Справа № 460/74/21
Суддя: Д.П. Зозуля
Дата ухвалення: 2021-04-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

09 квітня 2021 року м. Рівне №460/74/21
Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Зозулі Д.П., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом

Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1
доГоловного управління ДПС у Рівненській області
про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -
В С Т А Н О В И В:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі - ФОП ОСОБА_1 , позивач) звернувся з позовною заявою до Головного управління ДПС у Рівненській області (далі - ГУ ДПС у Рівненській області, відповідач), в якій просив визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Рівненській області №3 від 04.12.2020 року.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що придбання тривісного бортового напівпричіпа зі зсувним боковим безпосередньо пов`язано із його господарською діяльністю, тому він, як платник ПДВ, має право на формування податкового кредиту з ПДВ. Зазначає, що нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду. Вказує, що причіп був привезений і остаточно оплачений та поставлений на облік в листопаді 2020 року, тобто, вже після проведення перевірки, тому відповідні докази були надані вже до заперечень на акт перевірки, проте, до уваги відповідачем не взяті. Щодо встановленого під час перевірки факту невикористання товарів (пальне, запасних частин, комплектуючих) у господарській діяльності, то зазначає, що основним видом діяльності позивача є код КВЕД 49.31: пасажирський наземний транспорт міського та приміського сполучення. Тому на підтвердження використання таких товарів у господарській діяльності до перевірки було надано звіти GPS/GPRS по рівню палива, подорожні листи та акти на списання паливно-мастильних матеріалів. Таким чином, відсутній факт заниження податкового зобов`язання на загальну суму 257 616,07 грн. та завищення залишку від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду (рядок 21 декларації) за серпень 2020 року на 257 616 грн. Просить позов задовольнити.

Ухвалою суду від 11.01.2021 прийнято позовну заяву до розгляду. Відкрито провадження в адміністративній справі. Вирішено розгляд справи № 460/74/21 провести за правилами загального позовного провадження та встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву до суду.

Від відповідача, у строк встановлений судом, надійшов відзив на позовну заяву, в якому посилається на те, що оскільки ФОП ОСОБА_1 не повідомлено податковий орган про об`єкт оподаткування (напівпричіп), то дана обставина підтверджує факт не використання в підприємницькій діяльності. У зв`язку із цим, наявний факт порушення пп. 189.1 ст. 189, п. 198.5 ст. 198 ПКУ, а саме: ФОП ОСОБА_1 не включено до складу податкових зобов`язань суму ПДВ в розмірі 74999,99 грн. вартості придбаних основних засобів, що були віднесені до складу податкового кредиту у відповідних періодах. Також в ході перевірки встановлено, що частина придбаного в червні-серпні 2020 року пального позивачем не реалізоване, та при цьому, станом на 31.08.2020 року відсутнє на залишках та не встановлено факту використання у господарській діяльності. Тому сума ПДВ, сплачена при придбанні частини пального, яке використане в операціях, що не є господарською діяльністю, підлягає включенню до складу податкових зобов`язань у відповідних звітних періодах, в яких придбавалося (формувався ПК). Те ж саме стосується і частини придбаних товарно-матеріальних цінностей (запасних частин, комплектуючих) на загальну суму придбання 177 302,00 грн. в т.ч. ПДВ 29 550,35 грн., які не реалізовані, відсутні на залишках станом на 31.08.2020 року, тому не встановлено факту використання таких товарів у господарській діяльності позивача. Отже, перевіркою правильно встановлено порушення позивачем п. 189.1 ст. 189, п. 198.5 ст. 198 ПКУ. Просить відмовити в задоволенні позовних вимог.

Ухвалою суду від 22.02.2021 закрито підготовче провадження у справі. Розгляд справи по суті призначено у відкритому судовому засіданні на 05.04.2021.

В судове засідання 05.04.2021 представники учасників справи не прибули, хоча про дату, час і місце судового розгляду справи повідомлені належним чином. Від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи без його участі. Представник відповідача подав клопотання про відкладення розгляду справи.

Відповідно до частини 9 статті 205 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Оскільки перешкоди для розгляду справи у судовому засіданні, визначені статтею 205 КАС України були відсутні, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, то ухвалою суду від 05.04.2021 розгляд справи продовжено у письмовому провадженні, за наявними у суду матеріалами.

Розглянувши позовну заяву, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

В період з 22.10.2020 року по 28.10.2020 року працівниками ГУ ДПС у Рівненській області було проведено документальну позапланову виїзну перевірку ФОП ОСОБА_1 щодо дотримання податкового законодавства при декларуванні за серпень 2020 року у податковій декларації з податку на додану вартість від 18.09.2020 року № (далі - Декларація) від`ємного значення з податку на додану вартість.

За результатами такої перевірки було складено акт №2328/17-00-07-03/ НОМЕР_1 від 04.11.2020 року, згідно висновків якого, перевіркою встановлено порушення вимог Кодексу в частині достовірності нарахування від`ємного значення з податку на додану вартість, а саме: в порушення п. 44.1, ст. 44 розділу І, п. 189.1 ст. 189, пп. «г» п. 198.5, п. 198.5 ст. 198, п. 201.10 ст. 201 розділу III Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VІ (із змінами та доповненнями) ФОП ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ) занижено податкове зобов`язання на загальну суму 257 616,07 грн., в т.ч. за червень 2020 року на суму 77 996,08 грн., за липень 2020 року на суму 133 070,82 грн. та за серпень 2020 року на 46 549,17 грн., що призвело до завищення залишку від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду (рядок 21 декларації) за серпень 2020 року на 257 616 грн. та в порушення п. 201.10 ст. 201 не зареєстровано у ЄРПН податкові накладні на суму ПДВ 257 616 грн., що тягне за собою накладення штрафу відповідно до ст. 120-1 ПКУ.

На підставі таких висновків акту перевірки ГУ ДПС у Рівненській області прийнято податкове повідомлення-рішення №3 від 04.12.2020 року, яким зменшено від`ємне значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду з податку на додану вартість в сумі 257 616 грн.

Як зазначено в акті перевірки, згідно поданих до ГУ ДПС у Рівненській області податкових декларацій з податку на додану вартість, додатків 5 «Розшифровка податкових зобов`язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів», податкових накладних, зареєстрованих в ЄРПН, встановлено, що ФОП ОСОБА_1 придбано основний засіб - тривісний бортовий напівпричіп зі зсувним боковим тентом Schmitz Cargobull, тип SCB*S3T, модель SCS 24/L - 13.62. Даний засіб не був введений платником в експлуатацію (акти введення для перевірки не надані). Під час проведення позапланової документальної перевірки не встановлено факту отримання доходів від використання вищевказаного напівпричепа, а також неможливо встановити (підтвердити) період настання економічного ефекту від здійснення такої діяльності або його відсутність. Слід зазначити, що ФОП ОСОБА_1 не повідомлено податковий орган про об`єкт оподаткування (напівпричіп), що і підтверджує факт не використання в підприємницькій діяльності. Враховуючи вищевикладене, в порушення пп. 189.1 ст. 189, п. 198.5 ст. 198 Податкового кодексу України №2755-ІV від 02.12.2010р. із змінами і доповненнями ФОП ОСОБА_1 не включено до складу податкових зобов`язань суму ПДВ в розмірі 74 999,99 грн., в тому числі 25 000 грн. за червень 2020 р., 49 999,99 грн. за липень 2020 року вартості придбаних основних засобів, що були віднесені до складу податкового кредиту у відповідних періодах.

Як встановлено судом, ФОП ОСОБА_1 (Покупець) на підставі Договору купівлі-продажу №2020/113/06/24 від 24.06.2020 року було придбано в ТОВ «Шмітц Каргобул Україна» (Продавець) тривісний бортовий напівпричіп зі зсувним боковим тентом Schmitz Cargobull, тип SCB*S3T, модель SCS 24/L - 13.62 ЕВ.

Позивач здійснював оплату товару частинами згідно платіжних доручень №2087 від 06.07.2020 року, №2046 від 24.06.2020 року, №2109 від 14.07.2020 року та №2115 від 17.07.2020 року, тому податковий кредит формувався згідно податкових накладних по першій події (факту оплати).

Згідно п. 198.2 ст. 198 ПКУ, датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг.

Згідно п. 198.3 ст. 198 ПКУ, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з:

придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг;

придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи);

ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Судом встановлено, що причіп був поставлений на облік та зареєстрований в листопаді 2020 року, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 від 11.11.2020 року.

Отже, наданими до матеріалів справи доказами спростовується факт порушення позивачем пп. 189.1 ст. 189, п. 198.5 ст. 198 ПК України.

Також згідно акту перевірки, враховуючи інформацію наведену в акті позапланової документальної перевірки станом на 01.06.2020 року залишок пального становить 2350л. на суму 32 909,4 грн., в тому числі ПДВ 5 484,9 грн. Відповідно до виданих податкових накладних Єдиного реєстру податкових накладних та розрахунків коригування кількісних і вартісних показників до податкових накладних за період діяльності червень-серпень 2020рр. ФОП ОСОБА_1 придбано пальне всього кількості 65 241,62л. на загальну суму 1 083 414,54 грн., в т.ч. ПДВ 180 569,09 грн. Враховуючи інформацію наведену в акті позапланової документальної перевірки станом на 31.08.2020 оку залишок пального становить 11 462,45л. на суму 197 108,3 грн., в тому числі ПДВ 32 851,4 грн. Таким чином, в ході перевірки встановлено, що частина придбаного в червні-серпні 2020 року пального в кількості 56 129,17л. (2350+65241,62-11462,45) на загальну суму придбання 918 394,4 грн., в т.ч. ПДВ 153 065,7 грн. не реалізоване, та при цьому, станом на 31.08.2020 року відсутнє на залишках та не встановлено факту використання у господарській діяльності. Тому сума ПДВ, сплачена при придбанні частини пального, яке використане в операціях, що не є господарською діяльністю, підлягає включенню до складу податкових зобов`язань у відповідних звітних періодах, в яких придбавалося (формувався ПК). Крім того, у зв`язку з проведенням звільнених операцій відповідно до пп. 197.1.8. п. 197.1 ст. 197 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VІ (зі змінами та доповненнями), які в розрізі періодів зазначені на сторінці 5 Акту перевірки, а саме постачання послуг з перевезення пасажирів міським пасажирським транспортом (крім таксі), тарифи на які регулюються в установленому законом порядку, платник податку зобов`язаний нарахувати податкові зобов`язання відповідно до п. 198.5. ст. 198 Податкового кодексу України від 02.12.2010 р. № 2755-МІ (зі змінами та доповненнями). Враховуючи вищевикладене, в порушення пп. 189.1 ст.189, п. 198.5 ст. 198 Податкового кодексу України №2755-IV від 02.12.2010 року із змінами і доповненнями ФОП ОСОБА_1 не включено до складу податкових зобов`язань суму ПДВ в розмірі 153 065,7 грн., в тому числі 45 862,97 грн. за червень 2020 року, 70 017,83 грн. за липень 2020 року, 37 184,93 грн. за серпень 2020 року вартості придбаного пального, що віднесене до складу податкового кредиту у відповідних періодах. Також згідно поданих до ГУ ДПС у Рівненській області податкових декларацій з податку на додану вартість, додатків 5 «Розшифровка податкових зобов`язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів», податкових накладних, зареєстрованих в ЄРПН, встановлено, що частина придбаних товарно-матеріальних цінностей (запасних частин, комплектуючих) на загальну суму придбання 177 302,00 грн. в т.ч. ПДВ 29 550,35 грн. не реалізовані, відсутні на залишках станом на 31.08.2020 року та не встановлено факту використання таких товарів у господарській діяльності. Тому сума ПДВ, сплачена при придбанні товарів, які використовувалися в операціях, що не є господарською діяльністю, підлягає включенню до складу податкових зобов`язань у відповідних звітних періодах, в яких придбавалися ТМЦ (формувався ПК), що не був реалізований та відсутній в залишках, чим порушено п. 189.1 ст. 189, п. 198.5 ст. 198 Податкового кодексу України №2755-ІV від 02.12.2010 року із змінами і доповненнями.

Як встановлено судом, основними видами діяльності позивача є наступні:

49.31 Пасажирський наземний транспорт міського та приміського сполучення (основний);

45.20 Технічне обслуговування та ремонт автотранспортних засобів;

45.32 Роздрібна торгівля деталями та приладдям для автотранспортних засобів;

49.39 Інший пасажирський наземний транспорт, н. в. і. у.;

49.41 Вантажний автомобільний транспорт;

52.29 Інша допоміжна діяльність у сфері транспорту.

Підпунктом 14.1.36 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України визначено, що господарська діяльність - це діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

До перевірки та матеріалів справи позивачем було надано копії наказів на списання витрат палива №11 від 01.01.2018 року, №11 від 01.12.2018 року, №06 від 06.06.2018 року, №2 від 01.02.2020 року, копії свідоцтв НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , НОМЕР_5 , НОМЕР_6 , НОМЕР_7 , НОМЕР_8 , НОМЕР_9 про реєстрацію транспортних засобів (вантажних), що використовуються позивачем у господарській діяльності, копію наказу б/н від 01.01.2020 року про затвердження норм витрат пального, копії свідоцтв НОМЕР_10 , НОМЕР_11 , НОМЕР_12 , НОМЕР_13 , НОМЕР_14 , НОМЕР_15 , НОМЕР_16 , НОМЕР_17 , НОМЕР_18 про реєстрацію транспортних засобів (автобусів), що використовуються позивачем у господарській діяльності, звіти GPS/GPRS по рівню палива за період з 01.07.2020 року по 31.08.2020 року в розрізі кожного транспортного засобу, подорожні листи за червень 2020 року - серпень 2020 року в розрізі кожного транспортного засобу та акти на списання паливно-мастильних матеріалів за період червень-серпень 2020 року по кожному транспортному засобу (вантажному та маршрутному), що використовується підприємцем в господарській діяльності в період з 01.06.2020 року по 31.08.2020 року.

Згідно таких документів, все пальне в кількості 56 129,17 л, яке було придбане ФОП ОСОБА_1 в період з 01.06.2020 року по 31.08.2020 року (з врахуванням залишку станом на 01.06.2020 року в кількості 2 350 л та крім залишку станом на 31.08.2020 року в кількості 11 462,45 л) було використане в господарській діяльності.

Зокрема, підтвердженням використання пального разом із використанням транспортних засобів в господарській діяльності платника податків свідчать також товарно-транспортні накладні, міжнародні товарно-транспортні накладні (CMR), акти приймання-передачі робіт (послуг), заявки на перевезення, рахунки на оплату послуг перевезення за період червень-серпень 2020 року, розклади руху автобусів та схеми маршрутів, договори на перевезення пасажирів, дозволи для перевезення пасажирів, накази на відрядження за період з 01.06.2020 року по 31.08.2020 року.

Такі дані документи надані позивачем до матеріалів справи і судом надано їм належну оцінку.

Отже, документами первинного бухгалтерського обліку спростовується твердження відповідача про не використання в господарській діяльності пального в кількості 56 129,17 л на загальну суму придбання 918 394,4 грн., в т.ч. ПДВ 153 065,70 грн.

За правилами п. 185.1 ст. 185 Податкового кодексу України, об`єктом оподаткування податком на додану вартість є операції платників податку з:

а) постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю;

б) постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу;

в) ввезення товарів на митну територію України;

г) вивезення товарів за межі митної території України;

е) постачання послуг з міжнародних перевезень пасажирів і багажу та вантажів залізничним, автомобільним, морським і річковим та авіаційним транспортом.

В силу вимог п. 198.1 ст. 198 Податкового кодексу України, до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;

г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту, відповідно до п. 198.2 ст. 198 Податкового кодексу України, вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.

Відповідно до п. 198.3 ст. 198 Податкового кодексу України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з:

придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг;

придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи);

ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

А за правилами п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/ розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Таким чином, необхідною умовою для віднесення до податкового кредиту сплачених у ціні товарів (робіт, послуг) сум податку на додану вартість є факт їх придбання з метою використання в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку.

В контексті наведених вище норм чинного законодавства та первинних документів, встановлено, що господарські операції позивача з придбання товарів були здійснені в межах його господарської діяльності, підприємець переслідував ділову мету при їх здійсненні та поніс зміни майнового стану, що, в свою чергу, вказує на реальне настання для позивача правових наслідків, обумовлених відповідними правочинами.

Щодо твердження в акті перевірки про відсутність ведення подорожніх листів, то відповідачем не враховано, що наказом Міністерства транспорту України та Міністерства статистики України №488/346 від 29.12.1995 року була затверджена типова форма первинного обліку роботи вантажного автомобіля, зокрема і Типова форма № 2 - Подорожній лист вантажного автомобіля.

Відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо усунення надмірного державного регулювання у сфері автомобільних перевезень» №3565-VI від 05.07.2011 року, застосування подорожніх листів суб`єктами господарювання, що експлуатують колісні транспортні засоби, стало необов`язковим з 14.08.2011 року.

При цьому згідно з наказом Міністерства інфраструктури та Міністерства економічного розвитку України №1005/1454 від 10.12.2013 року «Про визнання таким, що втратив чинність, наказу Міністерства транспорту України, Міністерства статистики України від 29 грудня 1995 року № 488/346» наказ Міністерства транспорту України та Міністерства статистики України №488/346 від 29.12.1995 року втратив чинність та були скасовані, зокрема типові форми подорожніх листів.

Отже застосування суб`єктами господарювання, що експлуатують колісні транспортні засоби, у своїй господарській діяльності подорожнього листа вантажного автомобіля є необов`язковим, хоча позивачем і оформлялися відповідні шляхові листи для обліку паливо-мастильних матеріалів. Тому суд приходить до висновку, що для списання палива суб`єкти господарювання можуть використовувати розроблені свої форми документів, в т.ч. списання пального здійснювати згідно шляхових листів, актів списання або звітів GPS/GPRS, що і було здійснено позивачем.

Крім того, Договором про надання телепатичних послуг №40 від 01.09.2019 року, укладеного з ФОП ОСОБА_2 (Оператор) встановлено цілодобове обслуговування об`єктів (транспортних засобів), що знаходяться в межах та поза межами України, в т.ч., з метою відстеження за допомогою GPS/GPRS рівня витрат пального.

Враховуючи вищенаведене, спростовується також факт невикористання позивачем в господарській діяльності придбаних товарно-матеріальних цінностей (запасних частин, комплектуючих) на загальну суму придбання 177 302,00 грн. в т.ч. ПДВ 29 550,35 грн., що підтверджується належним чином зареєстрованими в ЄРПН податковими накладними, оскільки такі товари були використані для ремонту транспортних засобів, які, в свою чергу, використовуються для здійснення господарської діяльності позивача.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. А, відповідно до ч.1 ст.90 цього ж Кодексу, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Як зазначає Верховний Суд в постанові від 20.03.2020 року по справі №826/11054/15, з огляду на вищезазначені положення, саме на податковий орган як суб`єкт владних повноважень покладається обов`язок надати суду достатні докази на обґрунтування зафіксованих в акті перевірки висновків про порушення платником податків норм податкового та іншого законодавства, на підставі яких щодо платника прийнято оскаржувані акти індивідуальної дії, які є предметом судового розгляду.

Також, як зазначено в даному рішенні, в акті перевірки не допускається відображення необґрунтованих даних, суб`єктивних припущень та висновків щодо дій суб`єкта господарювання, які не підтверджені належними первинними документами, на підставі яких вчинено записи у податковому та бухгалтерському обліку.

З урахуванням досліджених судом фактичних даних в контексті вищенаведених норм, суд приходить висновку, що спірне податкове повідомлення-рішення відповідача не відповідає критеріям правомірності рішень суб`єкта владних повноважень, наведеним у ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, так як прийняте не на підставі та не у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідачем в акті перевірки не наведено обставин та доказів, які б свідчили про невідповідність господарських операцій з придбання товарів позивачем цілям та завданням діяльності позивача, збитковості здійснених операцій, або інших обставин, які б окремо або в сукупності могли б свідчити про те, що придбання товарів не було обумовлено розумними економічними причинами (цілями ділового характеру), а дії позивача були спрямовані на отримання необґрунтованої податкової вигоди.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до приписів ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач не виконав процесуального обов`язку доказування своєї позиції та не довів правомірності своєї поведінки у спірних правовідносинах, натомість доводи позивача відповідають обставинам справи та ґрунтуються на нормах матеріального закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

З огляду на викладене, позов про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення підлягає до задоволення повністю.

За правилами частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з частиною першою статті 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Як встановлено судом з матеріалів справи, позивачем за подання даного позову сплачено судовий збір в сумі 2576,16 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 2498 від 14.12.2020.

Відтак, судові витрати позивача в частині сплаченого судового збору в зазначеній сумі підлягають відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Рівненській області.

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) до Головного управління ДПС у Рівненській області (код за , вул. Відінська, буд. 12, місто Рівне, 33023) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Рівненській від 04.12.2020 № 3.

Стягнути на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Головного управління ДПС у Рівненській області (код за , вул. Відінська, буд.12, місто Рівне, 33023) судові витрати у сумі 2576 (дві тисячі п`ятсот сімдесят шість) гривень 16 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд.

У разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складений 09 квітня 2021 року

Суддя Д.П. Зозуля