Справа № 160/2588/21
Суддя: Рябчук Олена Сергіївна
Дата ухвалення: 2021-04-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 квітня 2021 року Справа № 160/2588/21
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Рябчук О.С.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Яворівської районної державної адміністрації Львівської області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -
22.02.2021 року засобами поштового зв`язку до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі позивач) до Яворівської районної державної адміністрації Львівської області (далі відповідач), в якому позивач просить:
- зобов`язати Відповідача надати точну та повну інформацію на Запит на отримання публічної інформації від 28.10.2020 року.
Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями зазначена справа розподілена судді О.С. Рябчук.
Позивач в обґрунтування позовних вимог в адміністративному позові зазначив наступне. ОСОБА_1 звернувся до Яворівської районної державної адміністрації Львівської області з запитом на отримання публічної інформації від 28.10.2020 року, в якому просив надати наступну інформацію: вказати дату та номер рішення про створення Яворівською районною державною адміністрацією Комісії з питань поводження з безхазяйними відходами; вказати кількість проведених засідань Комісії з питань поводження з безхазяйними відходами Яворівської РДА в 2020 р., також вказати дати таких засідань. На вказане звернення позивач отримав відповідь № 2451/10 від 03.11.2020 р., в якій надано відповідь тільки на перше питання звернення. Вказане порушує право позивача на доступ до публічної інформації. Враховуючи викладене, позовні вимоги підлягають задоволенню.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23.02.2021 року відкрито провадження у адміністративній справі, розгляд справи призначено у спрощеному позовному провадженні без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
Цією ж ухвалою відповідачу було надано строк для подання письмового відзиву на позовну заяву протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали про відкриття провадження у справі разом із доказами, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача.
11.03 2021 р. від відповідача надійшов відзив на адміністративний позов, в якому позовні вимоги не визнав, просив в задоволенні позову відмовити. В обґрунтування своєї позиції зазначив наступне. Інформація, яка запитана позивачем у п. 2 запиту не відноситься до публічної інформації відповідно до розпорядження Яворівської РДА від 05.10.2012 р. № 543. Інформація про дати засідань комісії не є заздалегідь готовим зафіксованим на певному носії продуктом, отриманим або створеним суб`єктом владних повноважень у процесі виконання своїх обов`язків.
18.03.2021 р. позивачем надано відповідь на відзив, в якій зазначено про безпідставність доводів відповідача, викладених у відзиві на позов.
Згідно з ч.ч. 5, 8 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. При розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
Згідно зі статтею 258 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.
Датою ухвалення судового рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення (ч. 5 ст. 250 Кодексу адміністративного судочинства України).
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.
28.10.2020 р. ОСОБА_1 звернувся до Яворівської районної державної адміністрації Львівської області з запитом на інформацію, що подається фізичним особам відповідно до Закону України «Про доступ до публічної інформації», в якому просив надати наступну інформацію:
- вказати дату та номер рішення про створення Яворівською районною державною адміністрацією Комісії з питань поводження з безхазяйними відходами;
- вказати кількість проведених засідань Комісії з питань поводження з безхазяйними відходами Яворівської РДА в 2020 р., також вказати дати таких засідань.
Листом № 2451/10 від 03.11.2020 р. Яворівська районна державна адміністрація надала відповідь на звернення, вказавши наступне.
Районна постійно діюча комісія з питань поводження з безхазяйними відходами утворена розпорядженням Яворівської районної державної адміністрації від 07.09.2012 р. № 471 «Про створення постійно діючої комісії з питань поводження з безхазяйними відходами» із змінами, внесеними розпорядженням Яворівської районної державної адміністрації від 13.01.2020 р. № 15-02-06.
Щодо надання інформації про кількість проведених засідань Комісії з питань поводження з безхазяйними відходами Яворівської РДА в 2020 р. повідомлено, що відповідно до розпорядження Яворівської РДА від 05.10.2012 р. № 543 «Про перелік видів публічної інформації, розпорядником якої є Яворівська районна державна адміністрація» запитувана інформація не відноситься до переліку видів публічної інформації.
Не погоджуючись з відповіддю Яворівської районної державної адміністрації, що викладена у листі № 2451/10 від 03.11.2020 р., зауважуючи на неналежному розгляді і вирішення питань по зверненню, позивач звернувся до суду із цим позов.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Частиною другою статті 19 Конституції України обумовлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Положеннями статті 34 Конституції України передбачено, що кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір.
У Законі України від 02 жовтня 1992 року № 2657-XII «Про інформацію» (далі - Закон № 2657-XII) закріплено право кожного на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів.
Реалізація права на інформацію не повинна порушувати громадські, політичні, економічні, соціальні, духовні, екологічні та інші права, свободи і законні інтереси інших громадян, права та інтереси юридичних осіб (стаття 5 Закону № 2657-XII).
Відповідно до статті 20 Закону № 2657-XII за порядком доступу інформація поділяється на відкриту інформацію та інформацію з обмеженим доступом.
Будь-яка інформація є відкритою, крім тієї, що віднесена законом до інформації з обмеженим доступом.
Згідно зі статтею 21 вказаного Закону інформацією з обмеженим доступом є конфіденційна, таємна та службова інформація.
Порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених Законом України «Про доступ до публічної інформації» (далі - Закон № 2939-VI), та інформації, що становить суспільний інтерес, визначає цей Закон.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про доступ до публічної інформації» № 2939-VІ від 13.01.2011 р. публічна інформація це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.
Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.
Згідно до ч. 2 ст. 6 вказаного Закону України обмеження доступу до інформації здійснюється відповідно до закону при дотриманні сукупності таких вимог: виключно в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи кримінальним правопорушенням, для охорони здоров`я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя; розголошення інформації може завдати істотної шкоди цим інтересам; шкода від оприлюднення такої інформації переважає суспільний інтерес в її отриманні.
Згідно до ч. 1 ст. 13 вказаного Закону України розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються:
1) суб`єкти владних повноважень органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб`єкти, що здійснюют ьвладні управлінські функції відповідно до законодавства та рішенняя ких є обов`язковими для виконання;
2) юридичні особи, що фінансуються з державного, місцевих бюджетів, бюджету Автономної Республіки Крим, - стосовно інформації щодо використання бюджетних коштів;
3) особи, якщо вони виконують делеговані повноваження суб`єктів владних повноважень згідно із законом чи договором, включаючи надання освітніх, оздоровчих, соціальних або інших державних послуг, - стосовно інформації, пов`язаної з виконанням їхніх обов`язків;
4) суб`єктигосподарювання, якізаймаютьдомінуюче становище на ринку абонаділеніспеціальнимичивиключними правами, або є природнимимонополіями, - стосовноінформаціїщодо умов постачаннятоварів, послуг та цін на них.
До розпорядників інформації, зобов`язаних оприлюднювати та надавати за запитами інформацію, визначену в цій статті, у порядку, передбаченому цим Законом, прирівнюються суб`єкти господарювання, які володіють:
1) інформацією про стан довкілля;
2) інформацією про якість харчових продуктів і предметів побуту;
3) інформацією про аварії, катастрофи, небезпечні природні явища та інші надзвичайні події, що сталися або можуть статися і загрожують здоров`ю та безпеці громадян;
4) іншою інформацією, що становить суспільний інтерес (суспільно необхідною інформацією).
Відповідно до ч.ч. 1-4 ст. 22 Закону України «Про доступ до публічної інформації» розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту в таких випадках:
1) розпорядник інформації не володіє і не зобов`язаний відповідно до його компетенції, передбаченої законодавством, володіти інформацією, щодо якої зроблено запит;
2) інформація, що запитується, належить до категорії інформації з обмеженим доступом відповідно до частини другої статті 6 цього Закону;
3) особа, яка подала запит на інформацію, не оплатила передбачені статтею 21 цього Закону фактичні витрати, пов`язані з копіюванням або друком;
4) не дотримано вимог до запиту на інформацію, передбачених частиною п`ятою статті 19 цього Закону.
Відповідь розпорядника інформації про те, що інформація може бути одержана запитувачем із загальнодоступних джерел, або відповідь не по суті запиту вважається неправомірною відмовою в наданні інформації.
Розпорядник інформації, який не володіє запитуваною інформацією, але якому за статусом або характером діяльності відомо або має бути відомо, хто нею володіє, зобов`язаний направити цей запит належному розпоряднику з одночасним повідомленням про це запитувача. У такому разі відлік строку розгляду запиту на інформацію починається з дня отримання запиту належним розпорядником.
У відмові в задоволенні запиту на інформацію має бути зазначено:1) прізвище, ім`я, по батькові та посаду особи, відповідальної за розгляд запиту розпорядником інформації;2) дату відмови;3) мотивовану підставу відмови;4) порядок оскарженнявідмови;5) підпис.
Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 14 вказаного Закону України розпорядники інформації зобов`язані надавати та оприлюднювати достовірну, точну та повну інформацію, а також у разі потреби перевіряти правильність та об`єктивність наданої інформації і оновлювати оприлюднену інформацію.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 23 Закону № 2939-VI рішення, дії чи бездіяльність розпорядників інформації можуть бути оскаржені до керівника розпорядника, вищого органу або суду.
Запитувач, зокрема, має право оскаржити надання недостовірної або неповної інформації.
Оскарження рішень, дій чи бездіяльності розпорядників інформації до суду здійснюється відповідно до Кодексу адміністративного судочинства України.
Відповідно до ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Згідно до ч. 1 ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
Згідно до ст. 76 Кодексу адміністративного судочинства України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Відповідно до положень статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до вимог частин першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Нормами частини другої зазначеної статті встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Згідно до п.п. 1, 3 ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).
Оцінюючи усі докази, досліджені судом, у їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.
28.10.2020 р. ОСОБА_1 звернувся до Яворівської районної державної адміністрації Львівської області з запитом на інформацію, що подається фізичним особам відповідно до Закону України «Про доступ до публічної інформації», в якому просив надати наступну інформацію:
- вказати дату та номер рішення про створення Яворівською районною державною адміністрацією Комісії з питань поводження з безхазяйними відходами;
- вказати кількість проведених засідань Комісії з питань поводження з безхазяйними відходами Яворівської РДА в 2020 р., також вказати дати таких засідань.
Листом № 2451/10 від 03.11.2020 р. Яворівська районна державна адміністрація надала відповідь на звернення, вказавши інформацію, яка була запитана в першому питанні запиту.
Відповіді на друге питання запиту відповідачем не надано.
В обґрунтування відмови в наданні інформації зазначено, що відповідно до розпорядження Яворівської РДА від 05.10.2012 р. № 543 «Про перелік видів публічної інформації, розпорядником якої є Яворівська районна державна адміністрація» запитувана інформація не відноситься до переліку видів публічної інформації.
Посилання відповідача на розпорядження Яворівської РДА від 05.10.2012 р. № 543 як підставу ненадання інформації не приймається судом до уваги.
Обмеження права осіб на доступ до публічної інформації встановлюються нормами наведених вище Законів України, які мають вищу юридичну силу, ніж розпорядження відповідача.
Відповідачем не доведено у відзиві та у відповіді на звернення, що запитувана позивачем інформація не відноситься до публічної інформації.
Доводи відповідача стосовно того, що інформація про дати засідань комісії не є заздалегідь готовим зафіксованим на певному носії продуктом, отриманим або створеним суб`єктом владних повноважень у процесі виконання своїх обов`язків, є необґрунтованими.
Робота постійно діючої комісії з питань поводження з безхазяйними відходами Яворівської РДА підлягає певному документуванню, а саме, призначення засідань комісії, проведення засідань, складання протоколів, процедура прийняття рішень, рішення комісії тощо.
Тобто, інформація про роботу комісії, в тому числі, і про дати проведених у 2020 р. засідань, є в розпорядженні відповідача.
Таким чином, судом встановлено, що відповідачем не надано відповіді по кожному питанню в межах наданих йому законом повноважень та у встановленому законом порядку, що в свою чергу суперечить вимогам Законом України «Про доступ до публічної інформації», яким встановлено обов`язок розпорядника інформації, яким є відповідач, надавати та оприлюднювати достовірну, точну та повну інформацію.
Враховуючи викладене, позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Керуючись ст.ст. 9, 72-77, 242-246, 250, 255, 262,293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Яворівської районної державної адміністрації Львівської області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення складений 08.04.2021 року.

Суддя О.С. Рябчук