забезпечуватися всією сукупністю засобів, що передбачаються національним правом.

Стаття 13 вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності небезпідставної заяви за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов`язань за статтею 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Тим не менше, засіб захисту, що вимагається згаданою статтею повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (пункт 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Афанасьєв проти України" від 05.04.2005 (заява № 38722/02)).

Отже, ефективний засіб правового захисту у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату; винесення рішень, які не призводять безпосередньо до змін в обсязі прав та забезпечення їх примусової реалізації, не відповідає розглядуваній міжнародній нормі.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 13.01.2011 (остаточне) по справі "Чуйкіна проти України" (OF Chuykina v. Ukraine) (Заява № 28924/04) констатував: "50. Суд нагадує, що процесуальні гарантії, викладені у статті 6 Конвенції, забезпечують кожному право звертатися до суду з позовом щодо своїх цивільних прав та обов`язків. Таким чином стаття 6 Конвенції втілює "право на суд", в якому право на доступ до суду, тобто право ініціювати в судах провадження з цивільних питань становить один з його аспектів (див. рішення від 21.02.1975 у справі "Голдер проти Сполученого Королівства" (Golder v. the United Kingdom), пункти 28-36, Series A № 18). Крім того, порушення судового провадження саме по собі не задовольняє усіх вимог пункту 1 статті 6 Конвенції. Ціль Конвенції гарантувати права, які є практичними та ефективними, а не теоретичними або ілюзорними. Право на доступ до суду включає в себе не лише право ініціювати провадження, а й право отримати "вирішення" спору судом. Воно було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави дозволяла особі подати до суду цивільний позов без гарантії того, що справу буде вирішено остаточним рішенням в судовому провадженні. Для пункту 1 статті 6 Конвенції було б неможливо детально описувати процесуальні гарантії, які надаються сторонам у судовому провадженні, яке є справедливим, публічним та швидким, не гарантувавши сторонам того, що їхні цивільні спори будуть остаточно вирішені (див. рішення у справах "Мултіплекс проти Хорватії" (Multiplex v. Croatia), заява № 58112/00, пункт 45, від 10.07.2003, та "Кутіч проти Хорватії" (Kutic v. Croatia), заява №48778/99, пункт 25, ECHR 2002-II)".

У даному випадку, задоволення позовної вимоги щодо зобов`язання Державної податкової служби України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкові накладні від 01.10.2019 №2, від 03.10.2019 №6 від 11.10.2019 №17, від 31.05.2019 №37, складені Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 , є дотриманням судом гарантій того, що спір між сторонами буде остаточно вирішений.

При цьому суд зазначає, що Порядок зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 № 117, втратив чинність 31.01.2020 у зв`язку з прийняттям Кабінетом Міністрів України постанови від 11.12.2019 №1165.

Так, Кабінетом Міністрів України 11.12.2019 прийнято постанову № 1165 "Про затвердження порядків з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних" (набрала чинності з 01.02.2020), якою, серед іншого, затверджено Порядок зупинення реєстрації податкової накладної/ розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Пунктами 25-26 Порядку зупинення реєстрації податкової накладної/ розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.12.2019 № 1165, визначено такий порядок роботи Комісії контролюючого органу.

Комісія центрального рівня приймає рішення про неврахування таблиці даних платника податку, розглядає скарги на рішення комісій регіонального рівня про відмову в реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі.

Комісії регіонального рівня приймають рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі або відмову в такій реєстрації, врахування або неврахування таблиці даних платника податку, відповідність/невідповідність платника податку критеріям ризиковості платника податку.

Комісія регіонального рівня діє в межах повноважень, визначених цим Порядком та Порядком прийняття рішень про реєстрацію / відмову в реєстрації податкових накладних / розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затвердженим Мінфіном.

Комісія центрального рівня діє в межах повноважень, визначених цим Порядком.

Згідно з приписами пункту 19 та 20 Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2010 № 1246, податкова накладна та/або розрахунок коригування, реєстрацію яких зупинено, реєструється у день набрання рішенням суду законної сили про реєстрацію податкової накладної та/або розрахунку коригування.

У разі надходження до ДФС рішення суду про реєстрацію або скасування реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування, яке набрало законної сили, такі податкові накладні та/або розрахунки коригування реєструються після проведення перевірок, визначених пунктом 12 цього Порядку (крім абзацу десятого), або їх реєстрація скасовується. При цьому датою реєстрації або скасування реєстрації вважається день, зазначений в такому рішенні, або день набрання законної сили рішенням суду.

Таким чином, нормами Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2010 № 1246, визначено компетенцію Державної фіскальної служби України щодо реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних на підставі рішення суду.

Положенням про Державну податкову службу України, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 06.03.2019 №227 "Про затвердження положень про Державну податкову службу України та Державну митну службу України" встановлено, що Державна податкова служба України (ДПС) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів і який реалізує державну податкову політику, державну політику з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

За даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань Державна податкова служба України зареєстрована 17.05.2018, та не перебуває в процесі припинення.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 №682-р "Питання Державної податкової служби" вирішено погодитися з пропозицією Міністерства фінансів щодо можливості забезпечення здійснення Державною податковою службою покладених на неї постановою Кабінету Міністрів України від 06.03.2019 №227 "Про затвердження положень про Державну податкову службу України та Державну митну службу України" функцій і повноважень Державної фіскальної служби, що припиняється, з реалізації державної податкової політики, державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Таким чином, повноваження Державної фіскальної служби України передані Державній податковій службі України, отже на даний час повноваження щодо реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних на підставі рішення суду здійснює саме Державна податкова служба України.

Беручи до уваги, що відповідачі не довели існування обставин, які б виключали можливість реєстрації податкових накладних від 01.10.2019 №2, від 03.10.2019 №6 від 11.10.2019 №17, від 31.05.2019 №37 в Єдиному реєстрі податкових накладних, вимога позивача про зобов`язання Державної податкової служби України зареєструвати спірні податкові накладні є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

За загальним правилом, що випливає з принципу змагальності, кожна сторона повинна подати докази на підтвердження обставин, на які вона посилається, або на спростування обставин, про які стверджує інша сторона.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною першою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вимогами статті 76 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, коли судом здійснюється розгляд справ про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, у яких обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Такий підхід узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини. Так, у пункті 110 рішення від 23.07.2002 у справі "Компанія "Вестберґа таксі Актіеболаґ" та Вуліч проти Швеції" Суд визначив, що "…адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення податкових штрафів має саме податкове управління".

На переконання суду, відповідачами, як суб`єктами владних повноважень, покладений на них обов`язок доказування, з урахуванням вимог встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, не виконано та не доведено правомірність і законність своїх дій під час здійснення моніторингу податкової накладної складеної позивачем та рішень, прийнятих за його наслідками, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, суд дійшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог та вважає їх такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Під час звернення до суду позивачем був сплачений судовий збір у розмірі 8408,00 грн., що підтверджується квитанціями від 10.03.2020 №5349538 на суму 4204,00 грн. та від 13.04.2020 №5415235 на суму 4204,00 грн., оригінали яких наявні в матеріалах справи (а.с.9, 162).

Доказів понесення позивачем інших витрат, пов`язаних з розглядом справи, матеріали справи не містять.

З урахуванням того, що позовні вимоги задоволені повністю, понесені позивачем судові витрати у вигляді сплаченого судового збору у розмірі 8408,00 грн. підлягають стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідачів у справі, а саме: судовий збір у сумі 4204,00 грн. підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Київській області, а також сплачений судовий збір у сумі 4204,00 грн. підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань ДПС України, оскільки спірні рішення цих відповідачів призвели до спірних правовідносин.

На підставі викладеного, керуючись статтями 243-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

1. Адміністративний позов задовольнити повністю.

2. Визнати протиправними та скасувати рішення Комісії Головного управління ДПС у Київській області, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації від 28.10.2019 №1316046/ про відмову у реєстрації податкової накладної від 01.10.2019 №2; від 31.10.2019 №1319372/ НОМЕР_1 про відмову у реєстрації податкової накладної від 03.10.2019 №6.

3. Визнати протиправними та скасувати рішення Комісії ДПС України, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації від 28.11.2019 №1340175/ про відмову у реєстрації податкової накладної від 11.10.2019 №17; від 10.12.2019 №1349834/ НОМЕР_1 про відмову у реєстрації податкової накладної від 31.05.2019 №37.

4. Зобов`язати Державну податкову службу України (ідентифікаційний код 43005393, місцезнаходження: 04053, м. Київ, Львівська площа, 8) зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкові накладні від 01.10.2019 №2, від 03.10.2019 №6 від 11.10.2019 №17, від 31.05.2019 №37, подані фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; місце проживання: АДРЕСА_1 ), датою їх фактичного надходження.

5. Стягнути на користь фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; місце проживання: АДРЕСА_1 ) судовий збір у сумі 4204,00 грн. (чотири тисячі двісті чотири грн. 00 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Київській області (ідентифікаційний код 43141377, місцезнаходження: 03151, м.Київ, вул. Народного Ополчення, 5-А).

6. Стягнути на користь фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; місце проживання: АДРЕСА_1 ) судовий збір у сумі 4204,00 грн. (чотири тисячі двісті чотири грн. 00 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової служби України (ідентифікаційний код 43005393, місцезнаходження: 04053, м.Київ, Львівська площа, 8).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення .

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII Перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Дата складення повного тексту рішення суду - 31.03.2021 р.

Суддя Кушнова А.О.