Справа № 160/4958/19
Суддя: Юхно Ірина Валеріївна
Дата ухвалення: 2021-03-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

29 березня 2021 року Справа №160/4958/19

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді при секретарі Юхно І.В. Главчеві В.Ф.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпрі, без участі сторін, заяву Міністерства оборони України про поворот виконання судового рішення в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, третя особа Військова частина НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування пункту рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:
30.05.2019 р. ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Міністерства оборони України, третя особа Військова частина НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування пункту рішення, зобов`язання вчинити певні дії, де, посилаючись на те, що проходить військову службу в 25 окремій повітрянодесантній бригаді, є начальником медичної служби, з 2014 р. перебуває на передовій на сході України і бере участь у бойових діях по захисту територіальної цілісності та суверенітету України. В серпні 2014 р. під час бойових дій отримав поранення, внаслідок чого 10.03.2015 р. МСЕК встановлено 20% втрати працездатності без встановлення інвалідності внаслідок травми, пов`язаної з виконанням обов`язку військової служби, що сталося 24.08.2014 р. та підтверджено довідкою МСЕК серії 12 ААА № 003262 від 10.03.2015 р. та після чого отримав одноразову грошову допомогу в сумі 17 052,00 грн. 04.02.2019 р. під час первинного огляду органами МСЕК позивача визнано особою з інвалідністю 3 групи внаслідок травми, пов`язаної із захистом Батьківщини, про що свідчить довідка МСЕК серії 12 ААБ № 205441 від 04.02.2019 р. Позивач звернувся до відповідача з заявою про виплату одноразової допомоги в зв`язку з первинним встановленням 3 групи інвалідності, але відповідач відмовив в такій виплаті. Згідно рішення комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, викладеного в п. 49 протоколу № 40 від 29.03.2019 р., позивачу відмовлено в призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги з підстав, що «згідно з п. 4 статті 16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», п. 8 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 р. № 975, у разі зміни інвалідності доплата одноразової грошової допомоги здійснюється за умов, якщо зміна відбулася протягом двох років після первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності, а ОСОБА_1 групу інвалідності встановлено понад дворічний термін після первинного встановлення ступня працездатності. Оскільки не погодився з таким рішенням, просив суд визначити протиправним та скасувати п. 49 рішення комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 29.03.2019 р. №40 про відмову ОСОБА_1 у призначенні одноразової грошової допомоги в зв`язку з встановленням третьої групи інвалідності з 04.02.2019 р. внаслідок отриманої травми, пов`язаної із захистом Батьківщини та зобов`язати відповідача призначити та виплатити позивачу одноразову грошову допомогу в зв`язку з первинним встановленням третьої групи інвалідності з 04.02.2019 р. внаслідок отриманої травми, пов`язаної із захистом Батьківщини в розмірі 250- кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1.01. календарного року, в якому встановлено третю групу інвалідності.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09.07.2019 р. (головуючий суддя Голобутовський Р.З.) у справі №160/4958/19 вищевказаний адміністративний позов задоволено повністю.

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 13.11.2019 року у справі №160/4958/19 апеляційну скаргу Міністерства оборони України залишено без задоволення, а Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09.07.2019 р. без змін.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адмінітсративного суду від 19.11.2020 року у справі №160/4958/19 задоволено касаційну скаргу Міністерства оборони України, рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09.07.2019 та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 13.11.2019 скасовано та ухвалено нове рішення, яким відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, третя особа Військова частина НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування рішення в частині, зобов`язання вчинити певні дії.

04.03.2021 від Міністерства оборони України до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла заява про поворот виконання судового рішення в справі №160/4958/19, у якій заявник просить суд:

- стягнути з ОСОБА_1 на користь Міністерства оборони України сплачену суму 463 198,00 грн.

В обґрунтування заяви про поворот виконання судового рішення зазначено, що до прийняття Верховним Судом вищевказаного рішення, яким було скасовано рішення судів першої та апеляційної інстанції та відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , відповідно до платіжного доручення №1083 від 25.03.2020 року військовою частиною НОМЕР_1 на пластикову картку позивача було сплачено суму 463198,00 грн.

Розпорядженням керівника апарату Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04.03.2021 №102д у зв`язку із тимчасовою втратою працездатності судді Голобутовського Р.З. призначено повторний автоматизований розподіл вказаної заяви за допомогою автоматизованої системи документообігу.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.03.2021 заяву Міністерства оборони України про поворот виконання судового рішення передано на розгляд головуючого судді Юхно І.В.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09.03.2021 заяву Міністерства оборони України про поворот виконання судового рішення в адміністративній справі №160/4958/19 призначено до розгляду у судовому засіданні 23.03.2021 о 10:00 год.

18.03.2021 засобами електронного зв`язку від ОСОБА_1 до суду надійшли заперечення на заяву про поворот виконання судового рішення, у яких було зазначено, що з поданою заявою позивач не погоджується, оскільки в рішенні від 16.12.2020 року Верховний Суд чітко вказав, що згідно з пунктом 1 частини першої статті 1215 Цивільного кодексу України не підлягає поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. ОСОБА_1 також посилався на положення статті 381 КАС України та вказав, що оскільки позивачем подані офіційні документи, достовірність яких не викликає сумнівів, а також надані ним відомості при обґрунтуванні позовних вимог, на думку позивача, не має підстав для задоволення заяви відповідача.

Разом із вказаними запереченнями від ОСОБА_1 надана заява про розгляд заяви без його участі у зв`язку із лабораторно підтвердженим захворюванням на COVID-19.

У судовому засіданні 23.03.2021 за участю представника заявника судому зв`язку з відсутністю належного повідомлення третьої особи було відкладено розгляд заяви до 29.03.2021 о 15:00 год.

23.03.2021 засобами поштового зв`язку до суду надійшов оригінал заперечень ОСОБА_1 на заяву про поворот виконання судового рішення, які надійшли 18.03.2021 засобами електронного зв`язку.

23.03.2021 від Військової частини НОМЕР_1 засобами електронного зв`язку надійшла заява про розгляд заяви Міністерства оборони України про поворот виконання судового рішення без участі третьої особи. Крім того, вказано, що Військова частина НОМЕР_1 підтримує заяву повністю.

29.03.2021 від позивача надійшла заява про розгляд заяви про поворот виконання рішення без його участі, проти задоволення вказаної заяви ОСОБА_1 заперечує.

29.03.2021 учасники справи у судове засідання не з`явились, про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином, про що свідчать матеріали справи.

Відповідно до частини 9 статті 380 КАС України неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає судовому розгляду.

Вирішуючи заяву про поворот виконання судового рішення у справі, суд виходить із наступного.

Пунктом 3 частини 1 статті 380 КАС України встановлено, що суд апеляційної чи касаційної інстанції, приймаючи постанову, вирішує питання про поворот виконання, якщо, скасувавши рішення (визнавши його нечинним), він відмовляє в позові повністю.

Якщо питання про поворот виконання судового рішення не було вирішене згідно із частинами першою-третьою цієї статті, заява відповідача про поворот виконання розглядається адміністративним судом, який розглядав справу як суд першої інстанції (ч. 7 ст. 380 КАС України).

За приписами частини 8 статті 380 КАС України заява про поворот виконання може бути подана протягом одного року з дня ухвалення відповідного рішення суду апеляційної чи касаційної інстанції або з дня ухвалення рішення при новому розгляді справи за результатами перегляду рішення за нововиявленими або виключними обставинами

Згідно з правовою позицією Конституційного Суду України, викладеною у рішенні від 02 листопада 2011 року №13-рп/2011, поворот виконання рішення це процесуальна гарантія захисту прав особи, яка полягає у поверненні сторін виконавчого провадження в попереднє становище через скасування правової підстави для виконання рішення. Інститут повороту виконання рішення спрямований на поновлення прав особи, порушених виконанням скасованого (зміненого) рішення, та є способом захисту цих прав.

Відповідно до частини 1 статті 381 КАС України поворот виконання рішення про відшкодування шкоди, заподіяної суб`єктом владних повноважень, каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи, рішення про присудження виплати пенсій чи інших періодичних платежів з Державного бюджету України або позабюджетних державних фондів, а також рішення про присудження виплати заробітної плати чи іншого грошового утримання у відносинах публічної служби допускається, якщо скасоване рішення було обґрунтовано повідомленими позивачем завідомо неправдивими відомостями або поданими ним підробленими документами.

Отже, у справах про відшкодування шкоди, заподіяної суб`єктом владних повноважень, каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи, поворот виконання допускається лише за умови, якщо скасована постанова була обґрунтована на повідомлених позивачем завідомо неправдивих відомостях або поданих ним підроблених документах.

Наведений висновок також узгоджуються із положеннями пункту 1 частини першої статті 1215 Цивільного кодексу України, відповідно до яких не підлягає поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 січня 2019 року у справі №753/15556/15-ц зазначила, що у статті 1215 Цивільного кодексу України передбачені загальні випадки, за яких набуте особою без достатньої правової підстави майно за рахунок іншої особи не підлягає поверненню. Її тлумачення свідчить, що законодавцем передбачені два винятки із цього правила: по-перше, якщо виплата відповідних грошових сум є результатом рахункової помилки особи, яка проводила таку виплату; по-друге, у разі недобросовісності набувача такої виплати. При цьому правильність здійснених розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються і, відповідно, тягар доказування наявності рахункової помилки та недобросовісності набувача покладається на платника відповідних грошових сум.

З матеріалів справи судом встановлено, на виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09.07.2019 р. у справі №160/4958/19, яке залишено без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 13.11.2019 року у справі №160/4958/19, Військовою частиною НОМЕР_1 виплачено ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у зв`язку із первинним встановленням ІІІ групи інвалідності з 04.02.2019, внаслідок отриманої травми, пов`язаної із захистом Батьківщини, у сумі 463198,00 грн. (платіжне доручення №1083 від 25.03.2020 року), що також не заперечується позивачем у справі.

Судом касаційної інстанції зазначені судові рішення скасовано та відмовлено у задоволення позовних вимог ОСОБА_2 , проте підстава скасування зазначеного судового акту не ґрунтувалось на повідомлених позивачем завідомо неправдивих відомостях або поданих ним підроблених документів.

Станом на день розгляду заяви відповідачем також не надано до суду доказів того, що рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09.07.2019 р. у справі №160/4958/19, яке залишено без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 13.11.2019 року у справі №160/4958/19, ґрунтувалося на повідомлених позивачем завідомо неправдивими відомостями або поданими ним підробленими документами.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 14.10.2010 у справі «Щокін проти України» (заяви №23759/03 та №37943/06) висловив правову позицію, що перша та найважливіша вимога статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року полягає в тому, що будь-яке втручання публічних органів у мирне володіння майном повинно бути законним.

Як також наголосив Європейський суд з прав людини в рішенні від 26 червня 2014 року у справі «Суханов та Ільченко проти України» (заяви №68385/10 та №71378/10), перша і найбільш важлива вимога статті 1 Першого Протоколу полягає в тому, що будь-яке втручання органів влади у право мирно володіти своїм майном має бути законним і переслідувати законну мету «в інтересах «суспільства». Будь-яке втручання має бути пропорційним переслідуваній меті. Іншими словами, має бути досягнуто «справедливого співвідношення» між інтересами суспільства і вимогами щодо захисту прав людини.

Отже, виходячи із змісту статей 380-381 КАС України, з урахуванням правових позицій Європейского суду з прав людини та принципу верховенства права, враховуючи ту обставину, що скасовані рішення суду не були обґрунтовані повідомленими позивачем завідомо неправдивими відомостями або поданими ним підробленими документами, суд приходить до висновку про відсутність підстав для зобов`язання позивача повернути грошові кошті за скасованими судовими рішеннями.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 26 вересня 2018 року по справі № 1570/771/2012.

Крім того, суд наголошує, що позивачу була заподіяна шкода каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, що виключає поворот виконання рішення суду згідно зі статтею 381 КАС України.

З огляду на вищезазначене, суд приходить до висновку, що у задоволенні заяви Міністерства оборони України про поворот виконання судового рішення слід відмовити.

Керуючись статтями 248, 256, 380, 381 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви Міністерства оборони України про поворот виконання судового рішення в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, третя особа Військова частина НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування пункту рішення, зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Копію ухвали надіслати учасникам адміністративного процесу.

Ухвала набирає законної сили відповідно до статті 256 КАС України та може бути оскаржена в порядку та у строки, передбачені статтями 295 та 297 КАС України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи ухвала суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень КАС України.

Суддя І.В. Юхно