Справа № 620/5083/20
Суддя: Кухар М.Д.
Дата ухвалення: 2021-04-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 квітня 2021 р. № 620/5083/20

Харківський окружний адміністративний суд у складі: головуючого - судді Кухар М.Д., розглянувши у порядку спрощеного провадження в приміщенні суду в м. Харкові адміністративну справу за позовом Академії Державної пенітенціарної служби (вул. Гонча, буд. 34, м. Чернігів, 14000, ) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 ), третя особа: Міністерство юстиції України (вул. Городецького, буд. 13,м. Київ,01001, ) стягнення витрат, пов`язаних з утриманням у вищому навчальному закладі, -

В С Т А Н О В И В :

Академія Державної пенітенціарної служби звернулась до Чернігівського окружного адміністративного суду з позовом до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача - Міністерство юстиції України, в якому просить суд стягнути з ОСОБА_1 на користь Академії Державної пенітенціарної служби витрати пов`язані з утриманням її в Академії Державної пенітенціарної служби в сумі 102567,62 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що за відповідачем рахується заборгованість з відшкодування витрат, пов`язаних з його утриманням в Академії Державної пенітенціарної служби в сумі 102567,62 грн., яка утворилась у зв`язку із невиконанням умов контракту №322 про здобуття освіти. Відповідачем у добровільному порядку такі витрати не відшкодовано, тому позивач просить вказану суму стягнути з відповідача в судовому порядку.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 11.02.2021 року прийнято адміністративний позов до розгляду та відкрито спрощене провадження в адміністративній справі за вищевказаним позовом.

Копія ухвали про відкриття спрощеного провадження надіслана та вручена відповідачу та третій особі, що підтверджується повідомленнями про вручення поштового відправлення.

Відповідачем наданий відзив на позов, в якому відповідач проти вимоги заявленого позову заперечував, обґрунтовуючи свою позицію тим, що вважає положення укладеного між позивачем та ОСОБА_1 договору (контракту) незаконними та такими, що обмежують права позивача. Відповідач зазначає, що положення Контракту суперечать нормам Закону України «Про вищу освіту» та обмежує права Позивача на вибір місця роботи.

Також варто зазначити, що Міністерство освіти і науки, молоді та спорту України в листі від 21.06.2011 р. № 1/9-481 зазначає, що обов`язковість відпрацювання або відшкодування вартості навчання випускником вищого навчального закладу призводить до порушення конституційного права громадян на працю, що вільно обирається громадянином або на яку він вільно погоджується (а.с. 100-104).

Від представника третьої особи - Міністерства юстиції України надійшли письмові пояснення, в яких представник просить суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі з огляду на те, що відповідачем не виконано вимоги Контракту щодо відпрацювання трьох років після закінчення навчання в Державній кримінально-виконавчій службі України. У зв`язку з цим, позовні вимоги щодо повернення витрат, пов`язаних з утриманням відповідача під час здобуття вищої освіти в Академії Державної пенітенціарної служби, підлягають задоволенню (а.с. 81-85).

Ухвалою харківського окружного адміністративного суду від 11.03.2021 року відмовлено відповідачу у зупиненні провадження по справі.

Відповідно до ст. 257 КАС України, за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності. За правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази у їх сукупності, приходить до наступного висновку.

01.05.2018 між Академією Державної пенітенціарної служби, в якості виконавця, з однієї сторони, Північно-Східним міжрегіональним управлінням з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції, в якості замовника, з другої сторони та відповідачем з третьої сторони було укладено контракт про здобуття освіти №322, відповідно до умов якого відповідач навчався в Академії Державної пенітенціарної служби на денній формі навчання за рахунок коштів державного бюджету та зобов`язувався після закінчення навчання прибути до місця призначення в строк, визначений у направленні на роботу, приступити до виконання службових обов`язків за відповідною посадою; у разі дострокового розірвання контракту про здобуття освіти, а також звільнення зі служби в Державній кримінально-виконавчій службі України протягом трьох років після закінчення навчання відшкодувати Міністерству юстиції України витрати, пов`язані з утриманням у вищому навчальному закладі, відповідно до частини четвертої статті 74 Закону України «Про національну поліцію» в повному обсязі за весь період її фактичного навчання. Відповідно до абз.7 п.1 розділу II контракту про здобуття освіти Академія Державної пенітенціарної служби зобов`язана проводити претензійно-позовну діяльність у справах про відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням у вищому навчальному закладі.

Отже, відповідно до умов Контракту, відповідач після здобуття освіти в Академії зобов`язувався прибути до місця призначення в строк, визначений у направленні на роботу, приступити до виконання службових обов`язків. У разі звільнення зі служби в Державній кримінально-виконавчій службі України протягом трьох років після закінчення навчання відшкодувати витрати, пов`язанні з утриманням у вищому навчальному закладі, відповідно до частини четвертої статті 74 Закону України «Про Національну поліцію» в повному обсязі за весь період його фактичного навчання.

З 15 серпня 2016 року по 19 червня 2020 року, відповідач на підставі контракту за рахунок коштів державного бюджету у період навчання перебував на повному грошовому, продовольчому, речовому, медичному забезпеченні, був забезпечений житлом із наданням відповідних комунальних послуг.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що відповідач з 15.08.2016 по 19.06.2020 за рахунок коштів державного бюджету перебував у період навчання на грошовому, продовольчому, речовому, медичному забезпеченні, був забезпечений житлом із наданням відповідних комунальних послуг.

Наказом ректора Академії Державної пенітенціарної служби України № 289 від 08.08.2016 року ОСОБА_1 (далі - відповідач) з 15 08 2016 року була зарахована курсантом першого курсу денної форми навчання Академії Державної пенітенціарної служби

Відповідно до витягу з наказу ректору Академії Державної пенітенціарної служби №93/ОС від 19.06.2020 відповідачу присвоєно ступінь вищої освіти «бакалавр» та видано диплом про освіту (а.с. 14).

Під час розгляду справи встановлено, що після здобуття вищої освіти, відповідно до умов контракту, відповідач був направлений для подальшого проходження служби до Державної установи «Качанівська виправна колонія (№54)».

Як встановлено за матеріалами справи, 19 червня 2020 року наказом Державної установи «Качанівська колонія (№54)» №164/ОС-20 ОСОБА_1 було призначено на посаду начальника відділення соціально-психологічної роботи відділу соціально-виховної та психологічної роботи «Качанівської вправна колонія (№54)» з 20 червня 2020 року.

07 вересня 2020 року ОСОБА_1 звернулась з рапортом про звільнення з Державної установи «Качанівська вправна колонія (№54)».

25 вересня 2020 року наказом начальника Державної установи «Качанівська вправна колонія (№54)» №285/ОС Відповідача звільнено зі служби в Державній кримінально-виконавчій службі України відповідно до пункту 7 частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» (за власним бажанням).

Під час розгляду справи з наявної в матеріалах справи довідки-розрахунку витрат, пов`язаних з утриманням курсанта ОСОБА_1 № 230 від 15.06.2020, загальна сума визначених до відшкодування витрат становить 102567,62 грн. та складається із наступних сум: грошове забезпечення з нарахуваннями 42222,88 грн., продовольче забезпечення 36021,68 грн., речове забезпечення - 5871,68 грн., медичне забезпечення 296, 50 грн., оплата комунальних послуг та за спожиті енергоносії - 18154,88 грн. (а.с. 20)

Позивач, з огляду на обставини не сплати відповідачем зазначених сум у визначені строки, звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд виходить з наступного.

Положеннями ст. 1 Закону України "Про державну кримінально-виконавчу службу України" передбачено, що на Державну кримінально-виконавчу службу України покладається завдання щодо здійснення державної політики у сфері виконання кримінальних покарань.

Згідно із ч. 1 ст. 6 Закону України "Про державну кримінально-виконавчу службу України" державна кримінально-виконавча служба України відповідно до закону здійснює правозастосовні та правоохоронні функції і складається з центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері виконання кримінальних покарань, його територіальних органів управління, кримінально-виконавчої інспекції, установ виконання покарань, слідчих ізоляторів, воєнізованих формувань, навчальних закладів, закладів охорони здоров`я, підприємств установ виконання покарань, інших підприємств, установ і організацій, створених для забезпечення виконання завдань Державної кримінально-виконавчої служби України.

Відповідно до п. 1 ч. 8 ст. 14 Закону України "Про державну кримінально-виконавчу службу України" трудові відносини працівників кримінально-виконавчої служби регулюються законодавством про працю, державну службу та укладеними трудовими договорами (контрактами).

На спеціалістів Державної кримінально-виконавчої служби України, які не мають спеціальних звань, поширюється дія Закону України "Про державну службу". Віднесення посад цих спеціалістів до відповідних категорій посад державних службовців проводиться Кабінетом Міністрів України.

Як передбачено приписами ч. 5 ст. 23 Закону України "Про державну кримінально-виконавчу службу України", на осіб рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби поширюється соціальний захист поліцейських, визначений Законом України "Про Національну поліцію", а також порядок і умови проходження служби, передбачені для поліцейських. Умови і розміри грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу та оплати праці працівників кримінально-виконавчої служби визначаються Кабінетом Міністрів України.

Регулювання трудових правовідносин у процесі проходження служби, порядок застосування дисциплінарних стягнень та процедура звільнення працівників кримінально-виконавчої служби регулюється спеціальним Законом України "Про Національну поліцію".

Приписами ст. 74 Закону України "Про Національну поліцію" передбачено, що підготовка фахівців за державним замовленням у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, проводиться на підставі контракту про здобуття освіти, який укладається між навчальним закладом, відповідним органом поліції та особою, яка навчається.

Особи, які навчаються за державним замовленням у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, у разі дострокового розірвання контракту про здобуття освіти з будь-яких підстав, крім звільнення зі служби в поліції на підставі пп. 2, пп. 4 ч. 1 ст. 77 цього Закону, а також поліцейські, звільнені зі служби в поліції протягом трьох років після закінчення вищезазначених навчальних закладів з будь-яких підстав, крім звільнення зі служби в поліції на підставі пп. 2, пп. 4 ч. 1 ст. 77 цього Закону, відшкодовують Міністерству внутрішніх справ України витрати, пов`язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до положень п. 1.3 Статуту Академії державної пенітенціарної служби, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 21.11.2016 №3290/5, академія є самоврядним та автономним вищим навчальним закладом зі специфічними умовами навчання, який є державною установою, фінансується за рахунок коштів державного бюджету і віднесено до сфери управління центрального органу виконавчої влади - Міністерства юстиції України.

Положеннями п. 2 Указу Президента України від 23.01.1996 №77/96 "Про заходи реформування системи підготовки спеціалістів та працевлаштування випускників вищих навчальних закладів", встановлено, що особи, які навчаються за рахунок державних коштів, укладають з адміністрацією вищого навчального закладу угоду, за якою вони зобов`язуються після закінчення навчання та одержання відповідної кваліфікації працювати в державному секторі народного господарства не менше ніж три роки. У разі відмови працювати в державному секторі народного господарства випускники відшкодовують в установленому порядку до державного бюджету повну вартість навчання.

Згідно з п. 2.1 Порядку розрахунку витрат, пов`язаних з утриманням курсантів у вищих навчальних закладах, затвердженого наказом Міністерства оборони України, Міністерства фінансів України, Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства транспорту та зв`язку України, Адміністрації Державної прикордонної служби України, Управління державної охорони України, Служби безпеки України від 16 липня 2007 року №419/831/240/605/537/219/534, відшкодування здійснюється в розмірі фактичних витрат, пов`язаних з утриманням курсантів у вищому навчальному закладі, а саме витрат, окрім іншого, на грошове забезпечення, продовольче забезпечення, медичне забезпечення та оплату комунальних послуг та спожитих енергоносіїв.

Відшкодовані на утримання курсантів кошти враховуються у кошторисних показниках спеціального фонду відповідних центральних органів виконавчої влади як власні надходження навчального закладу та витрати на утримання курсантів.

За п. 2.1.1 Порядку розрахунку витрат, пов`язаних з утриманням курсантів у вищих навчальних закладах, витратами на грошове забезпечення є отримане курсантом щомісячне грошове забезпечення за весь період навчання, яке визначається з посадового окладу та додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу та надбавки), передбачених чинним законодавством для цієї категорії військовослужбовців. Фактичні дані беруться з розрахункових відомостей та інших передбачених документів, що підтверджують виплату щомісячного грошового забезпечення курсанту.

Згідно з пунктом 1 Порядку відшкодування особами витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.04.2017 №261, (далі Порядок) цей Порядок визначає механізм відшкодування особами, які навчалися за денною формою навчання за державним замовленням у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, витрат, пов`язаних з їх утриманням у таких закладах, у разі, зокрема, звільнення зі служби в поліції протягом трьох років після закінчення вищого навчального закладу з будь-яких підстав, крім звільнення із служби в поліції через хворобу (за рішенням медичної комісії про непридатність до служби в поліції) чи у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів.

Як передбачено п.2 Порядку, витрати відшкодовуються згідно з контрактом, укладеним між вищим навчальним закладом, відповідним органом поліції та особою, яка навчалась.

Відтак, з огляду на вищевикладене слід дійти висновку, що підстави та порядок відшкодування визначаються положеннями ч. 4 ст. 74 Закону України "Про Національну поліцію" та контрактом.

Як встановлено судом під час розгляду справи, контракт про здобуття освіти було укладено між позивачем і відповідачем та він фактично є підставою виникнення прав та обов`язків виключно для сторін вказаного правочину.

Водночас, судом встановлено, що Міністерство юстиції України не є стороною контракту про здобуття освіти, а тому його умови не є підставою для виникнення у Міністерства юстиції України прав та обов`язків, в тому числі й по відношенню до відповідача.

Згідно з ч. 3 ст. 23 Закону України «Про освіту» держава гарантує академічну, організаційну, фінансову і кадрову автономію закладів освіти.

Відповідно до ч. 3 ст. 25 Закону України «Про освіту» засновник або уповноважена ним особа не має права втручатися в діяльність закладу освіти, що здійснюється ним у межах його автономних прав, визначених законом та установчими документами,

Як встановлено судом, Міністерство юстиції України є засновником Академії Державної пенітенціарної служби.

При цьому, як державний замовник, Міністерство юстиції України розміщує державне замовлення на підготовку фахівців у підпорядкованих навчальних закладах, які є розпорядниками бюджетних коштів, шляхом затвердження їм кошторису на відповідний бюджетний рік.

Кошторис - основний плановий фінансовий документ бюджетної установи, яким на бюджетний рік встановлюються повноваження щодо отримання надходжень і розподіл бюджетних асигнувань на взяття бюджетних зобов`язань та здійснення платежів для виконання бюджетною установою своїх функцій та досягнення результатів, визначених відповідно до бюджетних призначень.

Розпорядником коштів, які виділяються із бюджету для підготовки спеціалістів, є Академія.

Таким чином, витрати на утримання курсантів здійснюються безпосередньо Академією і сума відшкодування відображається узагальнено та вноситься до книги обліку нестач Академії.

Відтак, з огляду на вищевикладене, право вимоги щодо відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням відповідача у навчальному закладі належить саме Академії.

Суд зазначає, що положеннями п. 1 та п. 3 розділу II контракту про здобуття освіти у закладах вищої освіти, які здійснюють підготовку фахівців для потреб Міністерства юстиції України, відповідач зобов`язаний після отримання повідомлення із зобов`язанням на протязі 30 днів відшкодувати Академії витрати пов`язані з її утриманням, в повному розмірі за весь період його фактичного навчання.

Під час судового розгляду справи встановлено, що загальна сума визначених до відшкодування витрат складає 109631,53 грн., що підтверджується довідкою-розрахунком №175 від 15.06.2020, з якою відповідач був ознайомлений.

Суд зазначає, що відповідно до п. 2.1.1 Порядку витратами на грошове забезпечення є отримане курсантом щомісячне грошове забезпечення за весь період навчання, яке визначається з посадового окладу та додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу та надбавки), передбачених чинним законодавством для цієї категорії військовослужбовців. Фактичні дані беруться з розрахункових відомостей та інших передбачених документів, що підтверджують виплату щомісячного грошового забезпечення курсанту.

Відповідно до п. 2.1.2 Порядку розрахунку витрат витратами на продовольче забезпечення є витрати, пов`язані із забезпеченням курсанта продовольством згідно з нормами харчування, які провадяться на підставі довідки-розрахунку, складеної начальником продовольчої служби.

Відповідно до приписів п. 2.1.4. Порядку розрахунку витрат витратами на медичне забезпечення є витрати, пов`язані з наданням медичної допомоги, у тому числі стоматологічної, безпосередньо у ВНЗ, та вартість лікування у військових госпіталях.

Також суд зазначає, що положеннями п. 2.1.6 Порядку розрахунку витрат визначено, що до спожитих курсантом ВНЗ комунальних послуг та енергоносіїв належать тепло, гаряча та холодна вода, водовідведення та електроенергія.

Матеріали справи свідчать, що витрати, пов`язані з утриманням відповідача, підтверджуються довідкою - розрахунком № 230 від 15.06.2020 (а.с. 20).

Доводи відповідача стосовно незаконності положень укладеного між позивачем та ОСОБА_1 договору (контракту) не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи.

Крім того, судом береться до уваги та обставина, що рішенням Червонозаводського районного суду міста Харкова від 22.02.2021 року по справі № 646/6970/20 за позовом ОСОБА_1 до Північно - Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань міністерства юстиції та Академії державної пенітенціарної служби про визнання частини договору недійсним - у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Доказів на підтвердження оскарження зазначеного рішення Червонозаводського районного суду міста Харкова від 22.02.2021 року по справі № 646/6970/20 матеріали справи - не містять.

Відтак, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що наявні в матеріалах справи докази підтверджують обставини понесення позивач витрат, пов`язаних із утриманням відповідача під час його навчання.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Академії Державної пенітенціарної служби підлягають задоволенню у повному обсязі.

Розподіл судових витрат здійснити в порядку ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись статтями 14, 243-246, 257, 262, 293, 295, 296 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Академії Державної пенітенціарної служби (вул. Гонча, буд. 34, м. Чернігів, 14000, ) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 ), третя особа: Міністерство юстиції України (вул. Городецького, буд. 13,м. Київ,01001, ) стягнення витрат, пов`язаних з утриманням у вищому навчальному закладі- задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 (р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 ) на користь Академії Державної пенітенціарної служби (вул. Гонча, буд. 34, м. Чернігів, 14000, , IBAN UA1007942, банк: ДКСУ м. Київ, МФО 820172) витрати, пов`язані з утриманням її в Академії Державної пенітенціарної служби в сумі 102567,62 грн. (сто дві тисячі п`ятсот шістдесят сім гривень 62 копійки).

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 07 квітня 2021 року.

Суддя Кухар М.Д.