Справа № 280/1407/20
Суддя: Сацький Роман Вікторович
Дата ухвалення: 2021-03-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

22 березня 2021 року 15 год. 19 хв.Справа № 280/1407/20 м.Запоріжжя
Суддя Запорізького окружного адміністративного суду Сацький Р.В., за участі секретаря судового засідання Шелепко Б.В. та сторін

від позивача: адвокат Прокопеня С.І.

від відповідача: Большаков К.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощенного позовного провадження адміністративну справу

за позовом Фізичної особи підприємця ОСОБА_1

до Головного управління ДПС у Запорізькій області

про визнання протиправними та скасування рішення та вимогу від 05.12.2019,-

ВСТАНОВИВ:

02 березня 2020 року до Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Фізичної особи підприємця ОСОБА_1 (далі позивач) до Головного управління ДПС у Запорізькій області(далі відповідач), в якому позивач просить суд:

- скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску №Ф- від 05.12.2019 на суму 165323,47 грн, прийняту відповідачем щодо позивача як незаконну;

- скасувати рішення про застосування штрафної санкції за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску № від 05.12.2019 на суму 23676,83 грн, прийнятого відповідачем до позивача як незаконне.

05 березня 2020 р. ухвалою суду відкрито спрощенне позовне провадження.

Судове засідання призначено на 30 березня 2020 року об 12 год. 00 хв.

30 березня 2020 р. ухвалою суду зупинено провадження у справі до 15 червня 2020 року об 14 год. 00 хв.

15 червня 2020 р. ухвалою суду продовжено зупинення провадження у справі до 11 листопада 2020 р. об 11 год. 00 хв.

11 листопада 2020 р. ухвалою суду продовжено зупинення у справі до 20 січня 2021 року об 11 год. 00 хв.

20 січня 2021 року ухвалою продовжено зупинення провадження у справі до 22 березня 2021 року об 14 год. 10 хв.

22 березня 2021 року ухвалою суду поновлено провадження у справі. Судове засідання призначено на 22 березня 2021 року об 14 год. 10 хв.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що висновки акту податкового органу від 21.11.2019 №117/08-01-33-05/ НОМЕР_1 є припущенням та не відповідають вимогам Закону, оскільки до перевірки були надані усі документи які підтверджують задекларовані у перевіряємому періоді витрати на придбання дизельного пального та підтвердження на його використання в господарській діяльності. Крім того сплата платежів за членів сім`ї першого ступіню є дарунком та відповідно до норм чинного законодавства повинна оподатковуватись за нульовою ставкою.

Вважає висновки акту помилковими та такими, що ґрунтуються виключно на припущеннях, оскільки витрати на придбання дизельного пального та підтвердження на його використання в господарській діяльності документально підтверджені первинними бухгалтерськими документами.

Вважає рішення відповідача протиправними та такими, що підлягають скасуванню.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та надав пояснення, аналогічні викладеним у адміністративному позові.

Представник відповідача позов не визнав з підстав, викладених у відзиві на позов. Зокрема зазначив, що висновки, викладені в акті перевірки від 21.11.2019 №117/08-01-33-05/ НОМЕР_1 та оскаржувані рішення є обґрунтованими та відповідають вимогам чинного законодавства. Під час проведення перевірки податковим органом встановлено порушення позивачем: пунктів 177.2, 177.4 статті 177 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 р. №2755-VI із змінами і доповненнями, в результаті чого підприємцем занижено чистий оподатковуваний доход на загальну суму 1 015 408,92 грн, у тому числі за 2017 р. на суму 588 687,81 грн, та за 2018 р. на 426 721,11 грн, що призвело до заниження суми податку на доходи фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності на загальну суму 182 773,61 грн у тому числі за 2017 р. 105 963,81 грн, за 2018 р. на 76 809,80 грн, підпункту 1.4 пункту 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ, пунктів 177.2, 177.4 статті 177 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 р. №2755-VI із змінами і доповненнями підприємцем занижено чистий оподатковуваний дохід на загальну суму 1 015 408,92 грн, в тому числі за 2017 р. на суму 588 687,81 грн та за 2018 р. на 426 721,11 грн, що призвело до заниження суми військового збору від здійснення підприємницької діяльності на загальну суму 15 231,13 грн, у тому числі за 2017 р. на 8830,32 грн, за 2018 р. на 6400,82 грн, частини першої статті 7, частини 2 статті 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 8 липня 2010 р. №2464-6 із змінами та доповненнями, внаслідок невірного визначення суми доходу, на який нараховується єдиний внесок з урахуванням максимальної величини бази нарахування єдиного внеску в результаті чого занижено належного до сплати в бюджет єдиного внеску з сум доходу, на який нараховується єдиний внесок у розмірі 22 % у розмірі 165 323, 47 грн, в тому числі по періодах 2017 р.- на суму 71 444,84 грн, за 2018 р. на суму 93 878,60 грн, підпункту 168.1.1 статті 168 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 р. №2755-VI із змінами і доповненнями, що призвело до заниження податку на доходи фізичних осіб на загальну суму 12 829,70 грн, у тому числі за 2017 р. на 6 499,93 грн, за 2018 р. на суму 6 329,77 грн, підпункту 1.2, 1.3, 1.4 пункту 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 р. №2755-VI із змінами і доповненнями що призвело до заниження суми військового збору на загальну суму 1 069,14 грн, в тому числі за 2017 р. на 541,66 грн, за 2018 р. 527,48 грн, пунктів 198.1, 198.2, 198.3, 198.5, 198.6 статті 198, пункту 200.1 статті 200 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 р. №2755-VI із змінами і доповненнями, що призвело до заниження суми податку на додану вартість на загальну суму 171 541,88 грн, у тому числі в січні 2017 р. 6054,42 грн, в лютому 18156,51 грн, в березні 2017 р. 18938,65 грн, в квітні 2017 р. у розмірі 13 714,33 грн, в травні 2017 р. 13 493,56 грн, в червні 2017 р. 17 240, 45 грн, в липні 2017 р. 5 547,88 грн, в серпні 2017 р. - 8 582,23 грн, в вересні 2017 р. 12 310,76 грн, в жовтні 2017 р. - 15 343,95 грн, в листопаді 2017 р. - 9 039,67 грн, в грудні 2017 р. - 4 549,34 грн, в березні 2018 р. - 3 168,84 грн, в червні 2018 р. - 3 149,21 грн, в серпні 2018 р. - 22 252,08 грн.

Враховуючи викладене, вважає, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень, прийнявши оскаржувані рішення діяв відповідно до вимог чинного законодавства та у межах наданих органам ДФС прав, у зв`язку із чим просить суд у задоволенні позову відмовити повністю.

Сторони під час розгляду справи у судовому засіданні повідомили, що ними надано всі необхідні документи для вирішення спору по суті.

Враховуючи норми ч.3 ст.243 Кодексу адміністративного судочинства (далі -КАС України), у судовому засіданні 22.03.2021 проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Вислухавши пояснення представника позивача, заперечення представника відповідача, розглянувши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини.

У період з 08.11.2019 по 14.11.2019, на підставі наказу № 653 від 06.11.2019, направлення від 08.11.2019 № 136, на підставі підпункту 20.1.4 пункту 20.1 ст. 20, п.п.75.1.2 п.75.1 ст.75, п.п.78.1.5 п.78.1, ст. 78 Податкового кодексу України, п.2 ч.1 ст. 13 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», фахівцями відповідача проведена документальна планова виїзна перевірка ФОП ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_1 з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, виконання вимог валютного та іншого законодавства, дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками та правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2017 по 31.12.2018, за результатами якої складено Акт від 21.11.2019 №117/08-01-33-05/ НОМЕР_1 .

Висновками акту перевірки встановлено порушення ФОП ОСОБА_1 вимог зокрема:

пунктів 177.2,177.4 статті 177 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 р. №2755-VI із змінами і доповненнями, в результаті чого підприємцем занижено чистий оподатковуваний доход на загальну суму 1 015 408,92 грн, у тому числі за 2017 р. на суму 588 687, 81 грн, та за 2018 р. на 426 721,11 грн, що призвело до заниження суми податку на доходи фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності на загальну суму 182 773,61 грн у тому числі за 2017 р. - 105 963,81 грн, за 2018 р. на 76 809,80 грн, підпункту 1.4 пункту 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ, пунктів 177.2, 177.4 статті 177 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 р. №2755-VI із змінами і доповненнями підприємцем занижено чистий оподатковуваний дохід на загальну суму 1 015 408,92 грн, в тому числі за 2017 р. на суму 588 687,81 грн та за 2018 р. на 426 721,11 грн, що призвело до заниження суми військового збору від здійснення підприємницької діяльності на загальну суму 15 231,13 грн, у тому числі за 2017 р. на 8 830, 32 грн, за 2018 р. на 6400,82 грн, частини першої статті 7, частини 2 статті 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 8 липня 2010 р. №2464-6 із змінами та доповненнями, внаслідок невірного визначення суми доходу, на який нараховується єдиний внесок з урахуванням максимальної величини бази нарахування єдиного внеску в результаті чого занижено належного до сплати в бюджет єдиного внеску з сум доходу, на який нараховується єдиний внесок у розмірі 22 % у розмірі 165 323, 47 грн, в тому числі по періодах 2017 р.- на суму 71 444,84 грн, за 2018 р. на суму 93 878,60 грн, підпункту 168.1.1 статті 168 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 р. №2755-VI із змінами і доповненнями, що призвело до заниження податку на доходи фізичних осіб на загальну суму 12 829,70 грн, у тому числі за 2017 р. на 6 499,93 грн, за 2018 р. на суму 6 329,77 грн, підпункту 1.2, 1.3, 1.4 пункту 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 р. №2755-VI із змінами і доповненнями що призвело до заниження суми військового збору на загальну суму 1 069,14 грн, в тому числі за 2017 р. на 541,66 грн, за 2018 р. - 527,48 грн, пунктів 198.1, 198.2, 198.3, 198.5, 198.6 статті 198, пункту 200.1 статті 200 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 р. №2755-VI із змінами і доповненнями, що призвело до заниження суми податку на додану вартість на загальну суму 171 541,88 грн, у тому числі в січні 2017 р. - 6054,42 грн, в лютому 18156,51 грн, в березні 2017 р. 18938,65 грн, в квітні 2017 р. у розмірі 13 714,33 грн, в травні 2017 р. 13 493,56 грн, в червні 2017 р. 17 240, 45 грн, в липні 2017 р. - 5 547,88 грн, в серпні 2017 р. - 8 582,23 грн, в вересні 2017 р. - 12 310,76 грн, в жовтні 2017 р. - 15 343,95 грн, в листопаді 2017 р. - 9 039,67 грн, в грудні 2017 р. - 4 549,34 грн, в березні 2018 р. - 3 168,84 грн, в червні 2018 р. - 3 149,21 грн, в серпні 2018 р. - 22 252,08 грн.

На підставі Акту перевірки від 21.11.2019 №117/08-01-33-05/ НОМЕР_1 та виявлених порушень податковим органом прийнято:

вимога про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску №Ф- від 05.12.2019 якою позивачу нарахована сума боргу (недоїмки) в розмірі 165 323,47 грн, рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску № від 05.12.2019, яким позивачу нарахована сума боргу на сума штрафних санкцій в розмірі 23 676,83 грн, податкове повідомлення-рішення № від 05.12.2019, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання за платежем військовий збір в розмірі 22 846,70 грн, податкове повідомлення-рішення № від 05.12.2019, яким позивачу зменшено суму податкового кредиту за платежем: податок на додану вартість в розмірі 257 313,00 грн, податкове повідомлення-рішення № від 05.12.2019, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на доходи з фізичних осіб суб`єктів підприємницької діяльності в розмірі 274 160,42 грн, податкове повідомлення-рішення № від 05.12.2019, яким позивачу нарахована пеня за платежем військовий збір в розмірі 1 844,05 грн, податкове повідомлення-рішення № від 05.12.2019, яким позивачу нарахована пеня за платежем податок на доходи з фізичних осіб суб`єктів підприємницької діяльності в розмірі 22 128,60 грн.

Вважаючи прийняті відповідачем рішення протиправними, позивач звернувся до суду із позовом про їх скасування. При цьому, суд зауважує, що спір щодо правомірності дій під час призначення та проведення перевірки, яка стала підставою для винесення оскаржуваних рішень, між сторонами відсутній.

Ураховуючи викладене, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюють норми Податкового кодексу України.

Відповідно до пункту 164.1 статті 164 Податкового кодексу України, базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом. Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду. Базою оподаткування для доходів, отриманих від провадження господарської або незалежної професійної діяльності, є чистий річний оподатковуваний дохід, який визначається відповідно до пункту 177.2 статті 177 та пункту 178.3 статті 178 цього Кодексу.

Загальний оподатковуваний дохід складається з доходів, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання), доходів, які оподатковуються у складі загального річного оподатковуваного доходу, та доходів, які оподатковуються за іншими правилами, визначеними цим Кодексом.

Загальний річний оподатковуваний дохід дорівнює сумі загальних місячних оподатковуваних доходів, іноземних доходів, отриманих протягом такого звітного податкового року, доходів, отриманих фізичною особою - підприємцем від провадження господарської діяльності згідно із статтею 177 цього Кодексу, та доходів, отриманих фізичною особою, яка провадить незалежну професійну діяльність згідно із статтею 178 цього Кодексу.

Порядок оподаткування доходів, отриманих фізичною особою - підприємцем від провадження господарської діяльності, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування встановлений статтею статті 177 Податкового кодексу України.

Пунктами 177.1, 177.2 статті 177 Податкового кодексу України визначено, що доходи фізичних осіб - підприємців, отримані протягом календарного року від провадження господарської діяльності, оподатковуються за ставками, визначеними в пункті 167.1 статті 167 цього Кодексу. Об`єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов`язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.

Перелік витрат, дозволений для віднесення фізичними особами-підприємцями до витратної частини обліку, встановлений пунктом 177.4 статті 177 Податкового кодексу України.

Пунктом 177.4 статті 177 Податкового кодексу України визначено перелік витрат, безпосередньо пов`язаних з отриманням доходів фізичною особою підприємцем від провадження господарської діяльності на загальній системі оподаткування, за змістом якого до переліку витрат, безпосередньо пов`язаних з отриманням доходів, належать:

витрати, до складу яких включається вартість сировини, матеріалів, товарів, що утворюють основу для виготовлення (продажу) продукції або товарів (надання робіт, послуг), купівельних напівфабрикатів та комплектуючих виробів, палива й енергії, будівельних матеріалів, запасних частин, тари й тарних матеріалів, допоміжних та інших матеріалів, які можуть бути безпосередньо віднесені до конкретного об`єкта витрат;

витрати на оплату праці фізичних осіб, що перебувають у трудових відносинах з таким платником податку (далі - працівники), які включають витрати на оплату основної і додаткової заробітної плати та інших видів заохочень і виплат виходячи з тарифних ставок, у вигляді премій, заохочень, відшкодувань вартості товарів (робіт, послуг), витрати на оплату за виконання робіт, послуг згідно з договорами цивільно-правового характеру, будь-яка інша оплата у грошовій або натуральній формі, встановлена за домовленістю сторін (крім сум матеріальної допомоги, які звільняються від оподаткування згідно з нормами цього розділу);

обов`язкові виплати, а також компенсація вартості послуг, які надаються працівникам у випадках, передбачених законодавством, внески платника податку на обов`язкове страхування життя або здоров`я працівників у випадках, передбачених законодавством;

суми податків, зборів, які пов`язані з проведенням господарської діяльності такої фізичної особи - підприємця (крім податку на додану вартість для фізичної особи - підприємця, зареєстрованого як платник податку на додану вартість, та акцизного податку, податку на доходи фізичних осіб з доходу від господарської діяльності, податку на майно); суми єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у розмірах і порядку, встановлених законом; платежі, сплачені за одержання ліцензій на провадження певних видів господарської діяльності фізичною особою - підприємцем, одержання дозволу, іншого документа дозвільного характеру, які пов`язані з господарською діяльністю фізичної особи - підприємця;

інші витрати, до складу яких включаються витрати, що пов`язані з веденням господарської діяльності, які не зазначені в підпунктах 177.4.1 - 177.4.3 цього пункту, до яких відносяться витрати на відрядження найманих працівників, на послуги зв`язку, реклами, плати за розрахунково-касове обслуговування, на оплату оренди, ремонт та експлуатацію майна, що використовується в господарській діяльності, на транспортування готової продукції (товарів), транспортно-експедиційні та інші послуги, пов`язані з транспортуванням продукції (товарів), вартість придбаних послуг, прямо пов`язаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг.

Відповідно до пункту 138.1 статті 138 Податкового кодексу України витрати, що враховуються при обчисленні об`єкта оподаткування, складаються із: витрат операційної діяльності, які визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6-138.9, підпунктами 138.10.2-138.10.4 пункту 138.10, пунктом 138.11 цієї статті, інших витрат, визначених згідно з пунктом 138.5, підпунктами 138.10.5, 138.10.6 пункту 138.10, пунктами 138.11, 138.12 цієї статті, пунктом 140.1 статті 140 і статтею 141 цього Кодексу, крім витрат, визначених у пунктах 138.3 цієї статті та у статті 139 цього Кодексу.

Підпунктом 138.1.1 пункту 138.1 статті 138 Податкового кодексу України визначено, що витрати операційної діяльності включають: собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та інші витрати беруться для визначення об`єкта оподаткування з урахуванням пунктів 138.2, 138.11 цієї статті, пунктів 140.2-140.5 статті 140, статей 142 і 143 та інших статей цього Кодексу, які прямо визначають особливості формування витрат платника податку.

Відповідно до абзацу «в» підпункту 138.10.2 пункту 138.10 статті 138 Податкового кодексу України, до складу інших витрат включаються адміністративні витрати, спрямовані на обслуговування та управління підприємством, зокрема: витрати на утримання основних засобів, інших необоротних матеріальних активів загальногосподарського використання (оперативна оренда (у тому числі оренда легкових автомобілів), придбання пально-мастильних матеріалів, стоянка, паркування легкових автомобілів, страхування майна, амортизація, ремонт, опалення, освітлення, водопостачання, водовідведення, охорона).

Так, згідно з пунктом 138.2 статті 138 Податкового кодексу України витрати, які враховуються для визначення об`єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

При цьому відповідно до підпункту 139.1.9 пункту 139.1 статті 139 Податкового кодексу України, не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

З аналізу положень вищенаведених норм податкового законодавства вбачається, що витрати для цілей визначення об`єкта оподаткування податком на доходи фізичних осіб мають бути фактично здійснені і підтверджені належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.

Крім того, 01.01.2015 Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких інших законодавчих актів України щодо податкової реформи» від 28.12.2014 №71- VIII, запроваджено військовий збір. Відповідно до підпункту 1.1 пункту 16-1 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України платниками збору є особи, визначені пунктом 162.1 статті 162 Податкового кодексу України.

Так, згідно із пунктом 162.1 статті 162 Податкового кодексу України платниками є: фізична особа - резидент, яка отримує доходи з джерела їх походження в Україні: фізична особа - нерезидент, яка отримує доходи з джерела їх походження в Україні; податковий агент.

Відповідно до підпункту 1.2 пункту 16-1 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України об`єктом оподаткування військовим збором є доходи, визначені статтею163 Податкового кодексу України. Згідно з підпунктом 163.1.1 пункту 163.1 статті 163 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування резидента є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід.

Відповідно до підпункту 164.1.3 пункту 164.1 статті 164 Податкового кодексу України, загальний річний оподатковуваний дохід дорівнює сумі загальних місячних оподатковуваних доходів, іноземних доходів, отриманих протягом такого звітного податкового року, доходів, отриманих фізичною особою - підприємцем від провадження господарської діяльності згідно із статтею 177 цього Кодексу.

Об`єктом оподаткування фізичної особи - підприємця є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов`язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця (пункт 177.2 статті 177 Кодексу).

Таким чином, за правилами Податкового кодексу України підставою для віднесення до складу витрат сум витрат, понесених на придбання товарів (робіт, послуг), є сукупність таких умов, як реальне (фактичне) придбання товарів (робіт, послуг), використання придбаних товарів (робіт, послуг) у власній господарській діяльності, а також документальне підтвердження понесених витрат.

Згідно з підпунктом 14.1.36 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, господарська діяльність - це діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Спеціальним Законом України, який визначає правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати, та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку, є Закон України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 № 2464-VI (в редакції, чинній на час існування спірних відносин).

Відповідно до статті 2 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» дія цього Закону поширюється на відносини, що виникають під час провадження діяльності, пов`язаної із збором та веденням обліку єдиного внеску. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на зазначені відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

Згідно із частиною другою статті 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» платник єдиного внеску зобов`язаний, зокрема, своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок; вести облік виплат (доходу) застрахованої особи та нарахування єдиного внеску за кожним календарним місяцем і календарним роком, зберігати такі відомості в порядку, передбаченому законодавством; виконувати інші вимоги, передбачені цим Законом.

Відповідно до частини третьої статті 6 вказаного Закону обов`язки, передбачені частиною 2 цієї статті, поширюються на платників, зазначених у пунктах 1, 4 та 5 частини першої статті 4 цього Закону.

Пунктом 4 частини першої 4 Закону визначено, що платниками єдиного внеску є фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.

За змістом пункту 2 частини 1 статті 7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування) та 5 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску за місяць, у якому отримано дохід (прибуток).

Відповідно до частини восьмої статті 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4 і 5 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця.

Так, судом встановлено, що податковим органом плановою документальною виїзною перевіркою господарської діяльності позивача з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період, дотримання законодавства щодо укладання трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2017 по 31.12.2018 на підставі було складено акт від 21.11.2019 № 117/08-01-33-05/ НОМЕР_1 .

Як вбачається з акту перевірки позивачем були допущені порушення вимог діючого законодавства при нарахуванні та сплаті податку на доходи фізичних осіб, єдиного внеску, військового збору, податку на додану вартість.

З цими висновками суд не погоджується у зв`язку з наступним.

На думку перевіряючих порушення вимог діючого законодавства підтверджується відсутністю документів які підтверджують задекларовані у перевіряємому періоді витрати на придбання дизельного пального та підтвердження на його використання в господарській діяльності. Крім того сплата платежів за членів сім*ї повинна бути оподаткована на загальних підставах.

Ці висновки є припущенням та не відповідають вимогам Закону.

Статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення. Відповідно до ч. 1 ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій.

З аналізу вищевказаних норм закону та діючого законодавства вбачається, що наявні первинні документи підтверджують задекларовані у перевіряємому періоді витрати на придбання дизельного пального та підтвердження на його використання в господарській діяльності.

Податкові органи здійснюють контроль саме за додержанням податкового законодавства та належним виконанням суб`єктом господарювання своїх податкових зобов`язань.

Як зазначив Вищий адміністративний суд України в інформаційному листі від 02 червня 2011 року №742/11/13-11, при вирішенні питання про порушення податкового законодавства з податку на додану вартість необхідно дослідити реальність здійснення господарських операцій платника податку, на підставі яких таким платником були сформовані дані податкового обліку. При цьому данні податкового обліку можуть бути підтверджені лише достовірними первинними документами, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції. З метою встановлення факту здійснення господарської операції, формування витрат для цілей визначення об`єкта оподаткування податком на прибуток або податкового кредиту з податку на додану вартість необхідно з`ясовувати, зокрема, такі обставини: рух активів у процесі здійснення господарської операції; установлення спеціальної податкової правосуб`єктності учасників господарської операції та установлення зв`язку між фактом придбання товарів (послуг), спорудженням основних фондів, імпортом товарів (послуг), понесенням інших витрат і господарською діяльністю платника податку. При цьому в обов`язковому порядку необхідно досліджувати наявність господарської мети при вчиненні відповідних дій платника податку.

На підтвердження підтверджують задекларованих у перевіряємому періоді витрат на придбання дизельного пального та підтвердження на його використання в господарській діяльності позивачем були надані договори та первинні бухгалтерські документи (ТТН, подорожні листи, чекі на придбання пального), які були оформлені відповідно до вимог діючого законодавства.

Відповідачем також не заперечуються наступні обставини: усі контрагенти були зареєстровані в установленому порядку та мають статус платників податку на додану вартість, на підтвердження проведення господарських операцій надані усі первинні документи, оформлені відповідно до вимог діючого законодавства, оплата по господарським операціям була проведена у повному обсязі, укладені з контрагентами договори у встановленому порядку недійсними не визнані, відсутні вироки суду щодо притягнення посадових осіб контрагентів до кримінальної відповідальності за злочини в сфері фінансово - економічної діяльності.

Відповідно до постанови Верховного суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 20.02.2018 по справі № К/9901/4617/18 зазначено, що надання податковому органу належним чином оформлених документів, передбачених законодавством про податки та збори, з метою одержання податкової вигоди є підставою для її одержання, якщо податковий орган не встановив та не довів, що відомості, які містяться в них документів, неповні, недостовірні та/або суперечливі.

Відповідач не довів, що відомості, які містяться в первинних документах, наданних на підтвердження господарських операцій, неповні, недостовірні та/або суперечливі.

Що стосується висновків перевіряючи щодо сплати платежів за членів сім*ї підприємця та їх оподаткування на загальних підставах слід зазначити наступне.

Вказані нарахуванні податку на доходи фізичних осіб та військового збору пов`язані зі сплатою ОСОБА_1 зі свого розрахункового рахунку комунальних послуг та земельного податку від імені чоловіка ОСОБА_2 , та оплату за навчання з підвищення кваліфікації доньки ОСОБА_3 . За результатами перевірки вказані сплати визнані додатковим благом, наданим підприємцем на користь вищевказаних осіб, результаті чого вказані доходи були оподатковані податком на доходи та військовим збором.

Вказані особи є чоловіком та донькою ОСОБА_1 , та відповідно до підпункту 14.1.263 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України (зі змінами та доповненнями) - членами сім`ї фізичної особи першого ступеня споріднення для цілей розділу "Податок на доходи фізичних осіб" Податкового кодексу України.

Згідно з ст. 42 ГКУ, підприємництво це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку. Відповідно до ст. 44 ГКУ підприємництво здійснюється на основі вільного розпорядження прибутком, що залишається у підприємця після сплати податків, зборів та інших платежів, передбачених законом.

Враховуючи вищевикладене, фізична особа підприємець має право вільно користуватися коштами з розрахункового рахунку, який відкрито для здійснення підприємницької діяльності, за умови сплати всіх податків, зборів та інших платежів, передбачених чинним законодавством.

Вищевказані сплати на користь ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є дарунками членам сім`ї першого ступеню споріднення.

Відповідно до пункту 174.6. статті 174 Податкового кодексу України: об`єкти дарування, зазначені в пункті 174.1 цієї статті, подаровані платнику податку іншою фізичною особою, оподатковуються згідно з правилами, встановленими цим розділом для оподаткування спадщини.

Згідно із пунктом 174.2. статті 174 Податкового кодексу України Об`єкти спадщини оподатковуються:174.2.1. за нульовою ставкою:

а) об`єкти спадщини, що успадковується членами сім`ї спадкодавця першого та другого ступенів споріднення;

Виходячи з вищенаведеного, сплата ОСОБА_1 платежів за членів сім`ї першого ступеню споріднення є дарунком та відповідно до норм чинного законодавства повинна оподатковуватись за нульовою ставкою.

Крім того, правовідносини між платником і державою з приводу оподаткування результатів господарських операцій (правочинів) є адміністративними, публічно-правовими, а тому мета особи на несплату податків, не може бути підставою для висновку про нікчемність договору як такого, що порушує публічний порядок, за умови фактичного виконання цивільно-правових зобов`язань та реальності вчинених господарських операцій.

Відповідно до положень статті 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, установлених законом. Правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачене законодавством (частина 1 статті 19 Конституції України).

Чинне законодавство України, зокрема й положення Податкового Кодексу, не встановлюють обов`язку покупця сплачувати ПДВ ще й до бюджету, коли такий податок не буде сплачений продавцем або іншою особою, з урахуванням суми податку, отриманого від покупця в ціні товару.

Відповідно до положень ПК України сума податку на додану вартість, що включена до ціни товару, є податковим зобов`язанням продавця товару, і саме продавець товару несе обов`язок по сплаті цього податку до бюджету.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною першою статті 2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною другою статті 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частинами першою та другою статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Відповідно до частин першої, другої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд, відповідно до статті 90 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Отже, виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не надав суду доказів, які спростовували б доводи позивача, а відтак, не довів правомірності своїх рішень, а тому заявлені позивачем вимоги є такими, що підлягають задоволенню.

Суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі (ч.1 ст.143 КАС України).

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

За подачу позовної заяви позивачем сплачено судовий збір у загальному розмірі 10331,19 грн.

Оскільки суб`єктом владних повноважень у справі було Головне управління ДПС у Запорізькій області, то з бюджетних асигнувань цього органу повинні бути присуджені позивачу судові витрати, які документально підтверджені.

Керуючись статтями 2, 6, 8-10, 14, 90, 139, 143, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву Фізичної особи підприємця ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , код ДРФО НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Запорізькій області (69107, м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 166, ) про визнання протиправними та скасування рішення та вимогу від 05.12.2019 - задовольнити у повному обсязі.

Визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиною внеску №Ф- від 05.12.2019 на суму 165 323,47 грн, яка прийнята Головним управлінням ДПС у Запорізькій області до ФОН ОСОБА_1 .

Визнати протиправною та сказувати рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованою єдиного внеску № від 05.12.2019 на суму 23 676,83 грн, яке прийняте Головним управлінням ДПС у Запорізькій області до ФОН ОСОБА_1 .

Визнати протиправною та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Запорізькій області № від 05.12.2019 на суму 22 846,70 грн зі сплати військовою збору.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Запорізькій області № від 05.12.2019 на суму 257 313,00 грн зі сплати податку на додану вартість.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Запорізькій області № від 05.12.2019 на суму 274 160,42 грн зі сплати податку на доходи з фізичних осіб суб`єктів підприємницької діяльності.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Запорізькій області № від 05.12.2019 на суму 1844,05 грн зі сплати грошового зобов`язання з військового збору, пені.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Запорізькій області № від 05.12.2019 на суму 22 128,60 грн зі сплати грошовою зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб, пені.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Запорізькій області (69107, м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 166, ) на користь Фізичної особи підприємця ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , код ДРФО НОМЕР_1 ) судовий збір у розмірі 10331 (десять тисяч триста тридцять одна) грн 19 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення у повному обсязі виготовлено та підписано суддею 29.03.2021.

Суддя Р.В. Сацький