Справа № 1.380.2019.006985
Суддя: Дашутін І.В.
Дата ухвалення: 2021-04-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

08 квітня 2021 року

м. Київ

справа № 1.380.2019.006985

адміністративне провадження № К/9901/9675/21

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Дашутіна І. В.,

суддів - Шишова О. О., Яковенка М. М.,

перевіривши касаційну скаргу Головного управління ДПС у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 19 жовтня 2020 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 10 лютого 2021 року у справі № 1.380.2019.006985 за позовом Комунального підприємства «Червонограджитлокомунсервіс» до Головного управління ДПС у Львівській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

у с т а н о в и в :

КП «Червонограджитлокомунсервіс» звернулося в суд з позовом до Головного управління ДФС у Львівській області, в якому просило визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 13.09.2019 року №.

В обґрунтування вимог позовної заяви зазначає, що за результатами проведеної позапланової виїзної документальної перевірки КП «Червонограджитлокомунсервіс» відповідач безпідставно дійшов висновку про порушення позивачем вимог п.п.212.3.4 п.212.3 ст.212 розділу VI та п. 117.3 ст.117 розділу ІІ ПКУ, а саме: реалізація підприємством пального за період березень-квітень 2017, липень-вересень 2017, грудень 2017, квітень-травень 2018, листопад 2018, березень-квітень 2019 на загальну суму 133821,08 грн без реєстрації платником акцизного податку. Наведені порушення зазначені в акті від 22.08.2019 №1210/14.18/31616100, на підставі якого відповідачем прийнято оскаржуване податкове повідомлення-рішення від 13.09.2019 №.

Також, згідно з актом від 22.08.2019 №1210/14.18/31616100 про результати позапланової виїзної документальної перевірки КП «Червонограджитлокомунсервiс», облік скретч-карток на паливо для забезпечення ДПРЗ 3 ГУ ДСНС України згідно розпоряджень міського голови м. Червоноград здійснювався на бухгалтерському рахунку 203 Паливо. Згідно Інструкції про застосування Плану рахунків бухгалтерського обліку активів, капіталу, зобов`язань і господарських операцій підприємств і організацій (затверджено Наказом Міністерства фінансів України 30.11.1999 №291), облік цінностей, які тимчасово знаходяться на підприємстві та не є його власністю, повинен здійснюватися на позабалансовому рахунку 023 Матеріальні цінності на відповідальному зберіганні. Вважає, що допущені головним бухгалтером підприємства помилки у відображенні в бухгалтерському обліку первинних документів, що містять відомості про господарську операцію не можуть бути підставою для невірного трактування перевіркою фактичної суті та змісту таких операцій.

КП «Червонограджитлокомунсервiс» є комунальним підприємством, власником майна якого є територіальна громада в мiстi i підпорядковане Червоноградській мiськiй радi. Оскільки, КП «Червонограджитлокомунсервiс» не здійснювало реалізацію палива, а виконувало розпорядження Червоноградської мiської ради, для виконання вимог чинного законодавства, направлені на відновлення резерву на ліквідацію пожеж, загорянь сухої рослинності, попередження виникнення надзвичайних ситуацій та їх ліквідацію в разі виникнення, то контролюючий орган під час перевірки неправильно прийшов до висновку про порушення позивачем п.п.212.3.4 п.212.3 ст.212 розділу VI та п. 117.3 ст.117 розділу ІІ ПКУ.

Відповідно до пп.212.1.15 п.212.1 ст.212 ПК України платником акцизного податку є особа, яка реалізує пальне, а тому безпосередньо сама операція з реалізації паливних карток та талонів на пальне, під час якої не відбувається фізичної передачі (відпуску, відвантаження) пального, не належить до операцій з реалізації пального в розумінні пп.14.1.212 п.14.1 ст.14 Кодексу.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 19 жовтня 2020 року, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 10 лютого 2021 року, позов задоволено повністю.

Не погоджуючись із зазначеними рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, відповідач звернувся до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду з вказаною касаційною скаргою.

За правилами частини першої статті 334 Кодексу адміністративного судочинства України, за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.

Проаналізувавши доводи касаційної скарги та додані до неї матеріали, колегія суддів дійшла висновку про необхідність відмови у відкритті касаційного провадження з таких підстав.

Пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України серед основних засад судочинства закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Наведеним конституційним положенням відповідає стаття 14 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Відповідно до частини першої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Пунктом 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Відповідно до пункту 6 частини шостої статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є справи щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

З огляду на обставини, встановлені судовими рішеннями, предметом спору у цій справі є визнання протиправним та скасування рішення контролюючого органу, на підставі якого може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (133821,08 грн < 192100,00 грн).

Отже, ця адміністративна справа підпадає під критерій, встановлений пунктом 6 частини шостої статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України, для визначення справи незначної складності.

Оцінивши характер спірних правовідносин, предмет доказування та склад учасників, встановивши, що предмет спору не віднесений до переліку справ, які підлягають розгляду виключно за правилами загального позовного провадження, колегія суддів вважає, що ця справа є справою незначної складності.

Випадків, які б виключали можливість застосування положень пункту 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України, не вбачається. У касаційній скарзі таких застережень не міститься.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини умови прийнятності касаційної скарги можуть бути більш суворими ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у цьому суді можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах «Леваж Престасьон Сервіс проти Франції» («Levages Prestations Services v. France») від 23 жовтня 1996 року, заява №21920/93; «Гомес де ла Торре проти Іспанії» («Brualla Gomes de la Torre v. Spain») від 19 грудня 1997 року, заява №26737/95).

На підставі викладеного Суд зазначає, що вичерпний перелік судових рішень, які можуть бути оскаржені до касаційного суду, жодним чином не є обмеженням доступу особи до правосуддя чи перепоною в отриманні судового захисту, оскільки встановлення законодавцем «розумних обмежень» в праві на звернення до касаційного суду не суперечить практиці Європейського суду з прав людини та викликане виключно особливим статусом Верховного Суду, розгляд скарг яким покликаний забезпечувати формування єдиної правозастосовчої практики, а не можливість перегляду будь-яких судових рішень.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 333 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

За такого правового врегулювання та обставин справи підстави для відкриття касаційного провадження відсутні.

На підставі викладеного, керуючись статтями 248, 328, 333 Кодексу адміністративного судочинства України,

у х в а л и в :

Відмовити у відкритті касаційного провадження за скаргою Головного управління ДПС у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 19 жовтня 2020 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 10 лютого 2021 року у справі № 1.380.2019.006985 за позовом Комунального підприємства «Червонограджитлокомунсервіс» до Головного управління ДПС у Львівській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення.

Копію цієї ухвали разом з касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити особі, яка її подала.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач І. В. Дашутін

Судді О. О. Шишов

М. М. Яковенко