Справа № 460/9490/20
Суддя: Д.П. Зозуля
Дата ухвалення: 2021-04-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

08 квітня 2021 року м. Рівне №460/9490/20

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Зозулі Д.П., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
доЗдолбунівської міської ради Рівненської області
про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинення певних дій, -
В С Т А Н О В И В:

До Рівненського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) до Здолбунівської міської ради Рівненської області (далі - міська рада, відповідач), в якому просила визнати протиправним та скасувати Рішення Здолбунівської міської ради Рівненської області № 1221 від 17 червня 2020 року, зобов`язати Здолбунівську міську раду Рівненської області розглянути клопотання ОСОБА_1 про забезпечення реалізації визначеного законом права на набуття права власності на земельні ділянки на підставі безоплатної передачі із земель комунальної власності шляхом виділення ОСОБА_1 земельної ділянки в АДРЕСА_1 : для садівництва, орієнтовною площею 0,1 га та надати дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у АДРЕСА_1 .

Позовні вимоги обґрунтовувала тим, що позивач звернулася до Здолбунівської міської ради Рівненської області з клопотанням про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 гектара, для ведення садівництва - не більше 0,12 гектара, для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) - не більше 0,25 гектара, для індивідуального дачного будівництва - не більше 0,10 гектара, для будівництва індивідуальних гаражів - не більше 0,01 гектара, в межах міста Здолбунів Рівненської області. Рішенням Здолбудівської міської ради Рівненської області від 17.06.2020 № 1221 позивачу відмовлено у задоволенні такого клопотання. Позивач вказує, що таке рішення є протиправним, оскільки на момент звернення до Здолбунівської міської ради Рівненської області з клопотанням бажана земельна ділянка мала статус землі комунальної власності для ведення садівництва, а жодних правових підстав для відмови у порядку статті 118 Земельного кодексу України не існувало. Просила задовольнити позов повністю.

Відзив на позовну заяву обґрунтований тим, що рішенням Здолбунівської міської ради Рівненської області від 17.06.2020 № 1221 позивачу відмовлено у задоволенні клопотання про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою для одержання безоплатно у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 гектара, для ведення садівництва - не більше 0,12 гектара, для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) - не більше 0,25 гектара, для індивідуального дачного будівництва - не більше 0,10 гектара, для будівництва індивідуальних гаражів - не більше 0,01 гектара, в межах міста Здолбунів Рівненської області. Відповідач вказує, що підставою для такої відмови слугували приписи статті 118 Земельного кодексу України - невідповідність місця розташування об`єкта вимогам схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць. Так, відповідно до вказаного рішення зазначено, що згідно поданого із клопотанням позивача викопіюванням, земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства, для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), для індивідуального дачного будівництва, для будівництва індивідуальних гаражів, в районі АДРЕСА_1 в місті Здолбунів Рівненської області, відсутні вільні ділянки з таким цільовим призначенням. Крім того, земельні ділянки для ведення садівництва першочергово виділяються учасникам бойових дій, які брали безпосередню участь в антитерористичній операції і операції об`єднаних сил та сім`ям, члени яких загинули під час участі у антитерористичній операції і операції об`єднаних сил, що свідчить про невідповідність місця розташування бажаної земельної ділянки, а тому оскаржувана відмова є правомірною. Просив відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог.

Ухвалою суду від 28.12.2020 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі та вирішено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання у справі.

Протокольною ухвалою суду від 03.02.2021, за обґрунтованим клопотанням представника відповідача, було продовжено процесуальний строк встановлений судом для подання відзиву на адміністративний позов та відкладено підготовче засідання до 01.03.2021.

Ухвалою від 01.03.2021 закрито підготовче провадження та призначено адміністративну справу № 460/9490/20 до судового розгляду по суті на 07.04.2021.

Ухвалою суду від 07.04.2021 продовжено розгляд справи № 460/9490/20 у письмовому провадженні.

Враховуючи, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до ч.4 ст.229 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши подані письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, судом встановлено наступне.

Так, представник позивача за довіреністю, Левчик Руслан Васильович, звернувся в інтересах ОСОБА_1 до Здолбунівської міської ради Рівненської області з клопотанням від 03.06.2020 в якому просив забезпечити реалізацію визначеного законом права на набуття права власності на земельні ділянки на підставі безоплатної передачі із земель комунальної власності шляхом виділення земельних ділянок в межах міста Здолбунів, Рівненської області для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 гектара; для ведення садівництва - не більше 0,12 гектара, для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) - не більше 0,25 гектара, для індивідуального дачного будівництва - не більше 0,10 гектара, для будівництва індивідуальних гаражів - не більше 0,01 гектара. Крім того, просив надати дозвіл на розробку проекту землеустрою по відведенню земельних ділянок в межах міста Здолбунів, Рівненської області для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 гектара, для ведення садівництва - не більше 0,12 гектара, для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) - не більше 0,25 гектара, для індивідуального дачного будівництва - не більше 0,10 гектара, для будівництва індивідуальних гаражів - не більше 0,01 гектара. Розглянути вищенаведені питання на сесії ради у встановлений законодавством місячний термін з прийняттям об`єктивного та обґрунтованого рішення. Повідомити його у встановленому законом порядку і строки про прийняте рішення, шляхом направлення на його адресу належним чином посвідченої копії рішення сесії ради (а.с. 10-13).

До клопотання позивач додав схему бажаного місця розташування земельної ділянки поблизу земельної ділянки з кадастровим номер :00:009:0185 (а.с. 14).

Здолбунівською міською радою Рівненської області прийнято рішення "Про розгляд звернення громадянки ОСОБА_1 " від 17.06.2020 № 1221 (далі - Рішення № 1221), яким відмовлено ОСОБА_1 , яка проживає в АДРЕСА_2 у надані дозволу на розроблення проекту із землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність для ведення садівництва, для ведення особистого селянського господарства, для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель та споруд , для індивідуального дачного будівництва та для будівництва індивідуальних гаражів в районі АДРЕСА_2 оскільки на даній території відсутні вільні земельні ділянки з таким цільовим призначенням, а наявні земельні ділянки для садівництва першочергово виділяються учасникам бойових дій, які брали безпосередню участь в антитерористичній операції і операції об`єднаних сил та сім`ям, члени яких загинули під час участі у антитерористичній операції і операції об`єднаних сил (а.с. 9).

Зі змісту оскаржуваного рішення судом встановлено, що підставою його прийняття слугувала невідповідність місця розташування земельної ділянки, оскільки відсутні вільні земельні ділянки з цільовим призначенням для ведення садівництва, для ведення особистого селянського господарства, для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель та споруд, для індивідуального дачного будівництва та для будівництва індивідуальних гаражів в районі АДРЕСА_2 , а наявні земельні ділянки для садівництва першочергово виділяються учасникам бойових дій, які брали безпосередню участь в антитерористичній операції і операції об`єднаних сил та сім`ям, члени яких загинули під час участі у антитерористичній операції і операції об`єднаних сил.

В свою чергу, позивач вказує, що при зверненні до Здолбунівської міської ради Рівненської області з клопотанням бажана земельна ділянка перебувала та перебуває у комунальній власності, є вільною та є земельною ділянкою для садівництва. Вказує, що відповідачем у 2019 та 2020 роках вже надавалися дозволи на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок з затвердженням землевпорядної документації та передачі земельних ділянок у власність громадянам у межах міста Здолбунів, а тому відмова є протиправною.

Перевіривши правову та фактичну обґрунтованість мотивів, покладених суб`єктом владних повноважень в основу оскаржуваного Рішення № 1221, на відповідність вимогам частини другої статті 2 КАС України, яка визначає, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку; суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 14 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізовується громадянами, юридичними особами та державою відповідно до закону.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною першою статті 3 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) визначено, що земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Приписами статті 80 ЗК України визначено, що суб`єктами права власності на землю є: громадяни та юридичні особи - на землі приватної власності; територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, - на землі комунальної власності; держава, яка реалізує це право через відповідні органи державної влади, - на землі державної власності.

Згідно зі статтею 81 ЗК України, громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі: придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; прийняття спадщини; виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю).

Сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб (частина перша статті 122 ЗК України).

Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом (пункт "в" частини третьої статті 116 ЗК України).

Громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах: для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 гектара; для ведення садівництва - не більше 0,12 гектара; для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) в містах - не більше 0,10 гектара; для індивідуального дачного будівництва - не більше 0,10 гектара; для будівництва індивідуальних гаражів - не більше 0,01 гектара (пункти "б"-"д" частини першої статті 121 ЗК України).

За правилами частини шостої статті 118 ЗК України, громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Частиною сьомою статті 118 ЗК України встановлено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Частиною третьою статті 123 ЗК України визначено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Під час розгляду справи встановлено, що бажана земельна ділянка, щодо якої позивач звернулася із клопотанням до Здолбунівської міської ради Рівненській області, розташована на землях комунальної власності з цільовим призначенням для садівництва.

У встановлений ч. 7 ст. 118 ЗК України строк клопотання позивача було розглянуто відповідним органом місцевого самоврядування на сесії міської ради.

Разом з тим, відповідно до закону, підставою відмови у наданні дозволу згідно клопотання позивача може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Оскаржуване Рішення № 1221 не містить жодних посилань на конкретні нормативно-правові акти, генеральні плани населених пунктів та іншу містобудівну документацію, схеми землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель міста Здолбунів, проекти землеустрою щодо впорядкування територій міста Здолбунів, затверджених у встановленому законом порядку, якими обґрунтовано об`єктивну невідповідність місця розташування бажаних земельних ділянок позивача.

Перелік нормативно-правових актів, рішень органу місцевого самоврядування та генерального плану забудови міста, самі по собі не обґрунтовують невідповідність місця розташування об`єкта їхнім вимогам.

Вказане обґрунтування має містити конкретні заборони визначені у відповідних законах, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актах, генеральних планах населених пунктів та іншій містобудівній документації, схемах землеустрою і техніко-економічних обґрунтуваннях використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектах землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Жодних із перерахованих заборон спірне рішення відповідача не містить.

Твердження відповідача про невідповідність місця розташування бажаної позивачем земельної ділянки для садівництва вимогам п. 6.1.44 та п. 6.1.45 ДБН Б.2.2-12:2019 відхиляється судом, оскільки не було відображено у спірному рішенні та перебуває поза межами предмету доказування.

Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Так, Європейський суд з прав людини у рішенні по справі "Рисовський проти України" (№ 29979/04) визнав низку порушення пункту 1 статті 6 Конвенції, статті 1 Першого протоколу до Конвенції та статті 13 Конвенції у справі, пов`язаній із земельними правовідносинами; в ній також викладено окремі стандарти діяльності суб`єктів владних повноважень, зокрема, розкрито елементи змісту принципу "доброго врядування".

Цей принцип, зокрема, передбачає, що у разі якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і послідовний спосіб (рішення у справах "Beyeler v. Italy" № 33202/96, "Oneryildiz v. Turkey" № 48939/99, "Moskal v. Poland" № 10373/05).

Відповідно до статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В ході судового розгляду відповідач не виконав процесуального обов`язку доказування та не підтвердив правомірності свого рішення. Встановлені судом фактичні обставини справи свідчать про те, що оскаржуване рішення № 1221 суб`єкта владних повноважень не ґрунтується на матеріальному законі, прийняте необґрунтовано, тобто без урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, а також непропорційно, зокрема без дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів позивача і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення, а відтак є протиправним та підлягає скасуванню.

Таким чином, суд дійшов висновку щодо задоволення позовних вимог у частині визнання протиправним та скасування рішення Здолбунівської міської ради Рівненської області № 1221 від 17.06.2020 "Про розгляд звернення громадянки ОСОБА_1 ".

Обираючи належний спосіб захисту порушеного права, суд враховує, що завдання адміністративного судочинства полягає в гарантуванні ефективного захисту порушених прав осіб, що звертаються до суду за захистом цих прав, з урахуванням принципу розподілу влади, яким на адміністративний суд покладено обов`язок контролю легальності дій та рішень суб`єктів владних повноважень, які мають діяти у визначених законом межах та на власний розсуд при виборі одного законного рішення із кількох можливих варіантів.

Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує захист гарантованих Конституцією та законами України прав і свобод людини і громадянина, прав і законних інтересів юридичних осіб, інтересів суспільства і держави.

Суд звертає увагу, що спосіб захисту має враховувати суть порушення, допущеного суб`єктом владних повноважень - відповідачем, а тому суд має обрати спосіб захисту права, який би гарантував дотримання і захист прав, свобод, інтересів від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Враховуючи, що відповідачем всупереч приписам ч. 7 ст. 118 ЗК України за результатами розгляду клопотань позивача прийнято протиправне рішення про відмову у наданні дозволу, то суд дійшов висновку, що належним способом захисту прав позивача у цій справі є зобов`язання відповідача повторно розглянути клопотання позивача від 03.06.2020 та за наслідками його розгляду прийняти рішення по суті порушених у клопотанні питань у відповідності з вимогами статті 118 Земельного кодексу України. Отже, позовні вимоги про зобов`язання Здолбунівської міської ради Рівненської області надати дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення ОСОБА_1 земельної ділянки в АДРЕСА_1 : для садівництва, орієнтовною площею 0,12 га задоволенню не підлягають.

При цьому, відповідно до приписів ч. 5 ст. 242 КАС України, суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постанові Верховного Суду від 29.08.2019 справа №420/5288/18.

За наведеного вище, за результатами судового розгляду справи суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити частково.

Згідно із ч. 3 ст. 139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Судом встановлено, що позивачем відповідно до квитанції № 96815 від 04.12.2020 сплачено судовий збір за подання позовної заяви до суду першої інстанції у розмірі 840,80 грн. (а.с. 8).

Отже, на користь позивача слід стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Здолбунівської міської ради Рівненської області судові витрати у розмірі 420,40 грн.

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1 , АДРЕСА_3 ) до Здолбунівської міської ради Рівненської області (, вул. Василя Жука, 1, м. Здолбунів, Рівненська область, 35700) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинення певних дій, задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати Рішення Здолбунівської міської ради Рівненської області № 1221 від 17 червня 2020 року «Про розгляд звернення громадянки ОСОБА_1 ».

Зобов`язати Здолбунівську міську раду Рівненської області повторно розглянути клопотання ОСОБА_1 від 03.06.2020 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в АДРЕСА_1 : для садівництва, орієнтовною площею 0,12 га, з урахуванням правової оцінки суду наданої у рішенні.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1 , АДРЕСА_3 ) за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Здолбунівської міської ради Рівненської області (, вул. Василя Жука, 1, м. Здолбунів, Рівненська область, 35700) судові витрати на суму 420 (чотириста двадцять) грн. 40 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд.

У разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складений 08 квітня 2021 року

Суддя Д.П. Зозуля