Справа № 420/10185/20
Суддя: Самойлюк Г.П.
Дата ухвалення: 2021-04-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2021 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Самойлюк Г.П., розглянувши в порядку письмового провадження справу за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (65107, Одеська обл., місто Одеса, вул. Канатна, будинок 83; ) про визнання протиправним та скасування рішення №92 від 07.07.2020р., зобов`язання провести перерахунок пенсії, -

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (далі ГУ ПФУ в Одеській області), в якій позивач просить:

визнати протиправним та скасувати рішення ГУ ПФУ в Одеській області № 92 від 07.07.2020 р. про відмову в перерахунку пенсії;

зобов`язати ГУ ПФУ в Одеській області провести ОСОБА_1 перерахунок пенсії відповідно до ч. 9 ст. 86 Закону України від 14.10.2014 р. № 1697-VII "Про прокуратуру" згідно довідки № 559 від 30.06.2020 р. про складові заробітної плати/грошового забезпечення, виданою прокуратурою Одеської області, на підставі заяви від 30.06.2020 р.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач є особою з інвалідністю ІІ групи та отримує пенсію, призначену по інвалідності згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Позивач з 22.05.2007р. до теперішнього часу працює в органах прокуратури. 30.06.2020 р. позивач як працівник прокуратури зі стажем роботи на посаді більше десяти років звернувся до ГУ ПФУ в Одеській області із заявою про перерахунок пенсії відповідно до ч. 9 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 р. № 1697-VII, додавши довідки про складові заробітної плати/грошового забезпечення, видані прокуратурою Одеської області № 559, № 559/1 від 30.06.2020р. та копію трудової книжки, що підтверджує відповідний стаж роботи. Проте відповідачем протиправно прийнято рішення № 92 від 07.07.2020 р. з підстав визнання позивача особою з інвалідністю не у період роботи в органах прокуратури.

Від ГУ ПФУ в Одеській області надійшов відзив на позовну заяву (вх. №46833/20 від 05.11.2020 р.), в якому в обґрунтування правової позиції зазначено, що рішенням Г ГУ ПФУ в Одеській області № 92 від 07.07.2020 р. позивачу відмовлено в перерахунку пенсії відповідно до Закону України «Про прокуратуру», оскільки позивач отримує пенсію відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Враховуючи, що довідки №№ 559, 559/1 від 30.06.2020р. видано прокуратурою Одеської області для перерахунку пенсії відповідно до Закону України «Про прокуратуру» та відсутність законних підстав для переведення позивача з пенсії по інвалідності відповідно до Закону України «Про прокуратуру», підстави для задоволення позову відсутні. Позивач визнаний особою з інвалідністю з дитинства з 30.05.2001р. З урахуванням приписів п.1 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» прокурори мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення вислуги років не менше: по 30 вересня 2011 року - 20 років, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 10 років. Необхідною умовою для набуття права на пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про прокуратуру» є наявність страхового стажу та стажу роботи на посаді прокурора. Право на переведення на пенсію по інвалідності або за вислугу років відповідно до Закону України «Про прокуратуру» у позивача відсутнє.

Ухвалою від 12.10.2020р. відкрито провадження в адміністративній справі та визначено, що її розгляд буде проводитись за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (ст. 262 КАС України)

Ухвалою суду від 12.10.2020р. зупинено провадження по справі до набрання чинності рішенням Верховного Суду у зразковій справі №560/2120/20.

Ухвалою суду від 08.02.2021р. поновлено провадження у справі.

За приписами ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Відповідно до п.10 ч.1 ст.4 КАС України письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом.

Відтак, справу розглянуто в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, суд,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Одеській області та отримує пенсію по інвалідності II групи, призначену відповідно до Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

30.06.2020р. позивач звернувся до ГУ ПФУ в Одеській області із заявою про перерахунок пенсії відповідно до ч. 9 ст. 86 Закону України від 14.10.2014р. № 1697-VII «Про прокуратуру», до якої додано довідки прокуратури Одеської області №№ 559, 559/1 від 30.06.2020р. про складові заробітної плати/грошового забезпечення.

Рішенням ГУ ПФУ в Одеській області № 92 від 07.07.2020р. позивачу відмовлено в перерахунку пенсії відповідно до Закону України «Про прокуратуру».

В обґрунтування рішення зазначено, що оскільки ОСОБА_1 визнаний особою з інвалідністю 2 групи з дитинства (витяг з акту огляду МСЕК до довідки MCE № 027845 серія 2-18 ОА ) з 30.05.2001р., то право на призначення пенсії по інвалідності відсутнє. Відповідно до листа від 18.02.2020р. № 21-698 офісу Генерального прокурора пунктом II «Щодо перерахунку пенсій, призначених згідно Закону, пенсіонерам, які працюють на посадах прокурорів, який проводиться у зв`язку з індивідуальними змінами, що впливають на збільшення заробітної плати», частиною 1 передбачено, що починаючи з 13.12.2019р. індивідуальними змінами, що впливають на збільшення заробітної плати є збільшення вислуги років. Враховуючи, що загальний стаж заявника на дату звернення складає 14 років 5 місяців 8 днів, у тому числі стаж роботи на посаді прокурорів 13 років 1 місяць 8 днів, то право на призначення пенсії за вислугу років відсутнє. Враховуючи вищезазначене, право на призначення пенсії, як прокурору по інвалідності або за вислугу років відповідно до Закону України «Про прокуратуру» згідно довідки № 559 від 30.05.2020, виданої прокуратурою Одеської області, відсутнє.

Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 ст. 9 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Зазначені критерії є вимогами для суб`єкта владних повноважень, який приймає відповідне рішення, вчиняє дії чи допускає бездіяльність.

Відповідно до ч. 1 ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

За змістом п. 6 ч. 1 ст. 92 Конституції України, виключно законами України визначаються, зокрема, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення.

Статтею 1 Закону України "Про пенсійне забезпечення" визначено, що громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

15.07.2015р. набрав чинності Закон України "Про прокуратуру" від 14.10.2014 №1697-VII (надалі - Закон №1697-VII), статтею 86 якого урегульовано порядок пенсійного забезпечення працівників органів прокуратури.

Згідно ч.2 ст. 86 Закону № 1697-VII, прокурори мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення вислуги років не менше: з 1 жовтня 2019 року по 30 вересня 2020 року - 24 роки 6 місяців, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 14 років 6 місяців.

Зокрема, відповідно до ч. 9 ст. 86 Закону № 1697-VII, прокурорам, визнаним особами з інвалідністю I або II групи, призначається пенсія по інвалідності в розмірах, передбачених частиною другою цієї статті, за наявності стажу роботи в органах прокуратури не менше 10 років.

Відповідно до п. 5 Перехідних положень Закону №1697-VII положення цього Закону, в тому числі статті 86 регулює пенсійне забезпечення працівників органів прокуратури.

Відповідно до ст. 15 Закону №1697-VII прокурором органу прокуратури є: 1) Генеральний прокурор України; 2) перший заступник Генерального прокурора України; 3) заступник Генерального прокурора України; 4) заступник Генерального прокурора України - Головний військовий прокурор; 5) керівник підрозділу Генеральної прокуратури України; 6) заступник керівника підрозділу Генеральної прокуратури України; 7) прокурор Генеральної прокуратури України; 8) керівник регіональної прокуратури; 9) перший заступник керівника регіональної прокуратури; 10) заступник керівника регіональної прокуратури; 11) керівник підрозділу регіональної прокуратури; 12) заступник керівника підрозділу регіональної прокуратури; 13) прокурор регіональної прокуратури; 14) керівник місцевої прокуратури; 15) перший заступник керівника місцевої прокуратури; 16) заступник керівника місцевої прокуратури; 17) керівник підрозділу місцевої прокуратури; 18) заступник керівника підрозділу місцевої прокуратури; 19) прокурор місцевої прокуратури.

Проаналізувавши вищенаведені норми суд дійшов висновку, що прокурори мають право на пенсійне забезпечення з інвалідності незалежно від віку за наявності на день звернення стажу роботи в органах прокуратури не менше 10 років.

Згідно з ч. 2 ст. 73 КАС України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Спір у цій справі стосується наявності у позивача права на призначення пенсії по інвалідності відповідно до ст. 86 Закону №1697-VII.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач з 23.05.2007р. до теперішнього часу працює в органах прокуратури (тобто більше десяти років), що підтверджується копією трудової книжки позивача НОМЕР_2 (а.с. 6-7).

За таких обставин, суд дійшов висновку, що станом на день звернення із заявою до ГУ ПФУ в Одеській області позивач набув необхідного десятирічного стажу роботи в органах прокуратури.

Суд враховує, що, відмовляючи позивачу у призначенні пенсії по інвалідності на підставі Закону України «Про прокуратуру», пенсійний орган посилався виключно на відсутність необхідного стажу роботи в органах прокуратури.

За таких обставин, суд дійшов висновку про наявність підстав для визнання протиправним та скасування рішення ГУ ПФУ в Одеській області № 92 від 07.07.2020 р. про відмову в перерахунку пенсії.

Відповідач жодним чином не заперечує достатність наданих позивачем разом із заявою від 30.06.2020р. документів для вирішення питання про призначення пенсії по інвалідності за нормами ч. 9 ст. 86 Закону №1697-VII.

За висновком суду позивач набув достатньої вислуги років та стажу роботи за посадою прокурора задля призначення йому пенсії по інвалідності за нормами ч.9 ст. 86 Закону №1697-VII.

Відповідно до ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Визначаючись щодо позовних вимог про зобов`язання ГУ ПФУ в Одеській області вчинити певні дії, суд враховує, що за приписами ч. 2 ст. 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Фактично, необхідною передумовою застосування ч. 2 ст. 9 КАС України є саме порушення прав позивача та необхідність захисту порушеного права шляхом його відновлення.

Отже, адміністративний суд не обмежений у виборі способів відновлення права особи, порушеного суб`єктами владних повноважень, а вправі обрати найбільш ефективний спосіб відновлення порушеного права, який відповідає характеру такого порушення.

Як встановлено ч. 1 ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

При цьому, Європейський суд з прав людини у рішенні від 29.06.2006 р. у справі "Пантелеєнко проти України" зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31.07.2003 р. у справі "Дорани проти Ірландії" Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права.

При чому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Салах Шейх проти Нідерландів", ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними. При вирішенні справи "Каіч та інші проти Хорватії" (рішення від 17 липня 2008 року) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Отже, обраний судом спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права.

Згідно Рішення ЄСПЛ по справі "Рисовський проти України" (Rysovskyyv. Ukraine) від 20.10.2011 року (заява № 29979/04), принцип "належного урядування", як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість.

За приписами ч.2 ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Згідно ч.4 ст. 245 КАС України у випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Враховуючи, що питання призначення пенсії, переведення з виду на вид тощо віднесено до дискреційних повноважень відповідача, питання щодо проведення позивачу призначення ОСОБА_1 пенсії відповідно до ч. 9 ст. 86 Закону України від 14.10.2014 р. № 1697-VII "Про прокуратуру" та її перерахунку згідно довідки № 559 від 30.06.2020 р. про складові заробітної плати/грошового забезпечення, виданою прокуратурою Одеської області, на підставі заяви від 30.06.2020 р. має бути вирішене органом Пенсійного фонду.

За таких обставин, суд, зважаючи, що наявність у позивача необхідного стажу для отримання пенсії по інвалідності за нормами ч. 9 ст. 86 Закону та подання до пенсійного органу достатніх документів для вирішення відповідного питання, з метою ефективного відновлення порушеного права позивача, вважає за необхідне зобов`язати ГУ ПФУ в Одеській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 30.06.2020р. з урахуванням приписів ч. 9 ст. 86 Закону України від 14.10.2014 р. №1697-VII "Про прокуратуру" та вирішити питання щодо перерахунку пенсії позивача згідно довідки № 559 від 30.06.2020 р. про складові заробітної плати/грошового забезпечення, виданої прокуратурою Одеської області, на підставі заяви від 30.06.2020 р., з урахуванням висновків суду.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Згідно положень ст. 75 КАС України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. При цьому в силу положень ст. 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, особливістю адміністративного судочинства є те, що обов`язок доказування в спорі покладається на відповідача орган публічної влади, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії.

Відповідно до ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Оцінивши кожен доказ, який є у справі щодо його належності, допустимості, достовірності та їх достатності і взаємного зв`язку у сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п.9 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 6, 7, 8, 9, 10, 77, 90, 139, 242-246, 250, 251, 255, 262, 295, 297 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (65107, Одеська обл., місто Одеса, вул. Канатна, будинок 83; ) про визнання протиправним та скасування рішення №92 від 07.07.2020р., зобов`язання провести перерахунок пенсії,- задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення № 92 від 07.07.2020 р. про відмову в перерахунку пенсії.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 30.06.2020р. з урахуванням приписів ч. 9 ст. 86 Закону України від 14.10.2014 р. №1697-VII "Про прокуратуру" та вирішити питання щодо перерахунку пенсії позивача згідно довідки № 559 від 30.06.2020 р. про складові заробітної плати/грошового забезпечення, виданої прокуратурою Одеської області, на підставі заяви від 30.06.2020 р., з урахуванням висновків суду.

У задоволенні решти позовних вимог, - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається учасниками справи відповідно до п.15.5 ч.1 розділу VІІ «Перехідні положення» КАС України через Одеський окружний адміністративний суд до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Суддя: Г.П. Самойлюк