Справа № 160/11628/20
Суддя: Серьогіна Олена Василівна
Дата ухвалення: 2021-04-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Серьогіної О.В. розглянувши в порядку письмового провадження у місті Дніпрі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною, визнання протиправними та скасування наказів, -
23.09.2020 року ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 , в якому просить:
- визнати протиправною бездіяльність командира Військової частини НОМЕР_1 з приводу не надання ОСОБА_1 копій наказів, згідно яких на нього командира артилерійського дивізіону майора ОСОБА_1 накладались дисциплінарні стягнення;
- визнати протиправним та скасувати: наказ командира Військової частини НОМЕР_1 від 16.02.2020 року № 138 в частині накладення на ОСОБА_1 - догани; наказ командира Військової частини НОМЕР_1 від 05.03.2020 року № 194 в частині накладення на ОСОБА_1 - догани; наказ командира Військової частини НОМЕР_1 від 14.04.2020 року № 343 в частині накладення на ОСОБА_1 - догани; наказ командира Військової частини НОМЕР_1 від 30.04.2020 року № 424 в частині накладення на ОСОБА_1 - догани; наказ командира Військової частини НОМЕР_1 від 08.04.2020 року № 147 в частині накладення на ОСОБА_1 - догани; наказ командира Військової частини НОМЕР_1 від 07.05.2020 року № 463 в частині накладення на ОСОБА_1 - догани; наказ командира Військової частини НОМЕР_1 від 11.06.2020 року № 587 в частині накладення на ОСОБА_1 - догани; пункт 2 наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 25.05.2020 року № 272 в частині притягнення ОСОБА_1 до матеріальної відповідальності у розмірі 3731 (три тисячі сімсот тридцять одна) гривні 36 коп., за понаднормове харчування підлеглих йому військовослужбовців.
Позивач в обґрунтування позовних вимог зазначає, що відповідно до наказу командувача Сухопутних військ Збройних Сил України від 05.04.2019 року № 110 ОСОБА_1 був призначений на посаду командира самохідного артилерійського дивізіону бригадної артилерійської групи Військової частини НОМЕР_1 . Однак, в подальшому позивач дізнався, що відповідно до наказів командира Військової частини НОМЕР_1 на нього, як командира самохідного артилерійського дивізіону бригадної артилерійської групи військової частини НОМЕР_1 майора ОСОБА_1 було накладено ряд дисциплінарних стягнень. Жодних копій наказів про накладення на нього даних стягнень йому не надавалось, про дані стягнення він дізнався лише 24.07.2020 року, коли ознайомився із своєю службовою карткою. З фабули даних наказів командира військової частини НОМЕР_1 , про які позивачу стало відомо з його службової картки, згідно яких на нього було накладено дані дисциплінарні стягнення не зазначено, що саме позивачу ставлять в вину (час, місце, спосіб) вчинення правопорушення, дію або бездіяльність. Також вважає істотним порушенням його права на захист той факт, що перед винесенням даних наказів про притягнення його до дисциплінарної відповідальності йому не надали можливості надати свої пояснення та заперечення проти висунутих обвинувачень. Враховуючи викладене, просить суд задовольнити позовні вимоги.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28.09.2020 року позовну заяву було залишено без руху та надано строк протягом десяти днів з дня отримання даної ухвали для усунення недоліків.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19.10.2020 року відкрито провадження у даній справі та призначено її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами з 18.11.2020 року.
Сторони належним чином повідомлені про розгляд справи Дніпропетровським окружним адміністративним судом, що підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи.
18.12.2020 року від Військової частини НОМЕР_1 на електронну адресу суду надійшов письмовий відзив на позов, в якому представник відповідача зазначає, що даний адміністративний позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Обгрунтованих причин, що перешкоджали позивачеві звернутись з позовом до суду позивачем не наведено, в матеріалах справи відсутні переконливі фактичні обставини, які б свідчили про дійсні істотні перешкоди чи труднощі для своєчасного звернення позивача до суду за захистом своїх прав, тому вважає, що позивачем пропущено строк звернення до суду з даним позовом. Також зазначає, що позивачем при написанні позову вказано наказ командира військової частини НОМЕР_1 №463 від 07.05.2020 року, яким як зазначалося, в службовій картці, на позивача накладалося дисциплінарне стягнення «догана», однак даний запис до службової картки був зроблений помилково в частині номеру наказу та дати видання. Дану помилку було виправлено та внесений правильний запис, а саме наказ командира військової частини НОМЕР_1 №464 від 08.05 2020 року. З твердженням позивача стосовно того, що жодних копій наказів про накладення на нього даних стягнень йому не надавалось, про дані стягнення він дізнався лише 24.07.2020 року, коли ознайомився із своєю службовою карткою, то Військова частина НОМЕР_1 не згодна, так як щотижня у Військовій частині НОМЕР_1 командиром Військової частини НОМЕР_1 проводиться нарада, на якій в обов`язковому порядку присутні всі заступники командира, помічники, начальники служб, командири військових частин НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , НОМЕР_4 та командири підрозділів Військової частини НОМЕР_1 . На кожній нараді командиром Військової частини НОМЕР_1 в наказному порядку підлеглому особовому складу визначаються завдання та озвучується термін їх виконання, також згідно абзацу 6 статті 68 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України начальник штабу бригади - перший заступник командира військової частини НОМЕР_1 особисто доводив дані накази на нараді до підлеглого особового складу. Щодо ознайомлення позивача зі службовою карткою 24.07.2020 року зазначає, що ніяких протиправних дій з боку Військової частини НОМЕР_1 не було вчинено, так як згідно статті 109 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, кожний військовослужбовець один раз на рік, а також у разі переведення на нове місце служби повинен ознайомитися із своєю службовою карткою й розписатися про це. У разі переведення військовослужбовця службова картка пересилається до нового місця служби. Тобто, твердження позивача про наявність обов`язку у відповідача щодо надання наказів командира Військової частини НОМЕР_1 про накладення дисциплінарних стягнень не має законодавчого підтвердження та ніяких підтверджень по вказаному факту позивачем не було надано. Враховуючи викладене, просить суд у задоволенні позовних вимог відмовити.
06.01.2021 року на адресу суду від ОСОБА_1 надійшла письмова відповідь на відзив на позов, в якій позивач зазначив про те, що статтею 98 Закону України «Про Дисциплінарний статут Збройних сил України» визначено, що під час оголошення дисциплінарного стягнення до відома військовослужбовця доводять, в чому полягає порушення ним військової дисципліни ти громадського порядку. Статтею 97 Дисциплінарного статуту визначено, що про накладені дисциплінарні стягнення військовослужбовцям може бути оголошено особисто, у письмовому наказі (розпорядженні), на нараді чи перед строєм військовослужбовців, які мають військові звання (обіймають посади) не нижче за військове звання (посаду) військовослужбовця, зчинив правопорушення. Також статтею 149 Кодексу законів про працю України визначено, що стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розпис. Вважає, що командиром під час винесення даних наказів було істотним чином порушено його право на захист, що виразилось у ненаданні йому можливості надати свої пояснення і заперечення, а також докази на переконання своєї правової позиції. Відсутні будь - які посилання в наказах на докази, які б могли підтвердити версії викладені в оскаржуваних наказах, а також причинно-наслідковий зв`язок між дією (бездіяльністю) і наслідком. Головним завданням командира при прийнятті рішення є на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, прийняти законе та обґрунтоване рішення. Враховуючи викладене, вважає, що накази командира Військової частини НОМЕР_1 є необгрунтованими, а висновки викладені в них не підтверджуються матеріалами справи, а відтак підлягають скасуванню.
20.01.2021 року на електронну адресу суду від Військової частини НОМЕР_1 надійшли письмові заперечення на відповідь на відзив позивача, в яких представник відповідача зазначив, що позивача було повідомлено про наявність оскаржуваних наказів на нарадах, на яких він був присутній, а вимоги трудового законодавства підлягають застосуванню у випадках, якщо, нормами спеціального законодавства не врегульовано спірні правовідносини або коли про це йдеться у спеціальному законі, тому в даному випадку пріоритетними є норми спеціального законодавства. Вважає, що оскаржувані накази винесені відповідно до чинного законодавства.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17.02.2021 року зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 в строк до 03 березня 2021 року надати належним чином завірені докази, а саме довідку про нараховану та виплачену заробітну плату ОСОБА_1 за період з травня 2020 року по грудень 2020 року та відкладено підготовче судове засідання.
Стосовно посилання відповідача щодо пропуску позивачем строку звернення до суду з цим позовом, які були викладені ним у відзиві на позов, який надійшов на адресу суду 18.12.2020 року, суд зазначає, що причини пропуску позивачем строку звернення до суду з цим позовом судом досліджено в ухвалі суду від 19.10.2020 року, якою поновлено позивачу вказаний строк.
Усною ухвалою суду від 17.03.2021 року, занесеною до протоколу судового засідання, закрито підготовче засідання, розгляд справи призначено по суті на 07.04.2021 року.
В судове засідання представники сторін не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином.
01.04.2021 року на електронну адресу суду від Військової частини НОМЕР_1 надійшла заява, в якій відповідач просив відкласти розгляд справи призначений на 07.04.2021 року на 11:00 год., на іншу дату у зв`язку із перебуванням представника Востренкової Н.Ю. у щорічній основній відпустці в період з 30.03.2021 року по 04.05.2021 року.
Щодо заявленого клопотання представника відповідача про відкладення розгляду справи, суд не вбачає підстав для його задоволення, оскільки відповідач не позбавлений можливості забезпечити участь іншого представника у судове засідання.
06.04.2021 року на адресу суду від ОСОБА_1 надійшла заява , в якій він просив розглянути справу без його участі у порядку письмового провадження.
Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється
Відповідно до ч. 9 ст. 205 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.
Враховуючи викладене, з урахуванням належного повідомлення сторін про дату, час і місце розгляду справи, наявності достатніх доказів у матеріалах справи для вирішення спору по суті заявлених вимог, суд ухвалив здійснити розгляд справи у письмовому провадженні.
Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 проходив службу на посаді командира самохідного артилерійського дивізіону бригадної артилерійської групи Військової частини НОМЕР_1 .
Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 138 від 16.02.2020 року про притягнення до дисциплінарної відповідальності, на позивача було накладено дисциплінарне стягнення «ДОГАНА» на підставі статті 48, 55 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України за неналежне виконання службових обов`язків, порушення вимог статей 11, 16, 59, 102, 112 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, вимог «пунктів 1.5, 1.6 розділу І Інструкції з організації обліку особового складу Збройних Сил України затвердженої наказом Міністерства оборони України від 26.05.2014 №333, додатку 10 до Інструкції з організації обліку особового складу Збройних Сил України затвердженої наказом Міністерства оборони України від 26.05.2014 року №333 (пункт 2.1 розділу II).
Згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) №194 від 05.03.2020 року про результати проведення звірок зі службами забезпечення військової частини НОМЕР_1 на підставі вимог Положення про військове (корабельне) господарство Збройних Сил України затвердженого наказом Міністра оборони України від 16.07.1997 року №300, за неналежне виконання своїх службових обов`язків організації обліку військового майна, порушення вимог статті 92, 9 103, 111, 119 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, на командира самохідного артилерійського дивізіону бригадної артилерійської групи військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_1 було накладено дисциплінарне стягнення «ДОГАНА».
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) №147 від 08.04.2020 року про стан служби військ у військовій частині НОМЕР_1 у березні 2020 року було накладено дисциплінарне стягнення «ДОГАНА» на позивача згідно статей 48, 55 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України за порушення статті 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України. Зазначене дисциплінарне стягнення було накладено на позивача у зв`язку з неналежною організацією служби військ у самохідному артилерійському дивізіоні бригадної артилерійської групи військової частини НОМЕР_1 , так як станом на березень 2020 року в даному підрозділі належним чином не було організовано добове чергування підрозділу (відсутній інструктуючий добового наряду та план конспект), також порушення парко-господарських заходів (не підтримувався порядок на закріпленій за підрозділом території).
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) №343 від 14.04.2020 року про накладення дисциплінарного стягнення за порушення вимог статті 59 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, пункту 1.2 розділу 2 Інструкції з організації обліку особового складу Збройних Сил України затвердженого наказом Міністерства оборони України №333 від 26.05.2014 року було накладено на позивача дисциплінарне стягнення «ДОГАНА» згідно статей 48, 55 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України.
Згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно- господарської діяльності) №424 від 30.04.2020 року про притягнення до дисциплінарної відповідальності за порушення вимог статей 30, 37 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, низьку виконавчу дисципліну було притягнуто до дисциплінарної відповідальності та накладено дисциплінарне стягнення «ДОГАНА» на ОСОБА_1 на підставі статей 48, 55 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України.
Як зазначив відповідач у своєму відзиві на позов, запис про наказ командира військової частини НОМЕР_1 №463 від 07.05.2020 року, яким як зазначалося, в службовій картці, на позивача накладалося дисциплінарне стягнення «ДОГАНА», до службової картки позивача був зроблений помилково в частині номеру наказу та дати видання. Дану помилку було виправлено та внесений правильний запис, а саме наказ командира військової частини НОМЕР_1 №464 від 08.05 2020 року.
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) №587 від 11.06.2020 року про притягнення до дисциплінарної відповідальності за порушення вимог статей 144, 145, 146, 147, 150 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, за низьку виконавчу дисципліну командира самохідного артилерійського дивізіону бригадної артилерійської групи військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_1 було притягнуто до дисциплінарної відповідальності та накладено дисциплінарне стягнення «ДОГАНА» згідно статті 48, 55 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України.
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) №272 від 25.05.2020 року про результати службового розслідування відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 14.04.2020 року № 339, винними у безпідставному витрачанні коштів виявилися: начальники служб, командири дивізіонів, командири батарей, командири рот, командири окремих взводів, командири відділень, які в порушення вимог Інструкції з організації обліку особового складу Збройних Сил України № 333 від 26.05.2014 року не належним чином виконували свої службові обов`язки стосовно обліку особового складу щодо наявності точної і особисто ними перевірених відомостей про чисельність особового складу за штатом, за списком і в наявності, про кількість відсутніх із визначенням причин по кожному військовослужбовцю, в наслідок чого призвело до безпідставного списання продовольства на загальну суму 359018 грн. 34 коп. За завдання шкоди військовій частині НОМЕР_1 капітана ОСОБА_1 , командира самохідного артилерійського дивізіону бригадної артилерійської групи військової частини НОМЕР_1 притягнуто до відповідальності у розмірі завданої шкоди у сумі 3731,36 грн. за понаднормове харчування військовослужбовців.
Вважаючи оскаржувані накази протиправними позивач звернувся до суду з даним позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
За приписами частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Спірні правовідносини врегульовані Законом України «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України» від 24.03.1999 року № 551-XIV (далі - Дисциплінарний статут), який визначає сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг, Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу» та Законом України «Про статут внутрішньої служби Збройних Сил України» від 24.03.1999 року № 548-XIV (далі - Статут внутрішньої служби), який визначає загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб полку і його підрозділів, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах.
Згідно частини першої статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами (частина четверта статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу»).
Відповідно до частини другої статті 3 Статуту внутрішньої служби, порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються законами України, положеннями про проходження військової служби відповідними категоріями військовослужбовців, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.
Статтею 9 Статуту внутрішньої служби визначено, що військовослужбовці Збройних Сил України мають права і свободи з урахуванням особливостей, що визначаються Конституцією України, законами України з військових питань, статутами Збройних Сил України та іншими нормативно-правовими актами.
Згідно з пунктом 11 Статуту внутрішньої служби необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України, покладає на військовослужбовців такі обов`язки: свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим; беззастережно виконувати накази командирів (начальників) і захищати їх у бою, як святиню оберігати Бойовий Прапор своєї частини; постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України; знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, бойову та іншу техніку, берегти державне майно; дорожити бойовою славою Збройних Сил України та своєї військової частини, честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України; поважати бойові та військові традиції, допомагати іншим військовослужбовцям, що перебувають у небезпеці, стримувати їх від вчинення протиправних дій, поважати честь і гідність кожної людини; бути пильним, суворо зберігати державну таємницю; вести бойові дії ініціативно, наполегливо, до повного виконання поставленого завдання; виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни; додержуватися правил військового вітання, ввічливості й поведінки військовослужбовців, завжди бути одягненим за формою, чисто й охайно.
В силу статті 16 Статуту внутрішньої служби кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.
Відповідальність військовослужбовців закріплена статтею 26 Статуту внутрішньої служби відповідно до якої, військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення чи провини несуть дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом.
Законом України від 24 березня 1999 року №551-XIV затверджено Дисциплінарний статут Збройних Сил України (далі - Дисциплінарний статут).
Преамбулою Дисциплінарного статуту закріплено, що цей Статут визначає сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців, а також військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг. Усі військовослужбовці Збройних Сил України незалежно від своїх військових звань, службового становища та заслуг повинні неухильно керуватися вимогами цього Статуту.
Відповідно до статті 1 Дисциплінарного статуту військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, установлених військовими статутами та іншим законодавством України.
Статтею 2 Дисциплінарного статуту передбачено, що військова дисципліна ґрунтується на усвідомленні військовослужбовцями свого військового обов`язку, відповідальності за захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, на їх вірності Військовій присязі.
Згідно зі статтею 4 Дисциплінарного статуту військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів; бути пильним, зберігати державну та військову таємницю; додержуватися визначених військовими статутами правил взаємовідносин між військовослужбовцями, зміцнювати військове товариство; виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливими і додержуватися військового етикету; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків; не вживати під час проходження військової служби (крім медичного призначення) наркотичні засоби, психотропні речовини чи їх аналоги, а також не вживати спиртні напої під час виконання обов`язків військової служби.
Частиною третьою статті 5 Дисциплінарного статуту передбачено, що стосовно кожного випадку правопорушення командир зобов`язаний прийняти рішення щодо необхідності притягнення винного до відповідальності залежно від обставин скоєння правопорушення, ступеня вини, попередньої поведінки порушника та розміру завданих державі та іншим особам збитків.
Статтею 45 Дисциплінарного статуту встановлено, що у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків, порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення.
За вчинення адміністративних правопорушень військовослужбовці несуть дисциплінарну відповідальність за цим Статутом, за винятком випадків, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення. За вчинення корупційних діянь чи інших правопорушень, пов`язаних із корупцією, військовослужбовці несуть відповідальність згідно з Кодексом України про адміністративні правопорушення. У разі вчинення кримінального правопорушення військовослужбовець притягається до кримінальної відповідальності.
Статтею 68 Дисциплінарного статуту встановлено, що на молодших та старших офіцерів можуть бути накладені такі дисциплінарні стягнення: а) зауваження; б) догана; в) сувора догана; г) попередження про неповну службову відповідність; д) пониження в посаді; е) пониження військового звання на один ступінь; є) звільнення з військової служби за службовою невідповідністю; ж) позбавлення військового звання.
Порядок накладення дисциплінарних стягнень визначений статтями 83-95 Дисциплінарного статуту.
Відповідно до статті 83 Дисциплінарного статуту на військовослужбовця, який порушує військову дисципліну або громадський порядок, можуть бути накладені лише ті дисциплінарні стягнення, які визначені цим Статутом і відповідають військовому званню військовослужбовця та дисциплінарній владі командира, що вирішив накласти на винну особу дисциплінарне стягнення.
Згідно зі статтею 84 Дисциплінарного статуту, прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини.
Статтею 85 Дисциплінарного статуту визначено, що службове розслідування призначається письмовим наказом командира, який вирішив притягнути військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності, воно може бути проведено особисто командиром, доручено офіцерові чи прапорщикові (мічманові), а у разі вчинення правопорушення рядовим (матросом) чи сержантом (старшиною) - також сержантові (старшині). Порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України встановлюється наказом Міністра оборони України.
Згідно зі статтею 86 Дисциплінарного статуту після розгляду письмової доповіді про проведення службового розслідування командир проводить бесіду з військовослужбовцем, який вчинив правопорушення. Якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир приймає рішення про накладення дисциплінарного стягнення.
Під час накладення дисциплінарного стягнення та обрання його виду враховується: характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередня поведінка військовослужбовця, а також тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби.
Перевіряючи правомірність винесення командиром Військової частини НОМЕР_1 наказів № 138 від 16.02.2020 року, № 194 від 05.03.2020 року, № 147 від 08.04.2020 року, № 343 від 14.04.2020 року та № 424 від 30.04.2020 року, № 587 від 11.06.2020 року та № 272 від 25.05.2020 року в частині накладення на позивача дисциплінарних стягнень, суд зазначає наступне.
Наказом № 138 від 16.02.2020 року на позивача було накладено дисциплінарне стягнення «ДОГАНА» відповідно до статей 48 та 55 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України за неналежне виконання службових обов`язків, порушення вимог статей 11, 16, 59, 102, 112 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, вимог пунктів 1.5, 1.6 розділу І Інструкції з організації обліку особового складу Збройних Сил України затвердженої наказом Міністерства оборони України від 26.05.2014 року №333.
Дослідивши наказ командира військової частини НОМЕР_1 № 138 від 16.02.2020 року про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності, судом встановлено, що підставою його видання стало порушення військовослужбовцями вимог пунктів 1 та 8 примітки додатку 10 до Інструкції з організації обліку особового складу Збройних Сил України, якими передбачено, що добова відомість складається щоденно до 18:00 та призначена для ведення кількісного обліку особового складу військових частин, а в особливий період і неокремих батальйонів (дивізіонів), добова відомість у військовій частині складається в одному примірнику особою, яка веде облік особового складу та після перевірки подається на підпис начальнику штабу військової частини, в батальйонах та дивізіонах в особливий період добова відомість складається у двох примірниках, перший примірник подається до штабу військової частини.
12.01.2020 року було проведено теоретичне і практичне заняття з начальниками штабів - першими заступниками командирів неокремих батальйонів (дивізіонів), (відповідальними особами за облік особового складу) у підрозділах військової частини НОМЕР_1 , та визначено строк для заповнення, а також включення бланків добових відомостей до номенклатури справ військової частини НОМЕР_1 до 15.01.2020 року.
Командуванням танкового батальйону військової частини протитанкового артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 , самохідного артилерійського дивізіону бригадної артилерійської групи військової НОМЕР_1 не організовано подання до штабу військової частини НОМЕР_1 відомостей вчасно.
Згідно із статтею 102 Статуту внутрішньої служби командир батальйону (корабля 3 рангу) зобов`язаний:
підтримувати особовий склад батальйону (корабля), озброєння, бойову та іншу техніку у бойовій готовності;
керувати розробленням і виконанням плану бойової підготовки батальйону (корабля);
організовувати й керувати бойовою підготовкою та вихованням особового складу батальйону (корабля), проводити заняття зі штабом, військовослужбовцями офіцерського, сержантського (старшинського) складу батальйону (корабля), а також навчання й заняття з підрозділами батальйону (корабля);
знати тактику дій батальйону в різних видах бою, управляти підрозділами під час навчання і в бою;
знати й уміло володіти всіма видами зброї і техніки батальйону, організовувати правильне їх зберігання, експлуатацію та обслуговування і не менше ніж один раз на три місяці особисто перевіряти їх наявність, стан та облік (командирові корабля - не менше ніж один раз на два місяці проводити огляд корабля, не менше ніж один раз на місяць - огляд його озброєння, боєприпасів та технічних засобів, здійснювати щоденний обхід корабля);
постійно вдосконалювати свої спеціальні й методичні навички, подавати приклад підлеглим зразковим виконанням військового обов`язку;
з повагою ставитися до підлеглих, дбати про виховання молодих офіцерів, військовослужбовців сержантського (старшинського) складу і про згуртування військового колективу;
знати ділові та морально-психологічні якості кожного військовослужбовця офіцерського, сержантського (старшинського) складу батальйону (корабля), постійно вести роботу з їх виховання і вдосконалення підготовки за спеціальністю;
виховувати особовий склад батальйону (корабля) в дусі поваги до військової служби, бережливого ставлення до озброєння, бойової та іншої техніки і майна, піклуватися про підлеглих, періодично бути присутнім на ранковому підйомі та вечірній повірці; дбати про здоров`я підлеглих, вживати необхідних заходів до його зміцнення;
здійснювати добір кандидатів для прийняття на військову службу за контрактом на посади рядового, сержантського (старшинського) складу, кандидатів для вступу до вищих військових навчальних закладів; перевіряти відповідність кандидатів для призначення на вакантні посади рядового, сержантського (старшинського) складу визначеним вимогам до таких посад;
виховувати у військових колективах відвертість, взаємну довіру та повагу;
щомісяця підбивати підсумки стану бойової підготовки, військової дисципліни, внутрішнього порядку, озброєння і техніки;
стежити за утриманням і правильною експлуатацією будинків і приміщень, відведених для батальйону, за чистотою території, закріпленої за батальйоном, у тому числі ділянки території парку (на кораблі - оглядати жилі та службові приміщення, постійно стежити за справністю корпусу корабля), а також проведенням заходів пожежної безпеки;
здійснювати заходи щодо запобігання катастрофам, аваріям, поломкам озброєння і техніки (забезпечення живучості корабля й безпеки його плавання), а також вимагати додержання заходів безпеки під час роботи з озброєнням, боєприпасами, бойовою та іншою технікою, проведення занять, стрільб, навчань і робіт;
підтримувати внутрішній порядок, організовувати охорону розташування батальйону (охорону корабля), перевіряти несення вартової та внутрішньої (на кораблі - чергової і вахтової) служб особовим складом батальйону (корабля);
керувати господарством батальйону (корабля).
Положеннями статті 104 Статуту внутрішньої служби визначено, що начальник штабу батальйону зобов`язаний, зокрема, знати наявність особового складу в підрозділах батальйону, не менше ніж один раз на три місяці перевіряти в підрозділах стан та облік озброєння, боєприпасів, бойової та іншої техніки, спорядження, статутів, порадників, навчальних посібників та інших матеріальних засобів, а облік особового складу - щомісяця, контролювати якість занять з питань додержання вимог безпеки на заняттях і під час роботи.
Виходячи із аналізу вищевказаних правових норм, суд погоджується із доводами позивача про те, що обов`язок щодо володіння інформацією про наявність особового складу в батальйоні (дивізіоні) покладається саме на начальника штабу батальйону (дивізіону), що прямо передбачено статтею 104 Закону Статуту внутрішньої служби.
Суд зазначає, що твердження відповідача про те, що з боку позивача не було організовано подання добових відомостей не підтверджується жодними доказами і в самому наказі №138 від 16.02.2020 року відсутні будь-які посилання на них, які могли би підтвердити дане твердження відповідача.
Також відповідачем не підтверджено належним чином, сам факт неподання добових відомостей з боку самохідного артилерійського дивізіону командиром якого є позивач.
Крім того, в матеріалах справи відомості щодо ознайомлення позивача під розписку із вказаним наказом відсутні. Позивач дізнався про його існування із відомостей своєї службової картки 24.07.2020 року, про що стоїть відповідна відмітка про ознайомлення зі своєю службовою карткою.
Слід зазначити, що під час накладення дисциплінарного стягнення та обрання його виду командиром не враховано характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередня поведінка військовослужбовця, а також тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби.
Наказом № 194 від 05.03.2020 року на позивача було накладено дисциплінарне стягнення «ДОГАНА» за неналежне виконання своїх службових обов`язків організації обліку військового майна та порушення вимог статті 92, 93, 94, 95, 103, 111, 119 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України.
Вказаний наказ прийнятий на підставі рапорту №4383 від 03.03.2020 року заступника командира з тилу начальника тилу військової частини НОМЕР_1 , майора Ю. Безсінного.
Згідно з рапортом №4383 від 03.03.2020 року у військовій частині НОМЕР_1 з 25.02.2020 року по 29.02.2020 року було проведено звірки обліку матеріально-технічних засобів підрозділів зі службами забезпечення. Повідомлено, що станом на 29.02.2020 року не проведено звірки у службах забезпечення військової частин НОМЕР_1 , зокрема: командуванням самохідного артилерійського дивізіону бригадної артилерійської груш військової частини НОМЕР_1 із квартирно-експлуатаційною службою та службою пального і мастильних матеріалів тилу військової частини НОМЕР_1 .
Відповідно до статті 103 Статуту внутрішньої служби начальник штабу батальйону в мирний і воєнний час відповідає за організацію і підтримання управління підрозділами батальйону, за бойову та мобілізаційну готовність, успішне виконання батальйоном бойових завдань, за планування та облік бойової підготовки, за підготовку, виховання, військову дисципліну, морально-психологічний стан особового складу безпосередньо підпорядкованих йому підрозділів, за стан обліку особового складу, озброєння, боєприпасів, бойової та іншої техніки, матеріальних засобів батальйону.
Начальник штабу батальйону підпорядковується командирові батальйону, є його першим заступником і прямим начальником усього особового складу батальйону.
Під час виконання рішень командира батальйону начальник штабу має право віддавати накази підпорядкованим командирові батальйону особам від його імені. Про всі віддані ним накази начальник штабу доповідає командирові батальйону.
Згідно з приписами статті 112 Статуту внутрішньої служби командир роти (корабля 4 рангу) зобов`язаний, зокрема, один раз на місяць звіряти дані ротного (корабельного) обліку особового складу, а також матеріальних засобів з обліковими даними військової частини.
Таким чином, обов`язок один раз на місяць звіряти дані ротного (корабельного) обліку особового складу, а також матеріальних засобів з обліковими даними військової частини покладено на командира роти (батареї).
Однак, за те, що не була проведена звірка з квартирно-експлуатаційною службою та службою паливно-мастильних матеріалів тилу військової частини НОМЕР_1 наказом №194 від 05.03.2020 року накладено дисциплінарне стягнення на позивача.
Крім того, слід зазначити, що ні в самому оскаржуваному наказі, ні в ході розгляду даної справи, відповідачем не підтверджено те, що позивач не організував дані звірки.
В матеріалах справи відсутні відомості щодо ознайомлення позивача під розписку із вказаним наказом. Позивач дізнався про його існування із відомостей своєї службової картки 24.07.2020 року, про що стоїть відповідна відмітка про ознайомлення зі своєю службовою карткою.
Також, суд зазначає, що під час накладення дисциплінарного стягнення у вигляді догани та обрання його виду командиром не враховано характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередня поведінка позивача, а також тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби.
Наказом № 147 від 08.04.2020 року на позивача було накладено дисциплінарне стягнення «ДОГАНА» відповідно до статей 48 та 55 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України за порушення статті 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, а саме у зв`язку з неналежною організацією служби військ у самохідному артилерійському дивізіоні бригадної артилерійської групи військової частини НОМЕР_1 , так як станом на березень 2020 року в даному підрозділі належним чином не було організовано добове чергування підрозділу (відсутній інструктуючий добового наряду та план конспект), також порушення парко-господарських заходів (не підтримувався порядок на закріпленій за підрозділом території).
Підставою видання вказаного наказу був рапорт від 02.04.2020 року тимчасово виконуючого обов`язки заступника начальника штабу військової частини НОМЕР_1 лейтенанта ОСОБА_2 , в якому зазначено, що в березні 2020 року проводились систематичні перевірки служби військ у підпорядкованих підрозділах Військової частини НОМЕР_1 , а саме 06.03.2020 року та 23.03.2020 року та були виявлені недоліки у підрозділу, в якому позивач є командиром.
Дослідивши наказ № 147 від 08.04.2020 року судом встановлено, що в ньому відсутні посилання на час, місце і спосіб вчинення правопорушення, не зазначено ким було виявлено правопорушення, якими доказами дані правопорушення підтверджені.
Також суд зазначає, що в матеріалах справи відомості щодо ознайомлення позивача під розписку із вказаним наказом відсутні. Позивач дізнався про його існування із відомостей своєї службової картки 24.07.2020 року, про що стоїть відповідна відмітка про ознайомлення зі своєю службовою карткою.
Слід зазначити, що під час накладення дисциплінарного стягнення у вигляді догани та обрання його виду командиром не враховано характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередня поведінка військовослужбовця, а також тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби.
Наказом № 343 від 14.04.2020 року на позивача дисциплінарне стягнення «ДОГАНА» згідно статей 48, 55 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України за порушення вимог статті 59 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, пункту 1.2 розділу 2 Інструкції з організації обліку особового складу Збройних Сил України затвердженого наказом Міністерства оборони України №333 від 26.05.2014 року.
Дане дисциплінарне стягнення було накладено на ОСОБА_1 у зв`язку з виявленими недоліками при проведенні перевірки обліку особового складу, який перебуває на продовольчому забезпеченні у військовій частині НОМЕР_1 внутрішньо-перевірочною комісією відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 №220 від 17.03.2020 року. За результатами проведеної перевірки був складений Акт внутрішньо-перевірочної комісії щодо кількості особового складу перебуваючого на продовольчому забезпеченні у військовій частині НОМЕР_1 станом на 10.03.2020 року вх. №3722 від 26.03.2020 року та було встановлено, що кількість особового складу, яка рахується за добовою відомістю на 10.03.2020 року у військовій частині НОМЕР_1 не відповідає кількості особового складу, що перебували на продовольчому забезпеченні станом на 10.03.2020 року відповідно до рапортів командирів підрозділів.
Абзацом першим статті 87 Дисциплінарного статуту дисциплінарне стягнення має бути накладене не пізніше ніж за 10 діб від дня, коли командирові (начальникові) стало відомо про правопорушення, а у разі провадження службового розслідування - протягом місяця від дня його закінчення, не враховуючи часу перебування військовослужбовця на лікуванні або у відпустці. Під час накладення дисциплінарного стягнення командир не має права принижувати гідність підлеглого.
Як вбачається із матеріалів справи, Акт внутрішньо-перевірочної комісії щодо кількості особового складу перебуваючого на продовольчому забезпеченні у військовій частині НОМЕР_1 станом на 10.03.2020 року було складено 26.03.2020 року.
Отже, командир дізнався про вчинене правопорушення 26.03.2020 року, а виніс наказ про накладення дисциплінарного стягнення на позивача 14.04.2020 року, тобто з пропуском 10-денного строку, чим порушив вимоги абзацу першого статті 87 Дисциплінарного статуту.
Разом із тим, в матеріалах справи відсутні відомості щодо ознайомлення позивача під розписку із вказаним наказом. Позивач дізнався про його існування із відомостей своєї службової картки 24.07.2020 року, про що стоїть відповідна відмітка про ознайомлення зі своєю службовою карткою.
Також, в порушення приписів статті 86 Дисциплінарного статуту під час накладення дисциплінарного стягнення та обрання його виду командиром не враховано характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередня поведінка військовослужбовця, а також тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби.
Враховуючи зазначене, судом встановлено порушення строків притягнення позивача за вищевказане правопорушення, протиправність висновків Військової частини НОМЕР_1 про накладення на ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді догани, оскільки під час накладення дисциплінарного стягнення та обрання його виду командиром не враховано характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередня поведінка військовослужбовця, а також тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби.
Наказом №424 від 30.04.2020 року позивача було притягнуто до дисциплінарної відповідальності та накладено дисциплінарне стягнення «ДОГАНА» на підставі статей 48, 55 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, за порушення вимог статей 30, 37 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, низьку виконавчу дисципліну.
Дане дисциплінарне стягнення було накладено на позивача у зв`язку з тим, що станом на 18:00 годину командиром самохідного артилерійського дивізіону бригадної артилерійської групи військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_1 не було виконано розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 №0989/121/110 від 25.04.2020 року. Відповідно до даного розпорядження командирам окремих підпорядкованих військових частин військовій частині НОМЕР_1 та командирам підрозділів озброєння та військової техніки військової частини НОМЕР_1 потрібно було надати до штабу військової частини НОМЕР_1 до 10:00 години 27.02.2020 року проекти наказів, рапорти на переміщення військовослужбовців для укомплектування розрахунків, екіпажів основної групи озброєння та військової техніки, до визначеного рівня укомплектованості (100%).
Дослідивши даний наказ, суд зазначає, що вбачається, що вина ОСОБА_1 , на думку відповідача, полягає в тому, що він не виконав дане розпорядження і не надав до 10:00 27.02.2020 року рапорти для переміщення особового складу. Проте, дане розпорядження було винесено 25.04.2020 року, згідно якого вимоги даного розпорядження позивач повинен був виконати до 27.02.2020 року, що є неможливим.
Також у даному наказі відсутні будь які докази підтвердження того, що дане розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 №0989/121/110 від 25.04.2020 року було належним чином до позивача доведено.
Відповідач у своїх письмових запереченнях на відповідь на відзив звернув увагу суду на те, що у першому абзаці зазначеного наказу було здійснено описку та зазначено невірно дату до якої потрібно було надати зазначені документи, а саме невірно зазначено місяць, має бути 27.04.2020 року.
Разом із тим, в матеріалах справи відсутні відомості щодо ознайомлення позивача під розписку із вказаним наказом. Позивач дізнався про його існування із відомостей своєї службової картки 24.07.2020 року, про що стоїть відповідна відмітка про ознайомлення зі своєю службовою карткою.
Суд звертає увагу, що під час накладення дисциплінарного стягнення та обрання його виду командиром не враховано характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередня поведінка військовослужбовця, а також тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби. Також, вказаний наказ був винесений на підставі розпорядження, яке містило помилки, доказів виправлення яких та доведення до відома позивача, відповідачем не надано.
Враховуючи зазначене, судом встановлена протиправність висновків Військової частини НОМЕР_1 про накладення на ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді догани, що містяться в даному оскаржуваному наказі.
Наказом №587 від 11.06.2020 року позивача було притягнуто до дисциплінарної відповідальності та накладено дисциплінарне стягнення «ДОГАНА» за порушення вимог статей 144, 145, 146, 147, 150 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, за низьку виконавчу дисципліну командира самохідного артилерійського дивізіону бригадної артилерійської групи військової частини, згідно статті 48, 55 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України.
Підставою видання даного наказу була перевірка підрозділів здійснена командиром військової частини НОМЕР_1 згідно схеми закріплення території за підрозділами військової частини НОМЕР_1 , Інженерне містечко 184 НЦ та на підставі виявлених недоліків притягнення винних осіб до дисциплінарної відповідальності.
Дане дисциплінарне стягнення було накладено на позивача у зв`язку з тим, що 11.06.2020 року командиром військової частини НОМЕР_1 полковником ОСОБА_3 було здійснено перевірку підрозділів на території табірного збору військової частини НОМЕР_1 , а саме розташування командиром самохідного артилерійського дивізіону бригадної артилерійської групи військової частини НОМЕР_1 та виявлено недоліки, а саме черговий по роті на шикуванні добового наряду о 17:00 год. був відсутній та не знав покладених на чергового по роті обов`язків.
Відповідно до статті 104 Статут внутрішньої служби начальник штабу батальйону зобов`язаний, зокрема, організовувати несення внутрішньої служби у батальйоні, перевіряти підготовку осіб, призначених у добовий наряд, і несення ними служби.
Дослідивши наказ № 587 від 11.06.2020 року судом встановлено, що в ньому відсутні посилання на докази зазначених порушень.
З урахуванням викладеного, суд доходить висновку, що обов`язок щодо організації несення служби добовим нарядом згідно закону покладається саме на начальника штабу батальйону (дивізіону), а не командира дивізіону.
Також суд зазначає, що в матеріалах справи відомості щодо ознайомлення позивача під розписку із вказаним наказом відсутні. Позивач дізнався про його існування із відомостей своєї службової картки 24.07.2020 року, про що стоїть відповідна відмітка про ознайомлення зі своєю службовою карткою.
Також, судом встановлено, що під час накладення дисциплінарного стягнення у вигляді догани та обрання його виду командиром не враховано характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередня поведінка військовослужбовця, а також тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби.
Наказом №272 від 25.05.2020 року відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 14.04.2020 року № 339 за завдання шкоди військовій частині НОМЕР_1 позивача притягнуто до відповідальності у розмірі завданої шкоди у сумі 3731,36 грн. за понаднормове харчування військовослужбовців.
Підставою видання даного наказу був рапорт №4664 від 14.04.2020 року, згідно з яким начальник продовольчої служби військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_4 просив заступника командира з тилу начальника тилу військової частини НОМЕР_1 призначити службове розслідування по підсумках роботи внутрішнього аудита за фактом несвоєчасного зняття (зарахування) на (з) продовольчого забезпечення, безпідставно завищених обсягів отриманих послуг, що виникли внаслідок несвоєчасного виключення військовослужбовців з продовольчого забезпечення та безпідставного списання продовольства на загальну суму 359018,34 грн.
Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 14.04.2020 року № 339 Про призначення службового розслідування за фактом несвоєчасного зняття (зарахування) на (з) продовольчого забезпечення, безпідставно завищених обсягів отриманих послуг, що виникли внаслідок несвоєчасного виключення військовослужбовців з продовольчого забезпечення та безпідставного списання продовольства на загальну суму 359018 грн. 34 коп., тимчасово виконуючим обов`язки оперативним черговим відділення поточних бойових дій командного пункту військової частини НОМЕР_1 , старшим лейтенантом ОСОБА_5 , проведено службове розслідування.
Під час проведення службового розслідування встановлено, що мають чисельні факти несвоєчасного зняття (зарахування) на (з) продовольчого забезпечення, безпідставно завищених обсягів отриманих послуг, що виникли внаслідок несвоєчасного виключення військовослужбовців з продовольчого забезпечення військової частини НОМЕР_1 , що призвели до безпідставного списання продовольства на загальну суму 359018 грн. 34 коп.
Винними у безпідставному витрачанні коштів виявилися: начальники служб, командири дивізіонів, командири батарей, командири рот, командири окремих взводів, командири відділень, які в порушення вимог Інструкції з організації обліку особового складу Збройних Сил України № 333 від 26.05.2014 року не належним чином виконували свої службові обов`язки стосовно обліку особового складу щодо наявності точної і особисто ними перевірених відомостей про чисельність особового складу за штатом, за списком і в наявності, про кількість відсутніх із визначенням причин по кожному військовослужбовцю, в наслідок чого призвело до безпідставного списання продовольства на загальну суму 359018 грн. 34 коп.
Загальні підстави і порядок притягнення до матеріальної відповідальності військовослужбовців і призваних на збори військовозобов`язаних, винних у заподіяні шкоди державі під час виконання ними службових обов`язків, передбачених актами законодавства, військовими статутами, порадниками, інструкціями та іншими нормативно правовими актами визначені Положенням про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі, затвердженим Постановою Верховної Ради України від 23 червня 1995 року №243/95-ВР (далі Положення №243/95).
Відповідно до п. 2 Положення № 243/95 відшкодуванню підлягає пряма дійсна шкода, завдана розкраданням, пошкодженням, втратою чи незаконним використанням військового майна, погіршенням або зниженням його цінності, що спричинило додаткові витрати для військових частин, установ, організацій, підприємств та військово-навчальних закладів (далі - військові частини) для відновлення, придбання майна чи інших матеріальних цінностей або надлишкові виплати.
Пунктами 3, 4 Положення № 243/95 встановлено, що військовослужбовці і призвані на збори військовозобов`язані несуть матеріальну відповідальність за наявністю:
а) заподіяння прямої дійсної шкоди;
б) протиправної їх поведінки;
в) причинного зв`язку між протиправною поведінкою і настанням шкоди;
г) вини у заподіянні шкоди.
Протиправною визнається така поведінка (дія або бездіяльність) військовослужбовця або призваного на збори військовозобов`язаного, коли він не виконує (недбало виконує) свої службові обов`язки.
Військовослужбовець або призваний на збори військовозобов`язаний визнається винним у заподіяній шкоді, якщо протиправне діяння вчинено ним умисно чи з необережності.
Відшкодування шкоди військовослужбовцями і призваними на збори військовозобов`язаними провадиться незалежно від притягнення їх до дисциплінарної чи кримінальної відповідальності за дію (бездіяльність), якою державі було заподіяно шкоди.
Згідно із п. 13 Положення № 243/95 військовослужбовці і призвані на збори військовозобов`язані несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини державі, у разі:
умисного знищення, пошкодження, псування, розкрадання, незаконного витрачання військового майна або вчинення інших умисних протиправних дій;
приписки у нарядах та інших документах фактично невиконаних робіт, перекручування звітних даних і обману держави в інших формах;
заподіяння шкоди особою, яка перебувала у нетверезому стані;
дій (бездіяльності), що мають ознаки злочину;
недостачі, а також знищення або псування військового майна, переданого їм під звіт для зберігання, перевезення, використання чи для іншої мети.
Згідно із п. 16 Положення № 243/95 розмір заподіяної державі шкоди визначається за фактичними втратами на підставі даних обліку виходячи з вільних оптово-роздрібних чи договірних цін, що діють на період розгляду питання про матеріальну відповідальність, а в разі відсутності таких даних - за цінами, що обчислюються в порядку, який визначається Міністерством економіки України.
Обчислення розміру шкоди, що підлягає відшкодуванню, провадиться з урахуванням зносу військового майна за встановленими нормами.
Командири підрозділів та інші посадові особи про наявні факти заподіяння матеріальної шкоди зобов`язані негайно подати рапорт командиру (начальнику) військової частини.
У разі виявлення факту заподіяння матеріальної шкоди командир (начальник) військової частини призначає розслідування для встановлення причин виникнення шкоди, її розміру та винних осіб.
Розслідування має бути завершено протягом одного місяця з дня виявлення шкоди. У необхідних випадках цей термін може бути продовжено вищим за підлеглістю командиром (начальником), але не більш як на один місяць.
За висновками ревізії (перевірки), інвентаризації, органу дізнання, попереднього слідства або суду командир (начальник) військової частини в п`ятиденний термін з дня одержання такого висновку видає наказ про стягнення з винної особи відповідної суми.
Розслідування призначається письмовим розпорядженням командира (начальника) військової частини, який має право прийняти рішення про притягнення військовослужбовця і призваного на збори військовозобов`язаного до матеріальної відповідальності.
Розслідування провадиться посадовою особою, компетентною у питаннях обліку, зберігання та використання відповідного майна або яка має вищу юридичну освіту.
Забороняється доручати розслідування посадовій особі, яка є підлеглою чи безпосереднім начальником військовослужбовця чи військовозобов`язаного, призваного на збори, дії яких необхідно розслідувати, а також посадовим особам, які є співучасниками заподіяння матеріальної шкоди чи зацікавлені в результатах розслідування.
Розслідуванням повинно бути встановлено:
в чому полягає матеріальна шкода та яка її вартісна оцінка;
якими конкретно неправомірними діями військовослужбовця або призваного на збори військовозобов`язаного заподіяно шкоду;
вимоги яких законів, військових статутів, порадників, інструкцій та інших нормативних актів при цьому було порушено;
умисно чи з необережності та з якою метою заподіяно шкоду;
чи заподіяно шкоду винною особою під час виконання службових обов`язків;
ступінь вини кожного у разі заподіяння шкоди кількома особами;
умови та причини, що сприяли заподіянню шкоди, та її наслідки (пункти 17-19 Положення № 243/95).
Відповідно до п. 37 Положення № 243/95 встановлено, що матеріальна відповідальність не настає у випадках: коли заподіяна шкода є наслідком дії непереборної сили; не встановлення винної особи; смерті винної особи; коли шкоду заподіяно внаслідок виконання наказу старшого начальника, або виправданого в конкретних умовах службового ризику, або правомірних дій.
Аналіз наведених норм свідчить про те, що до матеріальної відповідальності може бути притягнено військовослужбовця, у разі заподіяння прямої дійсної шкоди, наявної з його боку протиправної поведінки та наявності взаємозв`язку між діями військовослужбовця та заподіяної шкоди. Отже чітко визначено, що необхідно встановити вину в діях саме того військовослужбовця, що притягується до матеріальної відповідальності.
Як вбачається з наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 25.05.2020 № 272 підставою для висновків відповідача про заподіяння позивачем матеріальної шкоди державі в особі військової частини НОМЕР_1 було зроблено фактично за підсумками роботи внутрішнього аудиту за фактом несвоєчасного зняття (зарахування) на (з) продовольчого забезпечення, безпідставно завищених обсягів отриманих послуг, що виникли внаслідок несвоєчасного виключення військовослужбовців з продовольчого забезпечення та безпідставного списання продовольства на загальну суму 359018,34 грн.
Як свідчить текст оскаржуваного наказу вказані звіти про аудит не містять посилань на фактичні обставини, що свідчать про те, що саме позивач здійснив розтрату ресурсів продовольчої служби.
Також матеріали справи не містять відомостей про те, що саме з вини ОСОБА_1 державі було завдано збитки у зв`язку з неналежним виконанням ним службових обов`язків щодо обліку особового складу. Натомість в наказі зазначено, що позивач не знав точної і особисто ним перевірених відомостей про чисельність особового складу за штатом, за списком і в наявності, про кількість відсутніх із визначенням причин по кожному військовослужбовцю, а під час службового розслідування цьому факту не було дано належної оцінки.
Також суд зазначає, що повна матеріальна відповідальність військовослужбовців настає тільки, якщо військовослужбовці умисно знищили, пошкодили, зіпсували, здійснили розкрадання або незаконне витрачання військового майна.
В той же час притягнення позивача до відповідальності, з підстав того, що він не знав точних відомостей про чисельність особового складу, не свідчить про розкрадання, пошкодження, втрату чи незаконне використання військового майна, погіршення або заниження його цінності. Суд вважає, що ані аудитом, ані службовим розслідування не підтверджено вини саме позивача у безпідставному витрачанні коштів.
Також суд зазначає, що в матеріалах справи відомості щодо ознайомлення позивача під розписку із вказаним наказом відсутні.
Враховуючи зазначене, суд приходить до висновку про протиправність висновків Військової частини НОМЕР_1 про притягнення позивача до повної матеріальної відповідальності через те, що відповідачем не доведена протиправна поведінка позивача, наявність причинного зв`язку між його протиправною поведінкою і настанням шкоди, вина у заподіянні шкоди, умови та причини, що сприяли її заподіянню за відсутності доведеності вини позивача у вчиненні порушення.
Також, слід зазначити, що суд не бере до уваги посилання позивача як на підставу протиправності оскаржуваних наказів те, що вони були винесені відповідачем без проведення службового розслідування, оскільки відповідно до вимог статті 84 Дисциплінарного статуту, прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування, воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини.
Тобто, проаналізувавши вказану норму закону, суд вбачає наявність у відповідача права притягувати до дисциплінарної відповідальності підлеглих без проведення службового розслідування за умови, що обставини правопорушення не потребують уточнення причин і умов, що сприяли його вченню.
Дослідивши правомірність винесення наказів № 138 від 16.02.2020 року, № 194 від 05.03.2020 року, № 147 від 08.04.2020 року, № 343 від 14.04.2020 року та № 424 від 30.04.2020 року, № 587 від 11.06.2020 року та № 272 від 25.05.2020 року, суд дійшов до наступних висновків.
Судом було встановлено, що вказані накази відповідачем не були доведені до відмова позивачу під підпис із зазначенням дати доведення, що відповідачем не спростовується.
В обгрунтування відсутності доказів ознайомлення під підпис із зазначенням дати ознайомлення відповідач посилається на те, що оскаржувані накази командира військової частини НОМЕР_1 не доводилися саме під підпис ОСОБА_1 , так як щотижня у військовій часині НОМЕР_1 командиром військової частини НОМЕР_1 проводиться нарада, на якій в обов`язковому порядку присутні всі заступники командира, помічники, начальники служб, командири військових частин НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , НОМЕР_4 та командири підрозділів військової частини НОМЕР_1 . На кожній нараді командиром військової частини НОМЕР_1 в наказному порядку підлеглому особовому складу визначаються завдання та озвучується термін їх виконання, також згідно абзацу 6 статті 68 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України начальник штабу бригади - перший заступник командира військової частини НОМЕР_1 особисто доводив дані накази на нараді до підлеглого особового складу. Згідно статті 97, 98 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України; про накладені дисциплінарні стягнення військовослужбовцям може бути оголошено особисто, у письмовому наказі (розпорядженні), на нараді чи перед строєм військовослужбовців, які мають військові звання (обіймаюсь посади) не нижче за військове звання (посаду) військовослужбовця, який вчинив правопорушення. Під час оголошення дисциплінарного стягнення до відома військовослужбовця доводять, в чому полягає порушення ним військової дисципліни чи громадського порядку. В кожному вищезазначеному наказі описувалася підстава притягнення до дисциплінарної відповідальності, командир самохідного артилерійського дивізіону бригадної артилерійської групи військової частини НОМЕР_1 капітан ОСОБА_1 завжди в наказному порядку присутній на нарадах військової частини НОМЕР_1 .
Проте, судом не беруться до уваги вказані доводи відповідача, оскільки, як встановлено судом, всі дисциплінарні стягнення, які є предметом розгляду в даній справі, були оголошені позивачу саме у письмовому наказі (розпорядженні).
Підстави та механізм проведення службового розслідування стосовно військовослужбовців Збройних Сил України, а також військовозобов`язаних та резервістів, які не виконали (неналежно виконали) свої службові обов`язки або вчинили правопорушення під час проходження служби (зборів), а також дії (бездіяльність) яких призвели до завдання шкоди державі визначає Порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затверджений наказом Міністерства оборони України 21.11.2017 року №608 (далі Порядок №608).
У пункті 2 розділу VІ Порядку №608 вказано, зокрема, що наказ (витяг з наказу) про притягнення до відповідальності доводиться до військовослужбовця у частині, що його стосується, під підпис із зазначенням дати доведення. Доведення здійснює безпосередній командир (начальник) військовослужбовця, який вчинив дисциплінарне правопорушення, або старший (за підпорядкуванням) командир (начальник).
У разі відмови військовослужбовця поставити свій підпис про ознайомлення з наказом (витягом з наказу) про притягнення його до відповідальності складається акт про відмову. Зміст акта про відмову засвідчується підписами не менше двох свідків цього факту.
Також, посилання відповідача на те, що відповідно до статті 109 Дисциплінарного статуту позивач один раз на рік, а також у разі переведення на нове місце служби повинен ознайомлюватися із своєю службовою карткою й розписатися про це, судом спростовуються, оскільки відповідно до статті 88 Дисциплінарного статуту у позивача є право протягом місяця з часу накладення дисциплінарного стягнення подати скаргу старшому командирові або звернутися до суду у визначений законом строк.
Фактично, позивач самотужки (через декілька місяців після винесення оскаржуваних наказів) дізнавався про наявність накладених на нього дисциплінарних стягнень зі своєї службової картки.
При цьому, дослідивши наявну в матеріалах справи службову картку позивача, суд звертає увагу на те, що навіть ознайомившись із оскаржуваними наказами у такий спосіб, позивач не ознайомився із самим змістом оскаржуваних наказів, як стверджує відповідач, а лише отримав інформацію про те, що такі накази наявні, а які саме дисциплінарні стягнення, вид правопорушення, вина позивача та сам зміст наказів позивачу під підпис відповідачем не доводилося, що призвело до порушення прав позивача на надання пояснень та заперечень проти висунутих обвинувачень, а також на подання скарги старшому командирові або звернення до суду у визначений законом строк.
Враховуючи викладене, з урахуванням встановлених обставин та аналізу правових норм, суд дійшов висновку про те, що накази № 138 від 16.02.2020 року, № 194 від 05.03.2020 року, № 147 від 08.04.2020 року, № 343 від 14.04.2020 року та № 424 від 30.04.2020 року, № 587 від 11.06.2020 року та № 272 від 25.05.2020 року командира військової частини НОМЕР_1 в частині накладення дисциплінарного стягнення на ОСОБА_1 , є такими, що винесені з порушенням норм Дисциплінарного статуту та Статуту внутрішньої служби, тому є необгрунтованими, протиправними та підлягають скасуванню.
Щодо вимог позивача в частині визнання протиправним та скасування наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 07.05.2020 року № 463 в частині накладення на ОСОБА_1 догани, судом встановлено, що даний запис до службової картки відповідачем зроблено помилково в частині номеру наказу та дати видання, дану помилку виправлено та внесений правильний наказ командира військової частини НОМЕР_1 №464 від 08.05.2020 року, який не є предметом дослідження в даній справі, тому позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.
Щодо вимог позивача стосовно визнання протиправною бездіяльності командира Військової частини НОМЕР_1 з приводу не надання ОСОБА_1 копій наказів, згідно яких на нього командира артилерійського дивізіону майора ОСОБА_1 накладались дисциплінарні стягнення, суд зазначає наступне.
У відповідності до частини першої статті 1 Закону України "Про звернення громадян" (в редакції, що діяла на час спірних правовідносин) громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.
Статтею 3 Закону України "Про звернення громадян" передбачено, що під зверненнями громадян слід розуміти в викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги.
Заява (клопотання) - звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності. Клопотання - письмове звернення з проханням про визнання за особою відповідного статусу, прав чи свобод тощо.
Скарга - звернення з вимогою про поновлення прав і захист законних інтересів громадян, порушених діями (бездіяльністю), рішеннями державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, об`єднань громадян, посадових осіб.
У відповідності до частини першої статті 7 Закону України "Про звернення громадян" звернення, оформлені належним чином і подані у встановленому порядку, підлягають обов`язковому прийняттю та розгляду.
Порядок розгляду, реєстрації, приймання, узагальнення та аналізу звернень військовослужбовців, членів їх сімей, працівників Збройних Сил України, а також інших громадян України, іноземців та осіб без громадянства, які законно перебувають на території України, у структурних підрозділах апарату Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України, інших органів військового управління, з`єднаннях, військових частинах, військових навчальних закладах та військових навчальних підрозділах вищих навчальних закладів, установах та організаціях Збройних Сил України, а також визначає порядок контролю за його дотриманням встановлений Інструкцією про організацію розгляду звернень та проведення особистого прийому громадян у Міністерстві оборони України та Збройних Силах України, затверджена наказом Міністерства оборони України 28.12.2016 року за №735 (далі - Інструкція).
В пункті 4 розділу І Інструкції зазначено, що у роботі з письмовими (електронними) та усними зверненнями громадян потрібно забезпечувати кваліфікований, неупереджений, об`єктивний і своєчасний розгляд звернень громадян з метою оперативного розв`язання порушених у них питань, задоволення законних вимог заявників, поновлення порушених конституційних прав та запобігання надалі таким порушенням.
Пунктом 6 розділу ІІ Інструкції передбачено, що усі звернення, що надійшли поштою (електронною поштою) або надаються особисто громадянами, повинні прийматися, попередньо розглядатися та централізовано реєструватися в день їх надходження, а ті, що надійшли у неробочі день та час, - наступного після нього робочого дня, у реєстраційно-контрольних картках (додаток 1), придатних для обробки на персональних комп`ютерах або в журналі реєстрації звернень громадян (додаток 2). Конверти (вирізки з них), у яких надійшли звернення, зберігаються разом з ними.
Щодо кожного звернення не пізніше ніж у п`ятиденний термін має бути прийняте одне з таких рішень: прийняти до провадження; передати на вирішення до іншого органу військового управління; надіслати за належністю до іншого центрального органу виконавчої влади, якщо питання, порушені у зверненні, не входять до компетенції органів військового управління, військової частини, про що одночасно повідомляється заявнику; залишити без розгляду за наявності підстав, визначених у статті 8 Закону України Про звернення громадян (п. 14 розділу ІІ Інструкції).
Відповідно до пунктів 4-8 розділу ІІІ Інструкції термін розгляду пропозицій, заяв та скарг обчислюється з дня, наступного за днем, з якого починається строк (таким днем є день їх надходження та реєстрації в органі військового управління, військовій частині), до дня направлення заявнику відповіді на його звернення. Якщо останній день терміну розгляду звернення припадає на неробочий день, то останнім днем терміну вважається перший після нього робочий день.
Термін розгляду пропозицій, заяв та скарг обчислюється від дня їхньої реєстрації у структурному підрозділі Міністерства оборони України, відповідальному за організацію розгляду звернень громадян.
Звернення розглядаються і вирішуються в термін не більше одного місяця від дня їх надходження, ураховуючи вихідні, святкові та неробочі дні, а ті, які не потребують додаткового вивчення та проведення перевірки за ними, - невідкладно, але не пізніше 15 днів від дня їх отримання.
Якщо в місячний термін розв`язати порушені у зверненні питання неможливо, то керівник відповідного органу військового управління, командир військової частини або особа, що тимчасово виконує його обов`язки, установлює термін, потрібний для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати 45 днів.
Звернення вважається вирішеним, якщо розглянуто всі поставлені в ньому питання, прийнято обґрунтоване рішення та вжито потрібних заходів щодо його виконання і заявника повідомлено про результати розгляду звернення і прийняте рішення.
Відповідь за результатами розгляду звернення обов`язково дається тим органом військового управління, військовою частиною, які його отримали і до компетенції яких входить розв`язання порушених у зверненні питань, за підписом керівників або осіб, яким право ставити підпис надано відповідним керівником органу військового управління, командиром військової частини.
Рішення про відмову в задоволенні вимог або прохань, викладених у зверненні, доводиться до відома громадянина в письмовій формі з посиланням на чинне законодавство і викладенням мотивів відмови, а також із роз`ясненням порядку оскарження прийнятого рішення. При цьому вказуються заходи, які вживались органом військового управління, військовою частиною для перевірки цього звернення. Якщо давалася усна відповідь, то складається відповідна довідка, яка додається до матеріалів перевірки звернення.

У реєстраційно-контрольній картці фіксується, що про наслідки перевірки заявника повідомлено під час особистої бесіди.

Судом встановлено, що вказаний рапорт позивача було зареєстровано відповідачем 19.08.2020 року за №9959, що підтверджується відміткою на штемпелі вхідної кореспонденції військової частини НОМЕР_1 .

Виходячи із аналізу положень вказаної Інструкції, останнім днем надання (направлення) позивачу відповіді на його звернення від 19.08.2020 року повинно бути 18.09.2020 року, за умови необхідності додаткового вивчення питань викладених у зверненні.

Як вказує позивач, станом на день його звернення до суду з цим позовом, відповіді на рапорт від 19.08.2020 року, а також копій наказів командира військової частини НОМЕР_1 , згідно яких на нього було накладено дисциплінарні стягнення за період з січня по серпень 2020 року, він так і не отримав.

Ухвалою суду від 03.03.2021 року від відповідача було витребувано додаткові докази у справі, зокрема, результати розгляду рапорту ОСОБА_1 від 19.08.2020 року за вх. №9959 про надання копій наказів командира Військової частини НОМЕР_1 , згідно яких на ОСОБА_1 накладались дисциплінарні стягнення та щодо причин зниження його заробітної плати.

Проте, ні в ході розгляду судом даної справи, ні на виконання вимог ухвали суду від 03.03.2021 року відповідачем не було надано доказів направлення (надання) позивачу своєчасної відповіді на його рапорт від 19.08.2020 року та копій відповідних наказів.

15.03.2021 року на виконання ухвали суду від 03.03.2021 року представником відповідача до суду надано, зокрема, пояснення щодо розгляду рапорту позивача від 19.08.2020 року, а саме, зазначено, що резолюцією командира військової частини НОМЕР_1 був визначений відповідальний виконавець за рапорт ОСОБА_1 - помічник командира з правової роботи - начальник юридичної служби в/ч НОМЕР_1 , у зв`язку з тим, що військова частина НОМЕР_1 з 12 серпня 2020 року була долучена до сил та засобів сил ООС (Організації Об`єднаних Сил) та знаходилася на виконанні завдань за призначенням, тобто вживала

заходи із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації, у зв`язку з постійним перебуванням помічника командира з правової роботи - начальника юридичної служби військової частини НОМЕР_1 на лінії розмежування або в пункті постійної дислокації військової частини НОМЕР_1 м. Маріуполь не був ознайомлений з даним рапортом, що унеможливило надання відповіді на даний запит.

Проте, суд не бере до уваги надані пояснення відповідача, оскільки вказані обставини не можуть бути виправданням порушенню прав позивача, передбачених Законом України "Про звернення громадян" та Інструкцією про організацію розгляду звернень та проведення особистого прийому громадян у Міністерстві оборони України та Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністерства оборони України 28.12.2016 року за №735, зокрема, на отримання певної інформації та копій наказів, якими до позивача застосовано дисциплінарні стягнення.

З огляду на викладене, суд вважає, що відповідачем було допущено протиправну бездіяльність з приводу не надання ОСОБА_1 копій наказів, згідно яких на нього командира артилерійського дивізіону майора ОСОБА_1 накладались дисциплінарні стягнення.

Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 5 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з іншої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від сплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Доказів понесення судових витрат не пов`язаних із сплатою судового збору позивачем не надано.

Тобто, у разі задоволення позовних вимог позивача, звільненого від сплати судового збору, питання щодо розподілу судових витрат судом не вирішується.

Згідно з ч. 5 ст. 250 Кодексу адміністративного судочинства України, датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Керуючись ст. ст. 77, 242-246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність командира Військової частини НОМЕР_1 з приводу не надання ОСОБА_1 відповідно до рапорту від 19.08.2020 року за вх. №9959 копій наказів, згідно яких на нього командира артилерійського дивізіону майора ОСОБА_1 накладались дисциплінарні стягнення.

Визнати протиправним та скасувати наказ командира Військової частини НОМЕР_1 від 16.02.2020 року № 138 в частині накладення на ОСОБА_1 - догани;

Визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 05.03.2020 року № 194 в частині накладення на ОСОБА_1 - догани;

Визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 14.04.2020 року № 343 в частині накладення на ОСОБА_1 догани.

Визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 30.04.2020 року № 424 в частині накладення на ОСОБА_1 догани.

Визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 08.04.2020 року № 147 в частині накладення на ОСОБА_1 догани.

Визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 11.06.2020 року № 587 в частині накладення на ОСОБА_1 догани.

Визнати протиправним та скасувати пункт 2 наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 25.05.2020 року № 272 в частині притягнення ОСОБА_1 до матеріальної відповідальності у розмірі 3731,36 коп., за понаднормове харчування підлеглих йому військовослужбовців.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України з урахуванням особливостей визначених абзацом 2 пункту 3 розділу VI "Прикінцеві положення" КАС України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.В. Серьогіна