Справа № 420/11619/20
Суддя: Глуханчук О.В.
Дата ухвалення: 2021-04-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2021 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Глуханчука О.В., розглянувши за правилами загального позовного провадження у порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю КОМПАНІЯ РІВЬЕРА до Одеської митниці Держмитслужби про визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості товарів та картки відмови,

ВСТАНОВИВ:

30 жовтня 2020 року до суду надійшов адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю «КОМПАНІЯ РІВЬЕРА» до Одеської митниці Держмитслужби, у якому позивач просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів № UA500500/2020/500049/2 від 02 жовтня 2020 року;

- визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA500500/2020/50083 від 02 жовтня 2020 року;

- стягнути з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що у зв`язку з імпортуванням та ввезенням на митну територію України, придбаного ТОВ «КОМПАНІЯ РІВЬЕРА» товару, зокрема виноград свіжий, країна виробництва Туреччина, 02.10.2020 року Брокерською компанією TOB «ОТОМАН» з метою здійснення митного оформлення подано митну декларацію №UA500500/2020/508528, в якій митну вартість товару визначено за основним (першим) методом - ціною договору.

Однак, у той саме дань 02.10.2020 року ТОВ «ОТОМАН» отримано від Відповідача Рішення про коригування митної вартості товарів № UA500500/2020/500049/2 та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA500500/2020/50083.

Відповідач обрав резервний метод визначення митної вартості заявленого товару, використавши інформацію баз даних ПІК АСМО Інспектор ЄАІС Держмитслужби.

Проте, позивач не погоджується із підставами, що стали обґрунтуванням у прийнятті рішення про коригування митної вартості та картки відмови у прийнятті митної декларації, що стало підставою звернення до суду з даним позовом.

Так, позивач не погоджується із зауваженнями відповідача про те, що подані декларантом документи містили розбіжності та не містили усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, які підтверджують митну вартість товарів. В обґрунтування своїх доводів позивач вказує наступне:

1) щодо зауваження митного органу про відсутність у наданих до митного оформлення документах (контракті, інвойсі, пакувальному листі тощо) даних щодо такої складової митної вартості як вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості товару, позивач зазначив таке. Відповідно до 7.2 Контракту на поставку №07/20 від 21.09.2020 року обов`язок упаковки і маркування Товару покладений на Постачальника. Витрати з пакування та маркування товару покладаються на Постачальника. Ці витрати закладаються самостійно Постачальником у вартість товару і додатковому відшкодуванню з боку Покупця не підлягають.

Таким чином, позивач стверджує, що ціна імпортованого товару вже включає в себе вартість упаковки та маркування, позивачем жодних витрат на пакування не понесено, тому за правилами ч.10 ст.58 МК України ці складові не підлягають додаванню Позивачем з метою визначення митної вартості товару та вони не можуть вплинути на правильність визначення Позивачем митної вартості.

2) щодо зауваження митного органу стосовного того, що в копії митної декларації країни відправлення зазначено номеру рахунку-фактури (інвойсу), який відмінний від того, який був наданий до митного оформлення, позивач зазначив, що листом вих. № 02/10-1 від 02.10.2020 р. декларант повідомив Відповідача про те, що Постачальником було здійснено технічну помилку у номері інвойсу, зазначеного в копії митної декларації країни відправлення. В процесі декларування Товару до митної декларації був доданий виписаний Постачальником інвойс, відомості якого повністю співпадають із відомостями інших наданих до митного оформлення документів, що підтверджує той факт, що саме інвойс №DOG039 є тим розрахунковим документом, за яким мав бути здійснений платіж, і який, відповідно мав бути наданий для митного оформлення. Водночас у митній декларації країни відправлення Постачальником було зазначено номер інвойсу, який не має відношення до цієї конкретної поставки товару.

На переконання позивач, вказана технічна помилка на момент митного оформлення Товару не мала жодних наслідків для Постачальника та Позивача, оскільки оплата згідно п.3.1 Контракту №07/20 від 21.09.2020 року здійснюється протягом 14 днів з моменту закінчення митного оформлення Товару Позивачем.

Також позивач зауважив, що митна декларація країни відправлення є додатковим документом, який може бути витребуваний за наявністю розбіжностей та наданий декларантом лише за її наявності.

За таких обставин позивач вважає, що на момент прийняття відповідачем оскаржуваного рішення у його розпорядженні перебували усі необхідні для підтвердження заявленої митної вартості документи. Проте, відповідачем все одно було поставлено вимогу протягом 10 календарних днів надати додаткові документи на підтвердження вартості товару, а саме виписки з бухгалтерської документації, каталоги, специфікації виробника товару, висновки про вартісні та якісні характеристики товарів.

З приводу надання вказаних документів позивач пояснював, що виписки з бухгалтерської документації не надані, оскільки за умовами Контракту №07/20 від 21.09.2020 року оплата постачальнику здійснюється протягом 14 днів з моменту закінчення митного оформлення Товару Позивачем, що підтверджується ВМД.

Що стосується надання каталогів, специфікацій виробника товару позивач, посилаючись на ст. 53 Митного кодексу України, зазначив, що до переліку основних документів, які підтверджують митну вартість товарів, каталоги, специфікації виробника товару законодавцем не включено.

З наведених підстав позивач вважає, що для витребування у декларанта додаткових документів у відповідача не було законних підстав.

Також позивач зазначив, що ненадання декларантом запитуваних митним органом документів, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товару за першим методом, не є достатньою підставою для застосування митним органом іншого методу визначення митної вартості. Попри це Позивачем були надані усі додаткові документи, які перебували в його наявності на момент відповідного запиту від Відповідача.

Як вважає позивач, документи, подані декларантом для митного оформлення Товару за ціною Контракту, відповідають вимогам ст. 53 Митного Кодексу України, є належними та допустимими та підтверджують числове значення митної вартості товару, не мають розбіжностей та їх данні піддаються обчисленню, що свідчить про не правомірність висновків митного органу про наявність таких розбіжностей, а визначення митним органом митної вартості товару та коригування її в сторону збільшення за другорядним методом здійснено з порушенням вимог митного законодавства.

Отже, посилаючись на те, що підстави для відмови у митному оформленні товарів відсутні, визначення митної вартості товару за першим методом обґрунтоване належними та достатніми документами, позивач звернувся до суду з позовними вимогами про скасування рішення про коригування митної вартості товарів № UA500500/2020/500049/2 від 02 жовтня 2020 року та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA500500/2020/50083 від 02 жовтня 2020 року.

Ухвалою суду від 04 листопада 2020 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі. Розгляд справи призначено проводити без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами, відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України.

В ухвалі від 04 листопада 2020 року судом встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали про відкриття провадження у справі.

10 грудня 2020 року через канцелярію суду від представника відповідача надійшло клопотання про продовження строку для подання відзиву на позовну заяву товариства з обмеженою відповідальністю КОМПАНІЯ РІВЬЕРА.

Ухвалою суду від 14 грудня 2020 року задоволено клопотання Одеської митниці Держмитслужби про продовження строку для подання відзиву на позовну заяву. Продовжено Одеській митниці Держмитслужби строк на подання відзиву на позовну заяву, який встановлено протягом десяти днів з моменту отримання копії даної ухвали.

17 грудня 2020 року відповідачем через канцелярію суду подано відзив на позовну заяву.

Ухвалою суду від 06 січня 2021 року розгляд адміністративної справи № 420/11619/20 призначений за правилами загального позовного провадження. Розгляд адміністративної справи № 420/11619/20 розпочатий спочатку зі стадії відкриття провадження у справі.

Відповідно до відзиву, відповідач з позовними вимогами не погоджується, вважає їх необґрунтованими, з огляду на наступне.

Як зазначає відповідач у відзиві, до Одеської митниці Держмитслужби для здійснення митного оформлення товару декларантом ТОВКОМПАНІЯ РІВЬЕРА було подано митну декларацію № UA500500/2020/508528 від 02 жовтня 2020 року.

Митна вартість товару заявлена за ціною договору товару, разом із митною декларацією подано зовнішньоекономічний контракт, рахунок-фактура (інвойс), страховий сертифікат та інші документи.

Однак, як зазначає відповідач, у поданих до митного оформлення документах містяться розбіжності, а також вони не містили всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, які підтверджують митну вартість товарів, а саме: 1) відповідно до пп. "в" п. 2 ч. 10 ст. 58 Митного кодексу України (далі - МКУ) при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті додається така складова митної вартості, як вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням. Проте, у наданих до митного оформлення документах відсутні дані щодо даної складової митної вартості товару, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самого товару; 2) в копії митної декларації країни відправлення зазначено номер рахунку-фактури (інвойсу) відмінний від того, який був наданий до митного оформлення.

З огляду на вищевикладене, а також враховуючи спрацювання автоматизованою системою аналізу та управління ризиками відповідних форм митного контролю щодо вжиття заходів з метою перевірки числових значень складових митної вартості товарів, відповідно до п. 3 ст. 53 МКУ декларанту поставлено вимогу протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: виписку з бухгалтерської документації; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями; каталоги, специфікації фірми - виробника товару. 02.10.2020 року декларантом надано наступні документи: калькуляцію та висновок експерта щодо ціни на товар. Аналізуючи подані спочатку та надані додатково документи для підтвердження заявленої митної вартості товарів, митний орган дійшов висновку про неможливість визнання заявленої митної вартості, враховуючи положення п. 2 ч. 6 ст. 54 Митного кодексу України. Зокрема, надана калькуляція виробника товару складена не для необмеженого кола заінтересованих покупців та орієнтована безпосередньо на ТОВ КОМПАНІЯ РІВЬЕРА, відтак не може розглядатися як документ для підтвердження заявленої митної вартості. Також відповідач повідомив, що висновки спеціалізованих експертних організацій носять виключно інформаційний характер і не можуть бути визначальними при здійснені контролю за правильністю визначення митної вартості товарів.

Таким чином вказані вище розбіжності усунені не були, а декларантом не подані додаткові документи, які б переконливо спростували (пояснили) розбіжності у наданих документах, а також не було надано всі витребувані митним органом документи, зокрема: каталоги, специфікації фірми виробника товару та виписку з бухгалтерської документації.

Зазначені обставини, у відповідності до п.2 ч.6 ст. 54 Митного кодексу України, стали підставою для прийняття митницею рішення про коригування митної вартості товарів та відмови органу доходів і зборів у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю.

Відповідач також зазначив, що з метою обґрунтованого вибору методу визначення митної вартості між декларантом та Одеською митницею були проведені консультації, про що зазначено у рішенні про коригування.

Відповідач вважає, що оскільки Одеська митниця Держмитслужби під час здійснення контролю митної вартості товарів позивача та прийняття оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товарів № UA500500/2020/500049/2 від 02 жовтня 2020 року, а також картки відмови № UA500500/2020/50083 від 02 жовтня 2020 року діяла у відповідності до вимог законів та інших нормативно-правових актів України, не порушувала права та законні інтереси позивача, то відсутні підстави для задоволення адміністративного позову ТОВ КОМПАНІЯ РІВЬЕРА

11 січня 2021 року позивачем через канцелярію суду подано відповідь на відзив на позовну заяву.

У відповіді на відзив позивач зазначив, що ним усунуто розбіжності, які були висунуті при митному оформленні: надано лист калькуляцію б/н від 28.09.2020, лист №02/10-1 від 02.10.2020 р., висновок експерта №20-07/10-2020 від 02.10.2020 р. Щодо відсутності даних складової митної вартості товару, позивач зазначив, що інформація, вказана у листі калькуляції б/н від 28.09.2020 підтверджує складові, що були включені до митної вартості товару. Також із поданою декларацією було надано висновок експерта №20-07/10-2020 від 02.10.2020 р. Щодо розбіжностей у номері інвойса у копії митної декларації, позивач пояснює, що постачальником було здійснено технічну помилку у номері інвойсу, зазначеного в копії митної декларації, яка (технічна помилка) не може бути підставою для відмови у митному оформлені. Виписку з бухгалтерської документації надати було не можливо, тому що за умовами контракту оплата постачальнику здійснюється протягом 14 днів з моменту закінчення митного оформлення Товару Покупцем, що підтверджується ВМД. Висновок про вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями був надісланий. Каталоги, специфікації фірми виробника товару з перекладом на українську мову відсутні.

18 січня 2021 року відповідачем подано до суду через канцелярію заперечення з доказами їх надіслання позивачу. У запереченнях відповідач наполягав на тому, що декларантом не було підтверджено документально складові митної вартості, а також не спростовані раніше виявлені розбіжності, не надано всі витребувані митним органом документи, зокрема: каталоги, специфікації фірми виробника товару та виписку з бухгалтерської документації.

20 січня 2021 року від позивача через канцелярію суду надійшло клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження.

Ухвалою суду від 09 лютого 2021 року закрито підготовче провадження в адміністративній справі № 420/11619/20 та призначено справу до судового розгляду по суті.

У судове засідання, призначене на 25 лютого 2021 року, учасники справи не з`явились, про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином та своєчасно.

В матеріалах справи наявне клопотання позивача про розгляд справи в порядку письмового провадження (а.с. 175, том 2).

Відповідач причини неявки свого представника не повідомив.

Відповідно до ч. 3 ст. 194 КАС України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Згідно з ч. 1 ст. 205 КАС України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

За приписами ч. 9 ст. 205 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Відповідно до ч. 5 ст. 250 КАС України, датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

З урахуванням вищенаведеного, справу розглянуто в порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами.

Розглянувши подані сторонами заяви по суті справи і докази на їх обґрунтування, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, судом встановлені наступні обставини та факти.

Позивач товариство з обмеженою відповідальністю «КОМПАНІЯ РІВЬЕРА», , зареєстрований в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, дата запису: 06.02.2020, номер запису: 0073236.

Основним видом економічної діяльності підприємства є: 46.31 Оптова торгівля фруктами й овочами (основний).

21 вересня 2020 року між товариством з обмеженою відповідальністю «КОМПАНІЯ РІВЬЕРА» (Покупець) та компанією фірма «DOGAN CAN TARIM ITHALAT INCARAT» (Туреччина) (Постачальник) укладено зовнішньоекономічний договір (контракт) №07/20 поставки товару, відповідно до якого Постачальник зобов`язується поставити, а Покупець прийняти та оплатити товар, зазначений у Замовленні Покупця та у виставлених на їх підставі Інвойсах, що є невід`ємною частиною цього Контракту, в порядку та на умовах, обумовлених у Контракті. Поставка товару здійснюється партіями. Кількість кожної партії визначається в Замовленнях, наданих Покупцем на кожну партію. Загальна кількість постановленого товару складається з кількості, зазначеної в інвойсі по кожній партії товару.

Згідно з п. 3 «Умови платежу» Контракту на поставку №07/20 від 21 вересня 2020 року, оплата за товар здійснюється на наступних умовах: протягом 14 днів з моменту закінчення митного оформлення Товару Покупцем, що підтверджується ВМД. Плата здійснюється на підставі інвойсу, відправленого Покупцеві Постачальником, шляхом перерахування коштів на банківські реквізити Постачальника, зазначені в інвойсі.

Умови поставки за договором викладені Сторонами у відповідності до вимог Міжнародних правил щодо тлумачення термінів Інкотермс (а.с. 37-45, 154-152).

На виконання умов зазначеного контракту підприємство-нерезидент відправник фірма «DOGAN CAN TARIM ITHALAT INCARAT» (Туреччина) поставило Позивачу партію товару: виноград свіжий у пластикових ящиках 1250 шт., на 14 деревинних піддонах, врожай 2020. Країни виробництва Туреччина. Виробник «DOGAN CAN TARIM ITHALAT INCARAT», торгівельна марка - «DOGAN CAN». Місць 14 8А/1 дерев`яні піддони, ящики решітчасті, багатошарові.

24 серпня 2020 року між «КОМПАНІЯ РІВЬЕРА» (Клієнт) та ТОВ «ОТОМАН» (Експедитор) укладено Договір 24/08-20 про надання послуг, зокрема, брокерських послуг по декларуванню та митному оформленню товарів, експедиторських та транспортно-експедиторських послуг (а.с. 31-36, том 1).

Відповідно до п. 63 ст. 4 Митного кодексу України, уповноважена особа (представник) - особа, яка на підставі договору або належно оформленого доручення, виданого декларантом, наділена правом вчиняти дії, пов`язані з проведенням митних формальностей, щодо товарів, транспортних засобів комерційного призначення від імені декларанта.

02 жовтня 2020 року уповноваженою особою декларанта ТОВ ОТОМАН (діє на підставі Договору про надання послуг по декларуванню та митному оформленню товарів №24/08-20 від 24 серпня 2020 року) з метою митного оформлення постановленого позивачу товару подано до Одеської митниці Держмитслужби митну декларацію №UA500500/2020/508528 від 02 жовтня 2020 року, згідно якої митна вартість товару була визначена за ціною договору, яка складає 8900,00 USD (а.с. 132-134).

На підтвердження заявлених відомостей про митну вартість товару позивач надав до митного органу, окрім митної декларації:

Рахунок-фактура (Інвойс) (Commercial invoice) № DOG039 від 28.09.2020;

Автотранспортна накладна (Road consignment note) б/н від 28.09.2020;

Фітосанітарний сертифікат (Phytosanitarv certificate) № ЕС/TR А 3896380 від 28.09.2020;

Сертифікат про походження товару форми А (Certificate of origin form A (GSP) №D0246338 від 28.09.2020;

Книжка МДП (TIR carnet) №XQ.83715279 від 28.09.2020;

Зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу, стороною якого є виробник товарів, що декларуються, та подання якого для митного оформлення №07/20 від 21.09.2020;

Договір про надання послуг митного брокера №24/08-20 від 24.08.2020;

Інформація про позитивні результати державних видів контролю при застосуванні Порядку інформаційного обміну між органами доходів і зборів, ін. № 60283996;

Копія митної декларації країни відправлення №20353300ЕХ007954 від 28.09.2020.

Надання позивачем усіх вищевказаних документів до митного оформлення, заявленого за митною декларацією № UA500500/2020/508528 від 02 жовтня 2020 року товару, не заперечується сторонами, та підтверджується карткою відмови №UA500500/2020/50083 від 02 жовтня 2020 року (а.13-14, 161).

Разом із тим, під час здійснення митного контролю, відповідач поставив під сумнів правильність визначення позивачем митної вартості товарів за основним методом.

Підставою сумнівів правильності визначення позивачем митної вартості товарів за основним методом зазначено те, що подані у поданих документах містяться розбіжності та не містяться усі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, відомості щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, які підтверджують митну вартість товарів. Зокрема, наведено наступні розбіжності:

1) відповідно до пп.в) п.2 ч.10 сг. 58 Митного кодексу України (далі - МКУ) при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті додається така складова митної вартості, як вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням. Проте, у наданих до митного оформлення документах відсутні дані щодо даної складової митної вартості товару, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самого товару;

2) в копії митної декларації країни відправлення зазначено номер рахунку-фактури (інвойсу) відмінний від того, який був наданий до митного оформлення.

З огляду на вищевказані розбіжності, відсутність усіх відомостей, які підтверджують складові митної вартості товару, декларанту, відповідно до ч. 3 ст. 53 Митного кодексу України, було запропоновано надати (за наявності) протягом 10 календарних днів додаткові документи, а саме:

виписку з бухгалтерської документації;

висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями;

каталоги, специфікації фірми - виробника товару. Також декларанту було запропоновано надати за власним бажанням додаткові, наявні у нього, інші документи, для підтвердження митної вартості товарів.

Листом від 02 жовтня 2020 року №02/10-1 ТОВ КОМПАНІЯ РІВЬЕРА у відповідь на повідомлення митного органу (№28628 від 02.10.2020 щодо оформлення ВМД № UA500500/2020/508528 від 02 жовтня 2020 року) з приводу зауважень до поданих для митного оформлення товаросупровідних документів, надано додаткові документи та письмові пояснення до кожного пункту зауважень (а.с. 47, 156).

У відповідь на запит щодо надання додаткових документів ТОВ КОМПАНІЯ РІВЬЕРА подано лист калькуляцію б/н від 28.09.2020, лист №02/10-1 від 02.10.2020, висновок експерта №20-07/10-2020 від 02.10.2020.

Зміст наданих пояснень:

1. Щодо складової митної вартості (вартість упаковки), декларант пояснив, що інформація, що зазначена у листі калькуляції б/н від 28.09.2020 підтверджує складові, що були включені до митної вартості товару. Також із поданою декларацією було надано висновок експерта №20-07/10-2020 від 02.10.2020 р.

2. Щодо розбіжностей у номері інвойса у копії митної декларації, декларант пояснив, що Постачальником було здійснено технічну помилку у номері інвойсу, зазначеного в копії митної декларації. Декларант вважав, що технічна помилка у номері контракту не може бути підставою для відмовлення у митному оформлені.

Також декларант пояснив, що виписку з бухгалтерської документації надати не може, оскільки за умовами контракту оплата постачальнику здійснюється протягом 14 днів з моменту закінчення митного оформлення Товару Покупцем, що, підтверджується ВМД. Висновок про вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями був надісланий. Каталоги, специфікації фірми - виробника товару з перекладом на українську мову надати не можемо через відсутність даних документів.

У зв`язку із ненаданням позивачем усіх документів згідно із запропонованим переліком та наявністю розбіжностей, відповідач розпочав консультації з декларантом для вибору методу визначення митної вартості.

За результатами зазначених консультацій, декларанту відмовлено у митному оформленні товарів за заявленою декларантом митною вартістю згідно п. 2 ч. 6 ст. 54 Митного кодексу України, про що складено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA500500/2020/50083 від 02 жовтня 2020 року.

02 жовтня 2020 року відповідачем прийнято Рішення про коригування митної вартості товарів № UA500500/2020/500049/2, відповідно до якого підставами прийняття вказаного рішення зазначено вищенаведені обставини стосовно розбіжностей у поданих документах та відсутністю усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів.

Зокрема, у рішенні про коригування щодо додатково наданих декларантом документів зауважено:

надана калькуляція виробника товару складена не для необмеженого кола заінтересованих покупців та орієнтована безпосередньо на ТОВ "КОМПАНІЯ РІВЬЕРА", отже не може розглядатися як документ для підтвердження заявленої митної вартості;

висновки спеціалізованих експертних організацій носять виключно інформаційний характер і не можуть бути визначальними при здійснені контролю за правильністю визначення митної вартості товарів.

вказані вище розбіжності усунені не були, а декларантом не подані всі документи згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 МКУ;

декларантом не було за власним бажанням надано додаткові, наявні у нього, інші документи, які б переконливо спростували (пояснили) розбіжності у наданих документах, а також не було надано всі витребувані митним органом документи, зокрема: каталоги, специфікації фірми - виробника товару та виписку з бухгалтерської документації.

Також відповідачем зазначено, що заявлена митна вартість товарів є нижчою за рівень митної вартості аналогічних товарів, митне оформлення яких уже здійснено в Україні в час, максимально наближений до часу експорту товарів, заявлених до митного оформлення

Рішенням Одеської митниці Держмитслужби № UA500500/2020/500049/2 від 02 жовтня 2020 року митну вартість, заявленого до митного оформлення товару, було скориговано та обрано резервний метод визначення митної вартості товару.

Щодо послідовності обрання методу визначення митної вартості товарів, в рішенні зазначено, що митним органом з метою забезпечення повноти оподаткування було проведено аналіз баз даних ПІК АСМО Інспектор ЄАІС Держмитслужби. В митному органі відсутня інформація щодо вартості операцій з ідентичними та подібними (аналогічними) товарами, тому відповідно до статей 59, 60 МКУ неможливо застосувати методи за ціною договору щодо ідентичних та подібних (аналогічних) товарів. Відповідно до статей 62, 63 МКУ методи визначення митної вартості на основі віднімання та додавання вартості не можуть бути використані, оскільки в митному органі відсутня інформація щодо обчисленої вартості, наданої виробником товарів. Відповідно до п.1 статті 64 МКУ у разі, якщо митну вартість товарів не можна визначити шляхом послідовного використання методів, зазначених у ст. 58-63 МКУ, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GATT) - за резервним методом. За результатом проведеної консультації між митним органом та декларантом було обрано метод визначення митної вартості - другорядний: резервний.

Митним органом з метою забезпечення повноти оподаткування було проведено аналіз баз даних ПІК АСМО Інспектор ЄАІС Держмитслужби та встановлено, що по товару №1 рівень митної вартості товарів, митне оформлення яких вже здійснено, є більшим, а саме 1,00 долар США за 1кг нетто (МД від 01.10.2020 №UA500500/2020/508372, UА500100/2020/12713 від 15.09.2020), ніж заявлено декларантом - 0,90 долара США за 1кг нетто.

Однак, позивач не погоджується із таким коригуванням митної вартості товару, яке, на його думку, призвело до безпідставної надмірної сплати ним митних платежів, з огляду на що звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Натомість, відповідач вважає обґрунтованим здійснене ним коригуванням митної вартості товару та обрання резервного методу визначення митної вартості, внаслідок розбіжностей у документах, поданих для підтвердження заявленої митної вартості товару, та неможливості застосування основного методу визначення митної вартості товару (за ціною договору).

Вирішуючи спірні правовідносини в межах заявлених позовних вимог, надаючи юридичну кваліфікацію встановленим обставинам справи, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 49 Митного кодексу України (далі - Митний кодекс, МК України), митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 51 МК України, митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.

За приписами ч. 1 ст. 52 Митного кодексу України, заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 53 МК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Таким чином, митна вартість товарів має підтверджуватись вищезазначеними та можуть підтверджуватись іншими документами, з яких вбачається ціна товару, фактично сплачена або, яка підлягає сплаті за ці товари.

Статтею 54 МК України встановлено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості (ч. 1).

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу (ч. 2).

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу (ч. 3).

При цьому, згідно вимог ч. 3 ст. 53 Митного кодексу України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи.

Як вбачається з матеріалів справи, під час здійснення митного контролю, відповідач поставив під сумнів правильність визначення позивачем митної вартості товару за основним методом ціною договору (контракту) - Зовнішньоекономічний договір (контракт) №07/20 від 21 вересня 2020 року.

Судом встановлено, що підставою для висновків митного органу про недоведеність заявленої митної вартості товарів стали розбіжності у поданих документах.

З огляду на вищезазначені розбіжності, декларанту внесено вимогу щодо надання протягом 10 календарних днів додаткових документів, згідно ч. 3 ст. 53 Митного кодексу України. Натомість декларант вважав, що поданих ним документів достатньо для підтвердження митної вартості товару за основним методом ціною договору.

Проаналізувавши обґрунтованість сумнівів відповідача, відносно прийнятності заявленої декларантом ціни товару, суд вважає необхідним звернути увагу на наступне.

Як вже було зазначено, 21 вересня 2020 року між товариством з обмеженою відповідальністю «КОМПАНІЯ РІВЬЕРА» (Покупець) та компанією фірма «DOGAN CAN TARIM ITHALAT INCARAT» (Туреччина) (Постачальник) укладено зовнішньоекономічний договір (контракт) №07/20 поставки товару, відповідно до якого Постачальник зобов`язується поставити, а Покупець прийняти та оплатити товар, зазначений у Замовленні Покупця та у виставлених на їх підставі Інвойсах, що є невід`ємною частиною цього Контракту, в порядку та на умовах, обумовлених у Контракті. Поставка товару здійснюється партіями. Кількість кожної партії визначається в Замовленнях, наданих Покупцем на кожну партію. Загальна кількість постановленого товару складається з кількості, зазначеної в інвойсі по кожній партії товару.

Згідно з п. 3 «Умови платежу» Контракту на поставку №07/20 від 21 вересня 2020 року, оплата за товар здійснюється на наступних умовах: протягом 14 днів з моменту закінчення митного оформлення Товару Покупцем, що підтверджується ВМД. Плата здійснюється на підставі інвойсу, відправленого Покупцеві Постачальником, шляхом перерахування коштів на банківські реквізити Постачальника, зазначені в інвойсі.

Умови поставки за договором викладені Сторонами у відповідності до вимог Міжнародних правил щодо тлумачення термінів Інкотермс (а.с. 37-45, 154-152).

Таким чином, оскільки за умовами Контракту передбачена післяплата та інвойс позивачем не був сплачений на момент подачі митної декларації, висновки відповідача щодо обов`язковості подання банківських документів є передчасними.

У свою чергу, суд зазначає, що умови оплати за товар не впливають на митну вартість такого товару з огляду на те, що фактична оплата за поставлений товар, як і спосіб здійснення такої оплати (готівковий, безготівковий) так і часові рамки оплати (передоплата, післяплата, відстрочка) ніяким чином не впливає на ціну (розмір оплати) товару, що передбачена контрактом (з урахування додаткових платежів, якщо такі передбачені чи здійснені).

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 17 квітня 2018 року по справі №815/329/17.

Стаття 53 Митного кодексу України визначає, які документи подаються декларантом для підтвердження заявленої митної вартості.

За приписами ч. 2 указаної статті документами, які підтверджують митну вартість товарів, у т.ч. є: 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару.

Тобто, за змістом статті 53 МК України банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару, повинні надаватися у випадку, якщо товар оплачено.

Зміст цієї норми вказує на те, що митне оформлення товару повинне бути здійснене, як у випадку, коли оплата за договором здійснена, так і у випадку, коли оплата за товар відповідно до умов договору здійснюється в іншому порядку, не виключаючи порушення встановлених строків. При цьому несвоєчасність оплати партії товару не вказує на розбіжність даних, які містяться у наданих для митного оформлення документах, а лише вказує на порушення умов господарського договору.

З огляду на вищенаведене суд дійшов висновку, що посилання митного органу на те, що до митного оформлення не надано виписку з бухгалтерської документації, як на розбіжність, яка впливає на підтвердження заявленої позивачем митної вартості товару, та виключає можливість застосування основного методу визначення митної вартості товару (за ціною договору), є необґрунтованими та безпідставними.

Щодо зауваження відповідача про відсутність інформації щодо включення/не включення до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, вартості упаковки або пакувальних матеріалів, судом встановлено наступне.

З приводу зазначеного порушення декларант листом від 02 жовтня 2020 року №02/10-1 надіслав до митного органу калькуляцію ціни товару та висновок експерта №20-07/10-2020 від 02.10.2020 щодо визначення рівня ринкової вартості вантажу (а.с. 135-136).

У свою чергу суд стосовно вказаного зауваження звертає увагу на наступні обставини справи та норми митного законодавства України.

Так, відповідно до пп. в п. 1 ч. 10 ст. 58 Митного кодексу України, при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, витрати, понесені покупцем вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням.

Відповідно до Класифікатора особливостей переміщення товарів через митний кордон України, у разі поставки товару у зворотній тарі у графі 37. Процедура митної декларації має бути зазначено ZZ32, в той час як у вказаній графі митної декларації № UA500500/2020/508528 від 02.10.2020, поданої позивачем, зазначено ZZ00 (тара не зворотна та її вартість входить у ціну товару), що свідчить про відсутність особливостей переміщення товару, визначених цим Класифікатором.

Судом встановлено, що питання упаковки та маркування товару врегульовані пунктом 7 Контракту № 07/20 від 21 вересня 2020 року.

Зокрема, за умовами цього пункту товар постачається Покупцеві в тарі Постачальника, призначеної для транспортування свіжих цитрусових, фруктів і овочів, яка включається у вартість Товару та поверненню, компенсації не підлягає (пп. 7.1).

Обов`язок упаковки і маркування Товару покладений на Постачальника. Витрати на пакування та маркування товару покладаються на Постачальника. Ці витрати закладаються самостійно Постачальником у вартість додатковому відшкодуванню з боку Покупця не підлягають (пп. 7.2).

На виконання умов зазначеного контракту підприємство-нерезидент відправник фірма «DOGAN CAN TARIM ITHALAT INCARAT» (Туреччина) поставило Позивачу партію товару: виноград свіжий у пластикових ящиках 1250 шт., на 14 деревинних піддонах, врожай 2020. Країни виробництва Туреччина. Виробник «DOGAN CAN TARIM ITHALAT INCARAT», торгівельна марка - «DOGAN CAN». Місць 14 8А/1 дерев`яні піддони, ящики решітчасті, багатошарові.

Отже, умовами зовнішньоекономічного контракту та фактичними обставинами справи підтверджуються, що товар надійшов позивачу у безповоротній упаковці та її вартість входить у ціну товару.

У наданій до митного оформлення експортній декларації також відсутні відомості щодо зворотної тари, що підтверджується печаткою митниці нерезидента на цьому документі.

Суд зазначає, що вказані товаросупровідні документи (ВМД № UA500500/2020/508528 від 02.10.2020, зовнішньоекономічний контракт №07/20 від 21 вересня 2020 року, інвойс, експортна декларація країни відправлення, висновок експерта та ін.) були надані відповідачу, відтак останній мав можливість встановити вищевказані обставини щодо включення до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товар, вартості упаковки або пакувальних матеріалів.

За таких обставин, при постачанні спірного товару вартість тари та пакування включена до ціни товару, яка вказана в інвойсі і тому, при визначенні складових митної вартості товару, не повинна була додаватись окремо.

Відтак, вказані зауваження відповідача спростовуються матеріалами справи.

Що стосується наступного зауваження митного органу стосовно того, що в копії митної декларації країни відправлення зазначено номер рахунку-фактури (інвойсу) відмінний від того, який був наданий до митного оформлення, судом встановлено наступне.

З приводу зазначеного порушення декларант у своїх поясненнях до митного органу від 02.10.2020 року, а також позивач у позові пояснювали, що при оформлені Постачальником було здійснено технічну помилку у номері інвойсу, зазначеного в копії митної декларації країни відправлення. Декларант вважав, що технічна помилка не може бути підставою для відмовлення у митному оформлені.

З матеріалів справи судом встановлено, що позивачем до митного оформлення було подано Рахунок-фактура (Інвойс) (Commercial invoice) № DOG039 від 28.09.2020 (а.с. 19).

Як вбачається з інвойсу, він складений на поставку, зокрема винограду на суму 8900, 00 USD за поставку 12400 кг (маса нетто), 11700 кг маса брутто.

Вказаний товаросупровідний документ містить інформацію, яка відповідає іншим документам, складеним щодо поставки на користь ТОВ «КОМПАНІЯ РІВЬЕРА» товару на підставі зовнішньоекономічного контракту №07/20 від 21 вересня 2020 року, зокрема його номер, ціна товару повністю співпадає із відповідними відомостями про номер інвойса та ціну товару в інших товаросупровідних документах.

Суд також зазначає, що наявність технічної помилки у документі та зміст помилково зазначеної інформації митний орган може встановити за допомогою решти інформації, що міститься у цьому ж документі, або інформації з інших документів, пов`язаних із цим документом. Наявність технічної помилки у документі не є підставою для висновку про недостовірність усієї інформації, що у ньому міститься.

Отже, відповідач мав змогу пересвідчитись в обґрунтованості зазначених розбіжностей щодо номеру інвойсу наданого до митного оформлення та зазначеного у митній декларації країни відправлення.

Що стосується зауважень, наданих відповідачем у рішенні про коригування стосовно додатково наданих декларантом документів, а саме: калькуляція ціни виробника товару складена не для необмеженого кола заінтересованих покупців та орієнтована безпосередньо на ТОВ "КОМПАНІЯ РІВЬЕРА", отже не може розглядатися як документ для підтвердження заявленої митної вартості, суд зазначає, що, по-перше, міжнародним законодавством не визначені вимоги до форми прайс-листа (а.с. 30).

По-друге, не можна однозначно трактувати, що наданий Постачальником прайс-лист був складений виключно для Позивача. Зі змісту прайс-листу від 28.09.2020 лише вбачається, що він був направлений на ім`я Позивача, водночас жодний факт не свідчить на користь того, що цей прайс-лист відрізняється від всіх інших, які надаються Постачальником на ім`я інших покупців.

Щодо посилання відповідача на те, що висновки спеціалізованих експертних організацій носять виключно інформаційний характер і не можуть бути визначальними при здійснені контролю за правильністю визначення митної вартості товарів.

Стаття 53 Митного кодексу України визначає, які документи подаються декларантом для підтвердження заявленої митної вартості.

Частина друга цієї статті визначає перелік обов`язкових документів, які надаються на підтвердження митної вартості товарів.

Натомість, частина третя передбачає, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи, зокрема: 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Тобто, висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, є додатковими документами, які надаються на вимогу митного органу при виявлення розбіжностей.

Суд зазначає, що відповідач під час митного оформлення запропонував позивачу додатково надати висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями.

Позивач надав копію Висновку експерта ТОВ «Одеський аукціонний центр» №20-07/10-2020 від 02.10.2020 року щодо визначення рівня ринкової вартості товару на умовах поставки СРТ-Одеса, згідно якого товар «виноград свіжий у пластикових ящиках 1250 шт., на 14 деревинних піддонах, врожай 2020. Виробник «DOGAN CAN TARIM ITHALAT INCARAT», торгівельна марка - «DOGAN CAN», Країни походження Туреччина» має ринкову вартість 0,80-0,90 доларів США за кг (нетто) (а.с. 26-29).

Однак, у рішенні про коригування відповідач у якості зауважень до поданих позивачем додатково документів зазначив, що висновки спеціалізованих експертних організацій носять виключно інформаційний характер і не можуть бути визначальними при здійснені контролю за правильністю визначення митної вартості товарів.

Тобто, відповідач спочатку витребував у позивача висновок про якісні та вартісні характеристики товарів, а потім сам же і спростував необхідність цього документу.

З огляду на вищевикладене, суд критично оцінює зауваження відповідача щодо додатково наданих декларантом документів, а саме: калькуляція ціни виробника товару складена не для необмеженого кола заінтересованих покупців та орієнтована безпосередньо на ТОВ "КОМПАНІЯ РІВЬЕРА"; висновки спеціалізованих експертних організацій носять виключно інформаційний характер і не можуть бути визначальними при здійснені контролю за правильністю визначення митної вартості товарів.

Суд зазначає, що вказані зауваження не можуть бути підставою для відхилення заявленої позивачем митної вартості за ціною договору.

Водночас каталоги, специфікації виробника товару з перекладом на українську мову не надані через їх відсутність у володінні Позивача і Брокерської компанії з причин ненадання цих документів Постачальником.

Відповідно до п. 6 ч. 3 ст. 53 Митного кодексу України, каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару надаються на письмову вимогу митного органу у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Отже, вказані документи не входять до переліку основних документів, які підтверджують митну вартість товарів.

При цьому, суд зазначає, що у даному випадку при спростуванні обставинами справи та матеріалами справи висловлених відповідачем розбіжностей, не надання позивачем каталогів, специфікацій виробника товару з перекладом на українську мову не може бути самостійною підставою для відхилення заявленої позивачем митної вартості за ціною договору.

Таким чином, суд вважає, що зауваження, викладені Відповідачем у рішенні про коригування митної вартості товарів № UA500500/2020/500049/2 від 02 жовтня 2020 року, не можна віднести до таких, які можуть слугувати підставою для відмови у визначенні митної вартості товарів за ціною договору (контракту), адже вказані обставини не впливають на формування митної вартості товару та спростовуються матеріалами справи.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що висловлені відповідачем зауваження щодо розбіжностей у документах, поданих для митного оформлення придбаного позивачем товару на підставі зовнішньоекономічного контракту № 07/20 від 21 вересня 2020 року та інвойсу № DOG039 від 28 вересня 2020 року, не спростовують визначення митної вартості за першим методом - ціною контракту.

Відповідно до чч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Вирішуючи спір, суд враховує, що сумніви у достовірності поданих декларантом відомостей можуть бути зумовлені неповнотою, розбіжностями у поданих документах для підтвердження заявленої митної вартості товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено тощо.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

При цьому, витребувати необхідно лише ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 Митного кодексу України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Відповідно до положень чч. 6-7 ст. 54 МК України, орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

У разі якщо під час проведення митного контролю орган доходів і зборів не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.

Частинами 1, 2 статті 55 Кодексу визначено, що рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Разом із цим, за правилами цієї статті, прийняте митним органом рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити, зокрема, обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом.

У разі відмови у прийнятті митної декларації посадовою особою органу доходів і зборів заповнюється картка відмови у прийнятті митної декларації за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику. Один примірник зазначеної картки невідкладно вручається (надсилається) декларанту або уповноваженій ним особі (частина 12 статті 264 МК України).

Отже митний орган при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості зобов`язаний перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись в достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у статті 58 МК України (у разі визначення декларантом митної вартості імпортованого товару за першим методом).

Методи визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, встановлені в ст. 57 Митного кодексу.

Відповідно до ч. 1 вказаної статті, визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

При цьому частинами 2, 3, 6 статті 57 передбачено, що основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Відповідно до ч. 4 ст. 57 МК України застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

На підтвердження заявлених відомостей про митну вартість товару позивач надав до митного органу, окрім митної декларації: Рахунок-фактура (Інвойс) (Commercial invoice) № DOG039 від 28.09.2020; Автотранспортна накладна (Road consignment note) б/н від 28.09.2020; Фітосанітарний сертифікат (Phytosanitarv certificate) № ЕС/TR А 3896380 від 28.09.2020; Сертифікат про походження товару форми А (Certificate of origin form A (GSP) №D0246338 від 28.09.2020; Книжка МДП (TIR carnet) №XQ.83715279 від 28.09.2020; Зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу, стороною якого є виробник товарів, що декларуються, та подання якого для митного оформлення №07/20 від 21.09.2020; Договір про надання послуг митного брокера №24/08-20 від 24.08.2020; Інформація про позитивні результати державних видів контролю при застосуванні Порядку інформаційного обміну між органами доходів і зборів, ін. № 60283996; Копія митної декларації країни відправлення №20353300ЕХ007954 від 28.09.2020.

Надання позивачем усіх вищевказаних документів до митного оформлення, заявленого за митною декларацією № UA500500/2020/508528 від 02 жовтня 2020 року товару, не заперечується сторонами та підтверджується карткою відмови №UA500500/2020/50083 від 02 жовтня 2020 року (а.13-14, 161).

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що позивач надав усі наявні та достатні документи, передбачені Митним кодексом України, необхідні для визначення митної вартості, та які містять повну інформацію про митну вартість та її складові. Натомість контролюючий орган не довів належними, достатніми та беззаперечними доказами, що надані декларантом документи в своїй сукупності не підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за ці товари та не дають можливість здійснити митне оформлене товару за визначеним декларантом основним методом - за ціною договору, як не довів і правових підстав для застосування резервного методу.

Формально нижчий рівень митної вартості імпортованого позивачем товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення, не може розцінюватися як заниження позивачем митної вартості, не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару і не може бути достатньою підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за основним методом визначення його митної вартості.

Спрацювання системи управління ризиками не може бути самостійною підставою для коригування митної вартості товару, з огляду на те, що спрацювання системи є лише рекомендацією посадовій особі органу доходів і зборів більш детально проаналізувати умови зовнішньоекономічної операції, та не може бути безумовною підставою для відмови в оформленні товару за самостійно заявленою декларантом митною вартістю товарів.

У своїх сталих правових позиціях Верховний Суд з приводу спірних правовідносин наголошує, що розбіжність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару та рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, може бути лише підставою для сумніву у правильності визначення митної вартості, проте не є достатньою підставою для висновку про недостовірність даних щодо заявленої декларантом митної вартості та, як наслідок, коригування митної вартості за другорядними методами, як помилково вважає митний орган.

У постанові від 30.04.2020 року по справі №820/231/16 Верховний Суд вказує, що отримана з Центральної бази даних ЄАІС ДМСУ інформація про вантажну митну декларацію, на яку митний орган посилається при коригуванні митної вартості, не є достатнім доказом ціни, за яку відповідну партію товару було дійсно імпортовано до України, оскільки при здійсненні контролю за коригуванням митної вартості, проведеним митним органом за другорядним методом, митний орган повинен довести, що: відповідний товар за певною митною вартістю був дійсно ввезений до України; що митна вартість за відповідною вантажною митною декларацією не була відкоригована; що рішення про коригування (якщо воно приймалося) не було оскаржене до суду та скасоване судом, тощо.

Однак, таких доказів не міститься в матеріалах даної справи.

Проте саме на підставі наявної інформації баз даних АСМО та ЄАІС Митним органом встановлено, що рівень митної вартості товарів, митне оформлення яких вже здійснено, є більшим, а саме 1,00 долар США за кг ваги нетто (МД від 01.10.2020 №UA500500/2020/508372, UА500100/2020/12713 від 15.09.2020), ніж заявлено декларантом - 0,90 долара США за 1кг нетто.

Відповідачем не доведено наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення позивачем митної вартості товарів за першим методом, так як усі необхідні документи на підтвердження заявленої митної вартості товарів надано. Зазначене, в свою чергу, свідчить про відсутність підстав для коригування митної вартості імпортованого Товариством товару.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Отже, судом встановлено, що спірне рішення про коригування митної вартості товарів № UA500500/2020/500049/2 від 02 жовтня 2020 року прийняте відповідачем необґрунтовано, тобто без урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що Одеською митницею безпідставно здійснено коригування, заявленої декларантом митної вартості товару та прийнято картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA500500/2020/50083 від 02 жовтня 2020 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з ч. 1 ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

З огляду на зазначене, оцінивши докази, які є у справі, проаналізувавши положення законодавства, яким врегульовані спірні правовідносини, суд вважає необхідним задовольнити адміністративний позов та скасувати спірні рішення про коригування митної вартості товарів № UA500500/2020/500049/2 від 02 жовтня 2020 року та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA500500/2020/50083 від 02 жовтня 2020 року.

Розподіл судових витрат

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, оскільки адміністративний позов задоволено, у відповідності до приписів ст. 139 КАС України, розподіл судових витрат здійснюється на користь позивача, оскільки судом не встановлено обставин, передбачених ч. 8 ст. 139 КАС України, щодо зловживання позивачем процесуальними правами або виникнення спору внаслідок неправильних дій позивача.

На підставі викладеного, вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, згідно ст.139 КАС України, суд присуджує позивачу здійснені ним документально підтверджені судові витрати, які складаються із судового збору у розмірі 4204, 00 грн. за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст.ст. 2, 5-9, 72, 74, 76-77, 90, 139, 194, 205, 243-246, 250, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України,

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю «КОМПАНІЯ РІВЬЕРА» до Одеської митниці Держмитслужби про визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості товарів та картки відмови - задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Одеської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товарів № UA500500/2020/500049/2 від 02 жовтня 2020 року.

Визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA500500/2020/50083 від 02 жовтня 2020 року Одеської митниці Держмитслужби.

Стягнути з Одеської митниці Держмитслужби (; 65078, м.Одеса, вул. Івана та Юрія Лип, 21-а) за рахунок бюджетних асигнувань на користь товариства з обмеженою відповідальністю «КОМПАНІЯ РІВЬЕРА» (; 74800, Херсонська область, м. Каховка, вул. Олеся Гончара, 2А, каб. 3) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 4204, 00 грн. (чотири тисячі двісті чотири гривні 00 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Позивач товариство з обмеженою відповідальністю «КОМПАНІЯ РІВЬЕРА» (; 74800, Херсонська область, м. Каховка, вул. Олеся Гончара, 2А, каб. 3).

Відповідач Одеська митниця Держмитслужби (; 65078, м. Одеса, вул. Івана та Юрія Лип, 21-а).

Суддя О.В. Глуханчук