Справа № 280/9379/20
Суддя: Сіпака Андрій Васильович
Дата ухвалення: 2021-03-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

29 березня 2021 року Справа № 280/9379/20 м.Запоріжжя

Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Сіпаки А.В., при секретарі судового засідання Гопки Л.І.

за участю:

представника позивача Божко А.В.

представника відповідача Прокоф`єва С.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Слов`янський пух Україна" (вул. Богдана Хмельницького, буд. 3, м. Василівка, Запорізька область, 71600, )

до Дніпровської митниці Держмитслужби (вул. Княгині Ольги, буд. 22, м. Дніпро, 49038, )

про визнання протиправними та скасування рішень,

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «Слов`янський Пух Україна» (далі позивач) з позовом до Дніпровської митниці Держмитслужби (далі відповідач), в якому просить суд:

визнати протиправним та скасувати рішення Київської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товарів №UA110230/2020/000144/2 від 05.08.2020;

визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA110230/2020/00274 від 05.08.2020.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що при митному оформленні товару за митною декларацією ІМ40ДЕ №UA110230/2020/016349 від 28.07.2020, який ввозився на митну територію України, ним було визначено його митну вартість за основним методом ціною договору (контракту). Позивач зазначає, що на підтвердження заявленої митної вартості оцінюваного товару надав митному органу документи, які відповідають переліку, визначеному в частині другій статті 53 Митного кодексу України (далі МК України), підтверджують митну вартість товару та містять об`єктивні відомості про складові митної вартості товару, подані документи не містять розбіжностей.

Позивач стверджує, що митний орган зазначених документів не врахував, у зв`язку з чим дійшов необґрунтованих висновків про наявність підстав для коригування митної вартості із застосуванням резервного методу.

Відповідачем, на переконання позивача, неправомірно було прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UA110230/2020/000144/2 від 05.08.2020 (далі рішення про коригування), яким скориговано заявлену позивачем митну вартість товару в митній декларації ІМ40ДЕ №UA110230/2020/016349 від 28.07.2020, а також складено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA110230/2020/00274 від 05.08.2020, незважаючи на подані позивачем необхідні документи, які давали змогу митному органу визначити митну вартість товару за ціною, заявленою декларантом.

Позивач не погодився з рішенням митного органу, але з метою випуску задекларованого товару у вільний обіг подав до митного органу нову митну декларацію, в якій скоригував митну вартість товару з урахуванням рішення митного органу та сплатив митні платежі, в тому числі з урахуванням різниці між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товару, визначеною декларантом, і сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товару, визначеною митним органом.

Відповідач позов не визнав, у відзиві на позовну заяву зазначив, що під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів ним детально розглянуто подані позивачем до митного оформлення разом із митної декларацією документи та встановлено, що надані документи містять розбіжності та не містять достовірних та об`єктивних відомостей, які б підтверджували числові значення складових митної вартості спірних товарів.

У зв`язку з цим відповідач вважає, що спірні рішення прийняті митним органом з урахуванням вимог чинного законодавства України, в межах повноважень, наданих йому законами України та підзаконними нормативно-правовими актами.

Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 28.12.2020 відкрито загальне позовне провадження у справі №280/9378/20 та призначено підготовче судове засідання по справі на 27.01.2021.

Ухвалою суду від 27.01.2021 підготовче засідання відкладено на 01.03.2021.

Ухвалою суду від 01.03.2021 закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті на 29.03.2021.

Представник позивача в судовому засіданні на позовних вимогах наполягав, просив їх задовольнити.

Представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечив, просив у їх задоволенні відмовити.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вислухавши правові позиції представника позивача та відповідача, суд дійшов наступних висновків.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Слов`янський Пух Україна» (місцезнаходження: 71600, Запорізька обл., м. Василівка, вул. Богдана Хмельницького, буд. 3, ідентифікаційний код 31964537) зареєстроване в якості юридичної особи 17.04.2002, номер запису 0000329 за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Судом встановлено, що 28.09.2018 між Закритим акціонерним товариством «Nostra», зареєстрованим у Литовській Республіці, (далі продавець) та ТОВ «Слов`янський Пух Україна» був укладений контракт №216/18 (далі контракт), відповідно до якого продавець продає, а позивач купує тканини та текстильні вироби на умовах контракту.

Відповідно до пунктів 2.1, 2.3 та 3.2 контракту продавець і позивач погодили, що асортимент товару та ціни узгоджуються сторонами в додатках до контракту на кожну партію товару окремо в письмовому вигляді.

Товар продається на умовах «Incoterms 2010», а умови відвантаження обумовлюються в додатках до контракту на кожну партію товару окремо.

Умови оплати узгоджуються в додатках до контракту на кожне відвантаження окремо та вказуються в рахунку (invoice) або рахунку-проформі (invoice-proforma).

26.06.2020 між продавцем та позивачем був укладений додаток №22 до контракту (далі додаток), відповідно до пунктів 1.1, 2.2-2.5 якого продавець продає, а позивач купує тканини (погонними метрами) в асортименті (див. пункт 2, підпункт 2.1) на умовах додатку.

Загальна сума за додатком складає 33 198,05 євро.

Товар продається на умовах FCA м. Саусяй, Литовська Республіка відповідно до Incoterms 2010.

Ціна включає вартість товару, упаковки та маркування.

Оплата здійснюється протягом 90 (дев`яноста) днів із дати відвантаження на реквізити, вказані в рахунку-фактурі (invoice). Дата відвантаження дата виставлення рахунку-фактури (invoice).

03.07.2020 продавець виставив позивачу до сплати відповідно до додатку рахунок-фактуру №MS20/0008, відповідно до якого позивач повинен сплатити вартість товару в розмірі 29 963,00 євро до 01.10.2020, та рахунок-фактуру №ЕКS20/0042, відповідно до якого позивач повинен сплатити вартість товару в розмірі 3 235,05 євро до 01.10.2020.

28.07.2020 позивачем до Дніпровської митниці Держмитслужби було подано митну декларацію ІМ40ДЕ №UA110230/2020/016349, у графах 31 якої позивачем був зазначений товар, придбаний позивачем у продавця відповідно до додатку та рахунків-фактур №MS20/0008 від 03.07.2020 та №ЕКS20/0042 від 03.07.2020.

Відповідно до граф 20, 22 та 42 митної декларації ІМ40ДЕ №UA110230/2020/016349 від 28.07.2020 загальна вартість товару складає 33 198,05 євро, а його поставка відбувалася на умовах FCA м. Саусяй, Литовська Республіка.

У той же час з матеріалів справи слідує, що позивач здійснив перевезення товару з м. Саусяй, Литовська Республіка до місця ввезення на митну територію України (митний пост «Доманове»). Розмір таких витрат склав 9 200,00 грн.

Таким чином, загальна митна вартість товару, визначена позивачем за основним методом визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту), склала в гривневому еквіваленті станом на день подання позивачем митної декларації щодо товару 28.07.2020 1 091 619,10 грн. (33 198,05 євро х 32,6049 + 9 200,00 грн.).

На підтвердження заявленої митної вартості товару митному органу були подані, зокрема:

(0271) пакувальні листи продавця на товар від 03.07.2020;

(0380) рахунок-фактура №MS20/0008 від 03.07.2020;

(0380) рахунок-фактура №EKS20/0042 від 03.07.2020;

(0730) автотранспортна накладна б/н від 03.07.2020;

(1701) акт Дніпровської митниці Держмитслужби про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу №UA110230/2020/015018 від 10.07.2020;

(3007) документ, що підтверджує вартість перевезення товару, довідка Фізичної особи підприємця ОСОБА_1 б/н від 08.07.2020;

(4100) контракт;

(4103) додаток №22 від 26.06.2020 до контракту;

(4103) додаткова угода №1 від 20.11.2018 до контракту;

(4103) додаткова угода №3 від 26.06.2020 до контракту;

(4301) договір (контракт) про перевезення №2906 від 29.06.2020;

(9107) акт про взяття проб (зразків) товарів №33 віл 10.07.2020;

(9610) копії митних декларацій країни відправлення №№20LTVC0100EK1D9FC0 та 20LTVC0100EK1D9F47 від 03.07.2020.

Розглянувши подані позивачем документи для підтвердження заявленої в митній декларації ІМ40ДЕ №UA110230/2020/016349 від 28.07.2020 митної вартості товару, митний орган направив позивачеві електронне повідомлення, у якому зазначив, що за результатами здійсненого контролю правильності визначення митної вартості на підставі розгляду поданих разом із митною декларацією документів встановлено, що документи містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, та невідповідності, що не дає можливості впевнитись у достовірності заявленої митної вартості, зокрема здійснити перевірку числових значень складових митної вартості товарів.

Посилаючись на положення частини третьої статті 53 МК України, митний орган витребував від позивача наступні додаткові документи для підтвердження митної вартості імпортованого товару: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний із договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформацію біржових організацій про вартість товару або сировини.

04.08.2020 позивач на вказаний запит надав відповідачу свій лист №0408/20-01, в якому повідомив відповідачу наступне:

1) щодо договору (угоди, контракту) із третіми особами, пов`язаного з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається, та рахунків про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом), позивач звернув увагу відповідача, що він вже надавав останньому відповідну угоду на перевезення (договір-заявку №2906 від 29.06.2020, укладений між перевізником, Фізичною особою підприємцем ОСОБА_1 , та позивачем).

Водночас, позивач звернув увагу відповідача на те, що відповідно до умов договору-заявки №2906 від 29.06.2020 оплата послуг перевізника здійснюється протягом 1 (одного) банківського дня від дати розвантаження.

Ураховуючи те, що станом на день підписання листа №0408/20-01 від 04.08.2020 товар знаходився в зоні митного контролю відповідача та був невипущений у вільний обіг, то позивач не міг надати будь-які рахунки про здійснення платежів перевізнику за надані послуги перевезення товару в силу умов договору-заявки №2906 від 29.06.2020 та об`єктивної відсутності останніх;

2) щодо рахунків про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту), позивач звернув увагу відповідача, що в нього були відсутні будь-які рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов контракту, відтак він не міг надати витребовувані документи відповідачу в силу умов контракту та об`єктивної відсутності останніх;

3) щодо виписки з бухгалтерської документації позивач повідомив відповідачу, що в нього була відсутня станом на день підписання листа №0408/20-01 від 04.08.2020 виписка з бухгалтерської документації стосовно товару, адже сам товар не брався на бухгалтерській облік позивача, так як він знаходився в зоні митного контролю відповідача, був невипущений у вільний обіг та був неоплаченим;

4) щодо каталогів, специфікацій, прейскурантів (прайс-листів) виробника товару, висновків про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлених спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформації біржових організацій про вартість товару або сировини позивач звернув увагу відповідача на те, що в нього були відсутні станом на день підписання листа №0408/20-01 від 04.08.2020 прайс-листи виробника товару та будь-який висновок про якісні та вартісні характеристики спірного товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією.

Окрему увагу відповідача позивач звернув на те, що приписи частини третьої статті 53 МК України покладають на позивача обов`язок щодо надання каталогів, специфікацій, прейскурантів (прайс-листів) виробника товару та висновків про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлених спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформації біржових організацій про вартість товару або сировини лише за умови їх наявності в позивача;

5) щодо банківських платіжних документів, що стосуються оцінюваного товару, позивач звернув увагу відповідача на те, що відповідно до пункту 2.5 додатку оплата здійснюється протягом 90 (дев`яноста) днів з дати відвантаження на реквізити, вказані в рахунку-фактурі. Дата відвантаження дата виставлення рахунку-фактури.

Ураховуючи те, що рахунки-фактури №№MS20/0008 та EKS20/0042 були виставлені продавцем 03.07.2020, як наслідок, товар підлягає до сплати в силу пункту 2.5 додатку до 01.10.2020 включно, про що і зазначено в самим рахунках-фактурах.

Позивач повідомив відповідачу, що рахунки-фактури №MS20/0008 від 03.07.2020 та №EKS20/0042 від 03.07.2020 станом на день підписання листа №0408/20-01 від 04.08.2020 були неоплаченими, а відтак позивач не міг надати витребовувані банківські платіжні документи в силу відсутності останніх.

Що стосується позиції відповідача про зазначення продавцем номера контракту та номера додатку в рахунках-фактурах №MS20/0008 від 03.07.2020 та №EKS20/0042 від 03.07.2020 без зазначення дати їх укладання, то позивач зазначив, що такі аргументи жодним чином, на думку позивача, не пояснюють як вони унеможливлюють здійснення відповідачем перевірки числового значення складових митної вартості товару.

05.08.2020 Дніпровською митницею Держмитслужби було прийняте спірне рішення про коригування митної вартості товарів №UA110230/2020/000144/2.

Обґрунтовуючи підстави неприйняття заявленої позивачем митної вартості товару, митний орган у графі 33 спірного рішення зазначив, що ним у відповідності до статті 337 МК України при проведенні перевірки документів, які надані в підтвердження заявленої митної вартості товарів, виявлено наступне: 1) в наданих інвойсах №№MS20/0008 та EKS20/0042 від 03.07.2020 присутнє посилання на контракт №216/18 та специфікацію №22, але в той же час відсутні дати вказаних документів; 2) відповідно до специфікації №22 від 26.06.2020 зазначено, що оплата товару здійснюється протягом 90 днів від дати відвантаження. У разі здійснення оплати, прошу надати банківські платіжні документи, що підтверджують оплату оцінюваної партії товару; 3) договір щодо надання послуг з транспортування товару до митного оформлення не надано; 4) в копіях митних декларацій країни відправлення №№20LTVC0100EK1D9FCO та 20LTVC0100EK1D9F47 від 03.07.2020 не містить відміток митних органів країни відправлення.

28.07.2020 посадовою особою митниці надіслано електронне повідомлення декларанту щодо запита надання додаткових документів відповідно до частини третьої статті 53 МК України. Також повідомлено, що згідно з частиною шостою статті 53 МК України декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи.

Декларантом підприємства 04.08.2020 направлено на адресу митниці повідомлення про надання додаткових документів. За результатом аналізу додаткових документів у рамках консультації повідомлено про наступне. У договорі-заявці №2906 від 29.06.2020 вказана сума за перевезення 500 EUR за курсом НБУ, в той же час надана довідка про розмір витрат на транспортування видана 08.07.2020 та зазначена сума 15 330 UAH. Курси валют, відповідно до яких здійснювався розрахунок відсутні.

Рахунки №MS20/0003 від 13.03.2020 та №MS20/0009 від 13.03.2020 не мають відношення до заявленої партії товарів. Виписка з фінансової програми постачальника б/н це витяг з документу, копія частини (частин) відповідного документу. Виписки готуються в тих випадках, коли виготовлення копії документу неможливо чи недоцільно, коли документ має великий обсяг. Основна вимога точне цитування фрагментів оригіналу, які переносяться в виписку. при оформленні виписки повністю відтворюються реквізити бланку. У виписці зазначається реєстраційний номер і дата оригіналу документа, а не дата виписки і її номер. Під текстом виписки зазначається посада (посади) особи, яка підписала документ, його ініціали та прізвище. Виписка повинна бути засвідчена в установленому порядку. Декларант 05.08.2020 повідомив про те, що інші додаткові документи протягом строку, визначеного частиною третьою статті 53 МК України, для підтвердження заявленого рівня митної вартості надаватись не будуть. У митниці наявна інформація щодо вищих рівнів митної вартості подібних товарів, митне оформлення яких здійснено за основним методом визначення митної вартості, а саме: щодо товару №1 5,02 доларів США за 1 кг (ЕМД №UA100130/2020/705572 від 03.03.2020); щодо товару №2 6,40 доларів США за 1 кг (ЕМД №UA100430/2020/002262 від 29.02.2020); щодо товару №3 5,86 доларів США за 1 кг (ЕМД №UA500050/2020/207783 від 25.07.2020).

Судом встановлено, що відповідачем за результатом проведення консультації встановлено, що метод визначення митної вартості за ціною договору щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), не може бути застосований через те, що декларантом заявлено неповні відомості про митну вартість товарів, у відповідності до вимог частини шостої статті 54 МК України. Застосування методів визначення митної вартості за ціною договору щодо ідентичних товарів та подібних (аналогічних) товарів неможливе в зв`язку з відсутністю інформації щодо вартості ідентичних та подібних (аналогічних) товарів відповідно до вимог та умов статті 59, 60 МК України. Методи визначення митної вартості на основі віднімання (додавання) вартості не може бути прийняті у зв`язку з відсутністю у декларанта та митниці інформації щодо складових митної вартості згідно з вимогами та умовами статті 62, 63 МК України. Митна вартість товару, що імпортується, визначається із застосуванням резервного методу згідно з наявною в органу доходів і зборів інформацією з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (ГАТТ). Ураховуючи вимоги частини другої статті 54 МК України, використана наявна в митниці інформація щодо раніше визнаної митної вартості за основним методом подібного товару: щодо товару №1 5,02 доларів США за 1 кг (ЕМД №UA100130/2020/705572 від 03.03.2020); щодо товару №2 6,40 доларів США за 1 кг (ЕМД №UA100430/2020/002262 від 29.02.2020); щодо товару №3 5,86 доларів США за 1 кг (ЕМД №UA500050/2020/207783 від 25.07.2020).

На підставі прийнятого рішення про коригування митної вартості товару Дніпровська митниця Держмитслужби видала позивачу картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA110230/2020/00274 від 05.08.2020.

Відповідач, застосувавши шостий (резервний) метод визначення митної вартості товарів, заявлену позивачем митну вартість товару №1 в митній декларації ІМ40ДЕ №UA110230/2020/016349 від 28.07.2020 скоригував з 9 079,85 євро до рівня 11 988,81 євро, товару №2 з 21 142,43 євро до рівня 35 048,66 євро, а товару №3 з 3 257,94 євро до рівня 3 888,67 євро.

З метою випуску товару у вільний обіг у порядку, передбаченому частиною другою статті 263 МК України, позивач з урахуванням коригувань подав нову митну декларацію ІМ40ДЕ №UA110230/2020/017089 від 05.08.2020 та митний орган завершив її митне оформлення.

Судом встановлено, що позивач, ураховуючи коригування Дніпровською митницею Держмитслужби митної вартості товарів відповідно до рішення про коригування митної вартості товарів №UA110230/2020/000144/2 від 05.08.2020, доплатив різницю між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом, та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною митним органом, шляхом додаткової сплати 147 192,98 грн.

23.10.2020 позивач у силу приписів частини восьмої статті 55 МК України, відповідно до яких протягом 80 днів з дня випуску товарів декларант або уповноважена ним особа може надати митному органу додаткові документи для підтвердження заявленої ним митної вартості товарів, що декларуються, надав відповідачу додаткові документи разом із супровідним листом №2310/20-01, який був отриманий відповідачем 23.10.2020 та зареєстрований за вх. №18517/13-7.5-08-03-18. Так, позивач надав відповідачу наступні документи та інформацію:

1) щодо договору (угоди, контракту) із третіми особами, пов`язаного з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається, та рахунків про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом), позивач звернув увагу відповідача, що він вже надавав останньому відповідну угоду на перевезення (договір-заявку №2906 від 29.06.2020, укладений між перевізником, Фізичною особою підприємцем ОСОБА_1 , та позивачем).

Позивач також повідомив відповідачу про відсутність у нього будь-яких інших договорів із третіми особами, пов`язаними з договором про поставку спірного товару, адже такі треті особи позивачем не залучалися.

Водночас, позивач повідомив відповідачу, що в нього були відсутні будь-які рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, адже такі платежі не передбачені контрактом та не здійснювалися позивачем;

2) щодо рахунків про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту), позивач звернув увагу відповідача, що в нього були відсутні будь-які рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов контракту, відтак він не міг надати витребовувані документи відповідачу в силу умов контракту та об`єктивної відсутності останніх;

3) щодо виписки з бухгалтерської документації позивач надав відповідачу для ознайомлення на 4 аркушах фотокопії наступних документів бухгалтерського обліку позивача щодо оплати спірного товару: платіжного доручення №76JBKLK8 від 19.08.2020, виданого позивачем на суму 30 477,63 євро, з яких 29 698,05 євро були сплачені за спірний товар; платіжного доручення №82JBKLK9 від 29.09.2020, виданого позивачем на суму 3 500,00 євро, з яких 3 500,00 євро були сплачені за спірний товар; оборотно-сальдової відомості позивача по рахунку 632 за серпень 2020 року вересень 2020 року від 23.10.2020; оборотно-сальдової відомості позивача по рахунку 312 за серпень 2020 року вересень 2020 року від 23.10.2020;

4) щодо каталогів, специфікацій, прейскурантів (прайс-листів) виробника товару, висновків про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлених спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформації біржових організацій про вартість товару або сировини позивач звернув увагу відповідача на те, що в нього були відсутні станом на день підписання листа №2310/20-01 від 23.10.2020 прайс-листи виробника спірного товару та будь-який висновок про якісні та вартісні характеристики спірного товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією;

5) щодо додаткової інформації позивач додатково повідомив відповідачу, що вартість перевезення спірного товару була визначена в гривні з урахуванням офіційного курсу гривні, встановленого Національним банком України щодо євро станом на 03.07.2020 (дату оформлення міжнародної товарно-транспортної накладної (CMR) б/н від 03.07.2020 на перевезення спірного товару).

29.10.2020 відповідач у відповідь на лист позивача надав свій лист №7.5-08-02-2/15/13/10447, яким відмовив позивачу в скасуванні оскаржуваного ним рішення Дніпровської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товарів №UA110230/2020/000144/2 від 05.08.2020.

Не погоджуючись із рішенням відповідача про коригування митної вартості товарів та прийнятою за його наслідками карткою відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що пов`язані із справлянням митних платежів регулюються Митним кодексом України, Податковим кодексом України та іншими законами України з питань оподаткування.

МК України №4495-VІ від 13.03.2012 (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) встановлює порядок визначення митної вартості імпортованих товарів та правила її декларування, а також регулює правовідносини з приводу митного контролю та митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України.

Відповідно до частини першої статті 246 МК України метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

Згідно із статтею 248 МК України митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання митним органом від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення, зокрема, код товару згідно з УКТ ЗЕД; фактурна вартість товарів; митна вартість товарів та метод її визначення; суми митних платежів; спосіб забезпечення сплати митних платежів (у разі застосування заходів гарантування їх сплати) (стаття 257 МК).

Частиною сьомою статті 257 МК України передбачено, що перелік відомостей, що підлягають внесенню до митних декларацій, обмежується лише тими відомостями, які є необхідними для цілей справляння митних платежів, формування митної статистики, а також для забезпечення додержання вимог цього Кодексу та інших законодавчих актів.

Митне оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення здійснюється митними органами на підставі митної декларації, до якої декларантом залежно від митних формальностей, установлених цим Кодексом для митних режимів, та заявленої мети переміщення вносяться відомості, передбачені частиною восьмою вказаної статті, у тому числі відомості про найменування товару, код товару згідно з УКТ ЗЕД, фактурну вартість товарів, митну вартість товарів та метод її визначення.

Статтями 49, 50 МК визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

При цьому, ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця (частина п`ята статті 58 МК).

Система визначення митної вартості товарів ґрунтується на загальних принципах митної оцінки, прийнятих у міжнародній практиці. Міжнародно-правовим стандартом, на який зорієнтоване українське митне законодавство, є угоди по застосуванню статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року (ГААТ).

Згідно із частиною другою статті VII ГААТ, оцінка імпортованого товару для митних цілей повинна ґрунтуватися на дійсній вартості імпортованого товару, на який розраховується мито, або подібного товару і не повинна ґрунтуватися на вартості товару національного походження чи на довільній або фіктивній вартості.

Частинами четвертою та п`ятою статті 58 МК України передбачено, що митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті. Ціною, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, вважається загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

При визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, за переліком, що визначений частиною десятою статті 58 МК України, серед яких, зокрема, витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України, якщо такі платежі не включаються до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті.

Згідно із статтею 51 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Відповідно до статті 52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів. При цьому, декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; 2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

Відповідно до статті 57 МК, визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний. Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Згідно із частиною другою статті 54 МК, контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

Статтею 58 МК передбачено, що метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо, зокрема, щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів. Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні. У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 54 МК України, митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості (пункт 1 частини п`ятої статті 54 МК України).

Цією ж статтею визначено, що у випадках, встановлених цим Кодексом, митний орган наділений правом письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості.

Відповідно до положень статті 53 МК, у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

У силу положень частини п`ятої статті 53 МК, забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Дана норма кореспондується з положеннями частини третьої статті 318 МК, якою встановлено, що митний контроль передбачає виконання митними органами мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань митної справи.

Це також відповідає стандартним правилам, встановленим пунктами 3.16 та 6.2 Загального додатку до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур, до якої Україна приєдналась згідно із Законом України від 15.02.2011 №3018-VI "Про внесення змін до Закону України "Про приєднання України до Протоколу про внесення змін до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур", якими запроваджено стандартні правила: на підтвердження декларації на товари митна служба вимагає тільки ті документи, які є необхідними для проведення контролю за даною операцією та забезпечення виконання усіх вимог щодо застосування митного законодавства; митний контроль обмежується мінімумом, необхідним для забезпечення дотримання митного законодавства.

Разом з цим, якщо документи, зазначені у частині другій статті 53 МК України, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини (частини третя статті 53 МК).

Відповідно до частини третьої статті 58 МК у разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу.

Згідно з частинами першою третьою статті 64 МК у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (ГААТ).

Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях.

Митна вартість імпортних товарів не визначається згідно із положеннями цієї статті на підставі:

1) ціни товарів українського походження на внутрішньому ринку України;

2) системи, яка передбачає прийняття для митних цілей вищої з двох альтернативних вартостей;

3) ціни товарів на внутрішньому ринку країни-експортера;

4) вартості виробництва, іншої, ніж обчислена вартість, визначена для ідентичних або подібних (аналогічних) товарів відповідно до положень статті 63 цього Кодексу;

5) ціни товарів, що поставляються з країни-експортера до третіх країн;

6) мінімальної митної вартості;

7) довільної чи фіктивної вартості.

Відповідно до частини 1 статті 55 МК рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Частиною 2 статті 55 МК передбачено, що прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити:

1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано;

2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом;

3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом;

4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування;

5) інформацію про:

а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються:

у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом;

у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої цієї статті;

б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.

З аналізу частин першої та другої статті 53 МК слідує, що законом визначений вичерпний перелік документів, що подається декларантом митному органу для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.

Митні органи мають право витребовувати додаткові документи на підтвердження задекларованої митної вартості у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що є обов`язковою обставиною, з якою закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Разом з тим витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 Митного кодексу України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 30.06.2015 (справа 21-591а15).

Згідно із пунктом 2 частини шостої статті 54 МК України, на підставі якого відповідач прийняв рішення про коригування митної вартості товарів, митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій-четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Тобто умовою, з якою закон пов`язує право митниці самостійно розраховувати митну вартість заявлених декларантом товарів, є наявність документально підтверджених обставин, що свідчать про заявлення декларантом неповних та/або недостовірних відомостей про товар та ціну, яку за нього сплачено.

Відтак, рішення митного органу не може ґрунтуватися на припущеннях, на сумнівах про повноту і достовірність відомостей про заявлену митну вартість товару; висновки цього органу повинні ґрунтуватися на достовірних і вичерпних доказах.

Судом після дослідження оскаржуваного рішення Дніпровської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товарів №UA110230/2020/000144/2 від 05.08.2020 встановлено, що оскаржуване рішення не містить конкретної складової митної вартості товару, яка не була підтверджена позивачем під час його митного декларування та митного оформлення за митною декларацією IM40ДЕ №UA110230/2020/016349 від 28.07.2020.

Як наслідок, суд критично ставиться до тверджень відповідача, наведених в оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості товарів, про те, що в наданих до митного оформлення документах позивача, які підтверджують митну вартість товарів, є розбіжності, а також що в них відсутні всі відомості, що б підтверджували числові значення складових митної вартості.

Судом досліджено контракт, додаток №22 від 26.06.2020 до контракту, рахунки-фактури №MS20/0008 від 03.07.2020 та №ЕКS20/0042 від 03.07.2020, зі змісту яких слідує, що товар постачався продавцем позивачу на умовах FCA м. Саусяй, Литовська Республіка, а сама вартість товару в розмірі 33 198,05 євро з урахуванням розміру витрат на доставку товару до митної території України в 9 200,00 грн. відповідає заявленій позивачем митній вартості товару в митній декларації IM40ДЕ №UA110230/2020/016349 від 28.07.2020 в розмірі 1 091 619,10 грн. (33 198,05 євро х 32,6049 + 9 200,00 грн.).

Відтак, суд вважає передчасними та такими, що не відповідають обставинам справи, твердження відповідача про те, що надані позивачем документи, які підтверджують митну вартість товару, містять розбіжності та що в них відсутні всі відомості, що б підтверджували числові значення складових митної вартості товару.

Суд відхиляє твердження відповідача про те, що позивач був зобов`язаний надати йому банківські платіжні документи при митному оформленні спірного товару, адже відповідно до частини другої статті 53 МК України надання банківських платіжних документів вимагається лише за умови оплати рахунку.

Судом встановлено, що оплата за спірний товар відповідно до пункту 2.5 додатку №22 від 26.06.2020 до контракту та рахунків-фактур №MS20/0008 від 03.07.2020 та №ЕКS20/0042 від 03.07.2020 повинна була бути здійснена позивачем до 01.10.2020 включно.

Суд зазначає, що позивач у відповідь на запит відповідача повідомляв останньому в листі позивача №0408/20-01 від 04.08.2020, що товар був неоплаченим станом на день його митного оформлення.

Відтак, твердження відповідача про що, позивач був зобов`язаний надати йому банківські платіжні документи при митному оформленні спірного товару не відповідає приписам частини другої статті 53 МК України.

Суд вважає безпідставним неврахування відповідачем наданих позивачем разом із листом №2310/20-01 від 23.10.2020 платіжних доручень №76JBKLK8 від 19.08.2020 та №82JBKLK9 від 29.09.2020, виданих позивачем, та оборотно-сальдових відомостей позивача по рахунках 632 та 312 за серпень 2020 року вересень 2020 року від 23.10.2020.

Судом встановлено, що позивач відповідно до платіжного доручення №76JBKLK8 від 19.08.2020 перерахував на користь продавця 30 477,63 євро, з яких 29 698,05 євро було перераховано за спірний товар, та відповідно до платіжного доручення №82JBKLK9 від 29.09.2020 3 500,00 євро, з яких 3 500,00 євро було перераховано за спірний товар, що підтверджується наданими позивачем відповідачу оборотно-сальдовими відомостями позивача по рахунках 632 та 312 за серпень 2020 року вересень 2020 року від 23.10.2020, згідно з якими кредиторська заборгованість позивача перед продавцем була погашена відповідно до вищезазначених платіжних доручень наступних чином: 33 198,05 євро оплата за товар, поставлений 05.08.2020 (спірний товар позивача); 779,58 євро оплата за товар, поставлений 11.11.2019 (попередня поставка товару продавцем за контрактом).

Суд критично ставиться до твердження відповідача про те, що підставою для проведеного коригування стало те, що надані копії митних декларацій країни відправлення №№20LTVC0100EK1D9FC0 та 20LTVC0100EK1D9F47 від 03.07.2020 не містить відмітки митних органів країни відправлення, адже обов`язковість наявності печаток та штампів митних органів країни відправлення не передбачена вимогами чинного законодавства України, а тому визнається судом необґрунтованою.

При цьому відповідно до пункту 7.2 контракту продавець зобов`язаний надати позивачу копії експортних митних декларацій в електронному вигляді, а самі експортні митні декларації в розумінні статті 53 МК України не є документами, які підтверджують митну вартість товарів, а носять виключно інформаційний характер.

Суд не бере до уваги посилання митниці на неможливість встановлення курсу, за яким визначалася вартість перевезення товару, адже позивачем був залучений український перевізник для надання послуг із перевезення товару. Тому взаєморозрахунки між перевізником та позивачем проводяться виключно в гривні.

Суд зазначає, що позивач у своєму листі №2310/20-01 від 23.10.2020 повідомив митному органу, що курс гривні щодо євро був взятий перевізником на дату оформлення міжнародної автотранспортної накладна б/н від 03.07.2020, яка надавалася до митного оформлення спірного товару.

Суд критично ставиться до інших виявлених відповідачем недоліків у документах, наданих позивачем, адже виявлені недоліки не можуть спростовувати заявлений позивачем рівень митної вартості товару, який підтверджується наданими належними та допустимими доказами, а саме: контрактом, додатком №22 від 26.06.2020 до контракту, рахунками-фактурами №MS20/0008 від 03.07.2020 та №ЕКS20/0042 від 03.07.2020, довідкою Фізичної особи підприємця ОСОБА_1 б/н від 08.07.2020, та не викликають у суду сумнівів у достовірності визначеної позивачем митної вартості товару.

Проаналізувавши доводи митного органу, що слугували підставою для відмови у визнанні митної вартості, заявленої позивачем, суд дійшов висновку, що відповідач не довів, що позивачем було заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість імпортованого товару, та що в документах, поданих позивачем до митного оформлення, були відсутні відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомості щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товар.

Зі змісту спірного рішення відповідача №UA110230/2020/000144/2 від 05.08.2020 слідує, що митний орган не надав належної оцінки поданим документам та не встановив конкретних обставин та фактів, які перешкоджають митному оформленню товару за основним методом визначення митної вартості.

Водночас, матеріалами справи підтверджується, що визначена позивачем у відповідній митній декларації митна вартість товару базується на об`єктивних, документально підтверджених даних і піддається обчисленню.

Суд також дослідив правомірність застосування відповідачем шостого (резервного) методу визначення митної вартості товарів при прийнятті оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товару.

Відповідно до оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товарів №UA110230/2020/000144/2 від 05.08.2020 відповідач скоригував митну вартість спірного товару №2 до рівня 35 048,66 євро, використавши раніше визнану митним органом митну вартість товару за митною декларацією №UA100430/2020/002262 від 29.02.2020 в розмірі 6,40 доларів США за 1 кг.

Водночас, матеріали справи свідчать, що митна вартість референтного товару №5 за митною декларацією ІМ40ДЕ №UA100430/2020/002262 від 29.02.2020 склала 6,42 долари США за 1 кг (10 523,20 долари США / 1 640 кг), що не узгоджується з вищенаведеним розрахунком відповідача про рівень митної вартості в 6,40 доларів США за 1 кг.

Суд зазначає, що відповідно до пунктів 2, 4 частини другої статті 55 МК України, прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування.

У разі здійснення коригування митної вартості за резервним методом, у рішенні про коригування орган доходів і зборів поряд з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, повинен навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо; також у разі визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні (пункт 2.1 Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 №598).

Таким чином, у рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім номерів та дат митних декларацій, які були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, митний орган повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу.

Аналогічної правової позиції дотримується Верховний Суд у своїх постановах від 19.06.2018 в справі №826/6346/16 (№К/9901/36092/18), від 31.01.2018 в справі №813/7272/13-а (К/9901/3036/18), від 02.03.2018 по справі №804/2997/17 (К/9901/4472/17).

Між тим, як вбачається з графи 33 оскаржуваного рішення, у ньому зазначено лише дати та номери використаних відповідачем митних декларацій, на підставі яких здійснено коригування митної вартості товарів, що не дає підстав вважати таке рішення обґрунтованим та мотивованим у контексті положень пунктів 2, 4 частини другої статті 55 МК України.

Судом встановлено, що товари за додатковою митною декларацією ІМ40ДТ №UA100130/2020/705572 від 03.03.2020 постачалися на умовах FCA м. Аллюен, Французька Республіка, у той час, коли спірний товар позивача постачався на умовах FCA м. Саусяй, Литовська Республіка.

Отже, відповідач здійснив коригування митної вартості спірного товару №1 без урахування відмінностей у маршрутах поставки референтного та спірного товару позивача.

Судом також встановлено, що товари за митними декларацією ІМ40ДЕ №UA100430/2020/002262 від 29.02.2020 та ІМ40АА №UA500050/2020/207783 від 25.07.2020 постачалися морським транспортом на умовах CIF м. Одеса, Україна із Китайської Народної Республіки та Ісламської Республіки Пакистан відповідно, які передбачають те, що в ціну товару включено його доставка до митної території України, розвантаження в порту призначення та страхування товару за рахунок продавця, у той час, коли спірний товар позивача постачався на умовах FCA м. Саусяй, Литовська Республіка, які не передбачають включення до ціни товару його доставки до митної території України, розвантаження в місці призначення та страхування товару за рахунок продавця.

Отже, відповідач здійснив коригування митної вартості спірних товарів №2 та №3 без урахування відмінностей у складових митної вартості товарів, зокрема витрат на доставку товарів до митної території України, їх розвантаження в місці призначення та страхування за рахунок продавця.

Отже, висновки відповідача щодо документального непідтвердження позивачем митної вартості імпортованого товару є необґрунтованими, а подальше коригування його вартості на підставі митних декларацій ІМ40ДТ №UA100130/2020/705572 від 03.03.2020, ІМ40ДЕ №UA100430/2020/002262 від 29.02.2020 та ІМ40АА №UA500050/2020/207783 від 25.07.2020 є протиправним.

Будь-яких переконливих аргументів та доказів, які б викликали обґрунтовані сумніви у достовірності проведеного позивачем розрахунку митної вартості товару за ціною договору відповідачем не наведено та не надано, a інших обставин, які б впливали на ціну задекларованої позивачем митної вартості товару, судом не встановлено.

З оскаржуваного рішення вбачається, що відповідач не надав належної оцінки поданим документам та не встановив конкретних обставин та фактів, які перешкоджають митному оформленню товару за ціною договору.

Отже, у відповідача під час прийняття вказаного рішення не було підстав для незастосування основного методу визначення митної вартості товару за ціною договору.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що відповідач неправомірно відмовив позивачу у визнанні задекларованої ним митної вартості товару за основним методом, визначив митну вартість за другорядним методом, прийняв оскаржувані рішення про коригування митної вартості товарів та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення.

За таких обставин позовні вимоги позивача про визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості товарів №UA110230/2020/000144/2 від 05.08.2020 та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA110230/2020/00274 від 05.08.2020 є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

За загальним правилом, що випливає з принципу змагальності, кожна сторона повинна подати докази на підтвердження обставин, на які вона посилається, або на спростування обставин, про які стверджує інша сторона.

Відповідно до частини другої статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Системно проаналізувавши приписи законодавства України, що були чинними на момент виникнення спірних правовідносин між сторонами, зважаючи на взаємний та достатній зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 139, 241, 243-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Слов`янський пух Україна" (вул. Богдана Хмельницького, буд. 3, м. Василівка, Запорізька область, 71600, ) до Дніпровської митниці Держмитслужби (вул. Княгині Ольги, буд. 22, м. Дніпро, 49038, ) про визнання протиправними та скасування рішень, - задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Дніпровської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товарів №UA110230/2020/000144/2 від 05.08.2020.

Визнати протиправною та скасувати картку відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA110230/2020/00274.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Дніпровської митниці Держмитслужби (вул. Княгині Ольги, буд. 22, м. Дніпро, 49038, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Слов`янський пух Україна" (вул. Богдана Хмельницького, буд. 3, м. Василівка, Запорізька область, 71600, ) судовий збір у розмірі 2207 (дві тисячі двісті сім) грн. 89 коп.

Відповідно до статті 255 КАС України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини 1 статті 295 КАС України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 частини 1 Перехідних положень КАС України рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги, з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Рішення складено у повному обсязі та підписано 08.04.2021.

Суддя А.В. Сіпака