Справа № 120/265/21-а
Суддя: Альчук Максим Петрович
Дата ухвалення: 2021-04-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

05 квітня 2021 р. Справа № 120/265/21-а

Суддя Вінницького окружного адміністративного суду Альчук М.П., розглянувши адміністративну справу в порядку письмового провадження справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Вінпродтрейд" до відділу освіти Літинської районної державної адміністрації про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Вінпродтрейд" звернулось до суду з адміністративним позовом до відділу освіти Літинської районної державної адміністрації про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії.

Обґрунтовуючи позовні вимоги представник позивача зазначив, що позивачем надіслано до відповідача запит про надання інформації № 762 від 06.07.2020 року. У відповіді від 14.07.2020 року управлінням зазначено неповну інформацію, без належно оформленої відмови у задоволенні решти інформації на запит.

Також за результатами розгляду справи позивач просить вирішити питання про відшкодування йому витрат на сплату судового збору в розмірі 2270 грн та витрат на оплату професійної правничої допомоги в розмірі 3000 грн за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Ухвалою суду від 03.02.2021 року розгляд справи вирішено здійснювати в порядку письмового провадження. Цією ж ухвалою встановлено відповідачу строк для надання відзиву на адміністративний позов.

У встановлений судом строк відповідач відзив на позовну заяву не надав. Копію ухвали від 03.02.2021 року отримав 09.02.2021 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Так, ч. 4 ст. 159 КАС України визначено, що подання заяв по суті справи є правом учасників справи.

Водночас, неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, судом встановлено наступне.

06.07.2020 року товариство з обмеженою відповідальністю "Вінпродтрейд" звернулось до відділу освіти Літинської районної державної адміністрації, як розпорядника інформації, в порядку Закону України "Про доступ до публічної інформації", із запитом № 762 про надання інформації, у якому просили надати інформацію у якій вказати:

1. Зареєструвати та розглянути даний запит.

2. Надати інформацію про дату отримання (надходження) та реєстрації даного запиту.

3. Надати копію договору та додатки, специфікації до цього договору.

3.1. Коли, ким і на підставі яких законодавчих актів прийнято рішення про укладення даного договору, вказати ПІБ, посадової (службової) особи (осіб), дату прийняття рішення, статтю, назву, номер закону та/або нормативно-правового акту на підставі якого прийнято вищезгадане рішення та надати його копію.

4. Надати інформацію про використання бюджетних коштів, а саме:

4.1. Яку кількість оброблених фруктів та овочів було закуплено відділом освіти Літинської районної державної адміністрації на підставі договору №02/21 від 04.03.2020 року?

4.2. Надати копії всіх прибуткових накладних на вищевказаний товар, що постачався протягом всього терміну виконання даного договору та копії всіх платіжних доручень і (або) іншого документу, що підтверджують оплату товару по цьому договору.

4.3. Які саме оброблені фрукти та овочі (вказати найменування кожного виду) було закуплено та за якою ціною (вказати ціну 1 од/кг) згідно укладеного договору від 04.03.2020 року № 02/21 із ФОП ОСОБА_1 .?

4.4. Чи мінялася протягом терміну виконання договору ціна закупівлі оброблених овочів та фруктів (вказати найменування кожного виду та змінену ціну 1 од/кг)?

4.5. У разі зміни ціни вказати на якій підставі та згідно яких підтверджуючих документів, наданих ФОП ОСОБА_1 було змінено ціну, надати копії цих документів.

4.6. Вказати змінену ціну та яку кількість овочів та фруктів (вказати найменування кожного виду) було закуплено по змінених цінах, якщо ціну було змінено.

4.7. Яка сума бюджетних коштів була використана на закупівлю овочів та фруктів (вказати найменування кожного виду) по вищевказаному договору?

5. В які навчальні заклади замовника та в якій кількості було поставлено дану продукцію, надати копії накладних та/або іншого документу, що це підтверджує.

6. Надати інформацію, яку кількість дітей відвідувало навчальні заклади відділу освіти Літинської районної державної адміністрації в період з 13.03.2020 по теперішній час (вказати назву, місце знаходження, ПІБ керівника навчального закладу та кількість учнів, які відвідували навчальний заклад із зазначенням вікової категорії та вказати ПІБ, посаду особи (осіб), яка здійснювала приймання цих продуктів в цих навчальних закладах під час виконання цього договору).

7. Надати інформацію, у якій вказати, яким суб`єктом господарювання було виготовлено дану продукцію (із зазначенням назви виробника та його юридичної адреси).

8. Надати копії посвідчень про якість, декларацій виробника і (або) інших документів, які посвідчують якість продукції, що пропонувалася і (або) постачалася ФОП ОСОБА_1 протягом всього терміну виконання даного договору.

9. Надати копію плану закупівель відділу освіти Літинської районної державної адміністрації на 2020 рік з усіма додатками.

Також просив надати відповідь на вказаний запит, надати запитувану інформацію та надати копії запиту даних документів у встановлений законодавством термін, шляхом надсилання поштового листа на адресу ТОВ "Вінпродтрейд": вул. Волошкова, 51-А, м. Вінниця, 21034 та на електронну адресу ТОВ "Вінпродтрейд" (у pdf. форматі): .

Листом від 14.07.2020 № 148-запит відповідач надав позивачу відповідь, яку останній вважає неточною та неповною інформацією на запит, що стало підставою для звернення до суду з цим позовом.

Разом із тим, на думку позивача, ненадання відповідачем повної відповіді на запит суперечить вимогам Закону України "Про доступ до публічної інформації".

Наведені вище обставини слугували підставою для звернення до суду з даним адміністративним позовом.

Визначаючись щодо заявлених позовних вимог, суд виходив із такого.

Згідно із статтею 34 Конституції України, кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір.

Відповідно до статті 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Статтею 1 Закону України "Про інформацію" від 02.10.1996 № 2657-XII (далі - Закон № 2657-XII) передбачено, що інформація - це будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді.

Відповідно до статті 5 Закону № 2657-XII кожен має право на вільне одержання, використання, поширення, зберігання та захист інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів.

Реалізація права на інформацію не повинна порушувати громадські, політичні, економічні, соціальні, духовні, екологічні та інші права, свободи і законні інтереси інших громадян, права та інтереси юридичних осіб.

У свою чергу, порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації та інформації, що становить суспільний інтерес, визначено Законом України "Про доступ до публічної інформації" від 13.01.2011 № 2939-VI (далі - Закон № 2939-VI).

При цьому суд враховує, що інформаційний запит позивача був ним поданий та розглянутий відповідачем саме в порядку, визначеному цим Законом, а тому суд надає оцінку спірним правовідносинам, що склались між сторонами у зв`язку з поданням та розглядом такого запиту саме з урахуванням вимог Закону № 2939-VI.

Так, відповідно до статті 1 Закону № 2657-XII публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.

Статтею 3 Закону № 2939-VI визначені гарантії забезпечення права на публічну інформацію, зокрема: обов`язок розпорядників інформації надавати інформацію, крім випадків, передбачених законом, визначення розпорядником інформації спеціальних структурних підрозділів або посадових осіб, які організовують у встановленому порядку доступ до публічної інформації, якою він володіє, максимальне спрощення процедури подання запиту та отримання інформації.

Відповідно до статті 5 Закону № 2939-VI одним із способів доступу до інформації є надання такої за запитами на інформацію.

Згідно із статтею 12 Закону № 2939-VI суб`єктами відносин у сфері доступу до публічної інформації є: 1) запитувачі інформації - фізичні, юридичні особи, об`єднання громадян без статусу юридичної особи, крім суб`єктів владних повноважень; 2) розпорядники інформації - суб`єкти, визначені у статті 13 цього Закону; 3) структурний підрозділ або відповідальна особа з питань запитів на інформацію розпорядників інформації.

Відповідно до ст. 13 Закону № 2657-XII розпорядниками інформації є суб`єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб`єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов`язковими для виконання; юридичні особи, що фінансуються з державного, місцевих бюджетів, бюджету Автономної Республіки Крим, - стосовно інформації щодо використання бюджетних коштів; особи, якщо вони виконують делеговані повноваження суб`єктів владних повноважень згідно із законом чи договором, включаючи надання освітніх, оздоровчих, соціальних або інших державних послуг, - стосовно інформації, пов`язаної з виконанням їхніх обов`язків; суб`єкти господарювання, які займають домінуюче становище на ринку або наділені спеціальними чи виключними правами, або є природними монополіями, - стосовно інформації щодо умов постачання товарів, послуг та цін на них.

Враховуючи вищенаведене, суд доходить висновку, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень беззаперечно, відноситься до розпорядників публічної інформації в розумінні положень п. 1 ч. 1 ст. 13 Закону від 13.01.2011 № 2939-VI.

Крім того, відповідач не оспорює свій статус розпорядника публічної інформації, як і того, що запитувана позивачем інформація за своїм правовим режимом відноситься до категорії публічної інформації володільцем якої є Відділ освіти.

Пунктом 6 ч. 1 ст. 14 Закону № 2657-XII передбачено, що розпорядники інформації зобов`язані надавати та оприлюднювати достовірну, точну та повну інформацію, а також у разі потреби перевіряти правильність та об`єктивність наданої інформації і оновлювати оприлюднену інформацію.

Розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту. У разі якщо запит стосується надання великого обсягу інформації або потребує пошуку інформації серед значної кількості даних, розпорядник інформації може продовжити строк розгляду запиту до 20 робочих днів з обґрунтуванням такого продовження. Про продовження строку розпорядник інформації повідомляє запитувача в письмовій формі не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту. (ч.ч. 1 та 4 ст. 20 зазначеного Закону).

Відтак, праву позивача звертатись із інформаційними запитами та отримати інформацію кореспондує обов`язок відповідача який володіє статусом розпорядника публічної інформації надати достовірну, точну та повну інформацію у встановлені Законом строки.

Приписами статті 21 Закону № 2657-XII встановлено, що інформація на запит надається безкоштовно. У разі якщо задоволення запиту на інформацію передбачає виготовлення копій документів обсягом більш як 10 сторінок, запитувач зобов`язаний відшкодувати фактичні витрати на копіювання та друк. Розмір фактичних витрат визначається відповідним розпорядником на копіювання та друк в межах граничних норм, встановлених Кабінетом Міністрів України. У разі якщо розпорядник інформації не встановив розміру плати за копіювання або друк, інформація надається безкоштовно. При наданні особі інформації про себе та інформації, що становить суспільний інтерес, плата за копіювання та друк не стягується.

Відповідно до положень статті 22 Закону № 2657-XII встановлено, що розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту в таких випадках: 1) розпорядник інформації не володіє і не зобов`язаний відповідно до його компетенції, передбаченої законодавством, володіти інформацією, щодо якої зроблено запит; 2) інформація, що запитується, належить до категорії інформації з обмеженим доступом відповідно до частини другої статті 6 цього Закону; 3) особа, яка подала запит на інформацію, не оплатила передбачені статтею 21 цього Закону фактичні витрати, пов`язані з копіюванням або друком; 4) не дотримано вимог до запиту на інформацію, передбачених частиною п`ятою статті 19 цього Закону.

У відмові в задоволенні запиту на інформацію має бути зазначено: 1) прізвище, ім`я, по батькові та посаду особи, відповідальної за розгляд запиту розпорядником інформації; 2) дату відмови; 3) мотивовану підставу відмови; 4) порядок оскарження відмови; 5) підпис (ч. 4 ст. 22 Закону № 2657-XII

Відмова в задоволенні запиту на інформацію надається в письмовій формі (ч. 5 ст. 22 Закону № 2657-XII).

З аналізу наведених норм встановлено, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний у будь-якому випадку надати відповідь на запит з дотриманням визначених законодавством України строків.

Позивач зазначає, що відповідач не надав повної інформації на запит на питання пунктів 3.1, 7 та 8.

Надаючи оцінку вказаному, суд враховує, що позивач у зазначених пунктах запиту просив надати інформацію, у якій вказати, яким суб`єктом господарювання було виготовлено дану продукцію (із зазначенням назви виробника та його юридичної адреси), надати копії посвідчень про якість, декларацій виробника і (або) інших документів, які посвідчують якість продукції, що пропонувалася і (або) постачалася ФОП ОСОБА_2 протягом всього терміну виконання даного договору.

Відповідач же у відповіді на вказані пункти запиту у 3.1 вказав лише відповідальну особу за укладання договору, без визначеня часових строків та без зазначення законодавчих актів, якими керувалися при укладанні зазначеного договору. У п. 7 зазначено, що інформація стосовно виробника продукції вказано в деклараціях виробників. П. 8 повідомлено, що декларації виробника зберігаються в місцях поставки даної продукції (закладах освіти).

З огляду на зміст сформованої відповідачем відповіді на вказані питання, суд погоджується з доводами позивача щодо надання не повної відповіді на його (позивача) запит.

Крім того, судом встановлено, що між відповідачем і продавцем продукції фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 04.03.2020 року укладено Договір № 02/21 про закупівлю товару, а саме овочів, фруктів та горіхів. Як вcтановлено зі змісту пункту 3.2 якість товару підтверджується відповідністю нормам ДСТУ та іншими документами передбаченими чинним законодавством.

Пунктом 3.3 договору, передбачено, що товар, який посвідчується, повинен мати необхідні сертифікати, або інші документи, що підтверджують якість товару.

При цьому суд враховує, що механізм організації харчування дітей у навчальних та оздоровчих закладах незалежно від їх підпорядкування, типу і форми власності визначає Порядок організації харчування дітей у навчальних та оздоровчих закладах, затверджений наказом Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства освіти і науки України від 01.06.2005 № 242/329 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 15.06.2005 за №661/10941; далі - Порядок № 242/329).

Пунктом 4 Порядку № 242/329 визначено, що відповідальними за організацію харчування дітей у навчальних та оздоровчих закладах незалежно від підпорядкування, типів і форм власності, за матеріально-технічний стан харчоблоку (їдальні, буфету), додержання вимог санітарного законодавства є засновники (власники), керівники цих закладів та організації (підприємства), що забезпечують харчування дітей.

Згідно з пунктами 14, 15 Порядку № 242/329 відповідальність за безпеку і якість продуктів харчування та продовольчої сировини, готової продукції покладається на постачальника, організацію (підприємство), що забезпечують харчування учнів, або керівника закладу, якщо працівники харчоблоку входять до штатного розпису закладу, відповідно до Закону України "Про якість та безпеку харчових продуктів та продовольчої сировини".

Продукти харчування та продовольча сировина повинні надходити до навчальних та оздоровчих закладів разом із супровідними документами, які свідчать про їх походження та якість (накладні, сертифікати відповідності, висновки санітарно - епідеміологічної експертизи тощо).

Верховний Суд у постанові від 24.12.2020 у справі № 120/3930/19-а зазначив, що Порядок № 242/329 покладає відповідальність за організацію харчування дітей у навчальних та оздоровчих закладах незалежно від підпорядкування, типів і форм власності, зокрема, на засновників (власників), керівники цих закладів.

Враховуючи, що саме Відділ освіти здійснює організацію харчування дітей у навчальних закладах за рахунок місцевого бюджету, тому цей орган повинен володіти інформацією про якість продукції та щодо суб`єктів господарювання, які здійснюють виготовлення продукції, яка закуповується.

Як вже зазначалося вище, Порядком № 242/329 передбачено, що продукти харчування та продовольча сировина повинні надходити до навчальних та оздоровчих закладів разом із супровідними документами, які свідчать про їх походження та якість (накладні, сертифікати відповідності, висновки санітарно-епідеміологічної експертизи тощо).

Згідно зі статтею 22 Закону від 13.01.2011 № 2939-VI розпорядник інформації, який не володіє запитуваною інформацією, але якому за статусом або характером діяльності відомо або має бути відомо, хто нею володіє, зобов`язаний направити цей запит належному розпоряднику з одночасним повідомленням про це запитувача.

Оскільки відповідач не надав повну інформацію на запит позивача, останній фактично визнав себе розпорядником цієї інформації. У протилежному випадку відповідач повинен був здійснити перенаправлення цього запиту в частині інформації, якою не володіє, іншому розпоряднику. При цьому, суд зауважує, що як розпорядник зазначеної інформації Відділ освіти не може обмежувати її для публічного доступу, оскільки за своєю правовою природою ця інформація є публічною та дійсно вважається суспільно необхідною, на чому правомірно наголошує позивач. Більше того, предметом розгляду цієї справи є надання не відповідного документа, а надання публічної інформації, яка згідно із Законом № 2939-VІ може бути відображена та задокументована будь-яким засобом та на будь-яких носіях, та яка була отримана/створена в процесі виконання, зокрема, суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством.

З огляду на зазначене, дії відповідача щодо надання неповної інформації при розгляді запиту позивача про надання інформації від 06.07.2020 року за № 762 є протиправними.

Крім того, у запиті про надання публічної інформації позивач просив відповідача надати запитувану інформацію та копії запитуваних документів у встановлений законодавством термін, шляхом надсилання поштового листа на адресу ТОВ "Вінпродтрейд": вул. Волошкова, 51 А, м. Вінниця, 21034 та електронного листа (у pdf. форматі) на е-mail ТОВ "Вінпродтрейд": .

Згідно із п. 1 ч. 5 ст. 19 Закону від 13.01.2011 № 2939-VI запит на інформацію має містити, зокрема ім`я (найменування) запитувача, поштову адресу або адресу електронної пошти, а також номер засобу зв`язку, якщо такий є.

Розділовий сурядний сполучник "або", який вживається у нормі п. 1 ч. 5 ст. 19 Закону від 13.01.2011 № 2939-VI при мовному її тлумаченні, дає підстави вважати, що поєднані у тексті правової норми елементи запиту, зокрема "поштова адреса" та "адреса електронної пошти" (за її наявності) є "рівноправними" складовими запиту. Тому, закон надає запитувачу інформації право зазначити у запиті альтернативно або його поштову адресу, або адресу електронної пошти. При цьому, зазначення у запиті обох адрес не є підставою для виникнення у відповідача обов`язку направити відповідь на запит і на поштову, і на електронну адресу запитувача, оскільки за умови "рівноправності" обох способів отримання інформації таке буде свідчити про подвійне виконання обов`язку про надання інформації за одним запитом.

При цьому суд звертає увагу на роз`яснення, що надані у п. 11.2 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 29.09.2016 № 10 "Про практику застосування адміністративними судами законодавства про доступ до публічної інформації" де зазначено, що особа має право вибирати на власний розсуд форму копій документів, які вона запитує, а саме паперову чи електронну.

У разі якщо переведення в електронну форму (сканування) не є технічно неможливим та не покладає на розпорядника надмірний тягар, враховуючи ресурсні можливості, вимога щодо надання копії документів у сканованій формі повинна бути задоволена.

У п. 10.3 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 29.09.2016 №10 роз`яснено: "частиною п`ятою статті 19 Закону № 2939-VI, зокрема, передбачено можливість зазначення у запиті лише електронної адреси. Це свідчить про можливість обрання виключно електронної форми листування з розпорядником інформації і, відповідно, отримання відповіді на запит тільки на електронну адресу.

У разі якщо запитувач просить надати відповідь на електронну адресу, розпорядник інформації повинен з дотриманням вимог діловодства оформити лист-відповідь (поставити підпис, указати посаду, дату і номер реєстрації листа) та надіслати його у сканованому вигляді на електронну адресу запитувача".

Таким чином, змістовний аналіз положень ч. 5 ст. 19 Закону № 2939-VІ дає підстави зробити висновок про можливість обрання запитувачем інформації виключно електронної форми листування з розпорядником інформації і, відповідно, отримання у такому разі відповіді на запит тільки на електронну адресу у сканованому вигляді за умови наявності для цього технічної можливості у розпорядника. Однак, у тому випадку коли у запиті позивача було вказано обидва способи отримання інформації, відповідач вправі на власний розсуд обрати один із них. Як наслідок, у разі обрання способу надання запитуваних документів у паперовій формі, розпорядник повинен повідомити про обов`язок відшкодувати витрати на копіювання та друк документів за наявності для цього підстав.

Суд звертає увагу, що у запиті від 06.07.2020 року № 762 позивач визначив одразу два способи отримання відповіді на запит, а саме шляхом надсилання поштового листа на адресу ТОВ "Вінпродтрейд" та шляхом надсилання електронного листа (у pdf. форматі) на електронну пошту товариства.

Так, суд зазначає, що надання інформації альтернативно у письмовій або в електронній формі є допустимим, однак як зазначалося вище, запитувач не вправі одночасно вимагати двічі надати йому інформацію на один запит. Тому, у разі зазначення в запиті одразу двох форм (способів) отримання інформації, позивач тим самим надає відповідачу можливість вибору способу листування із запитувачем інформації.

З огляду на зазначене, а також беручи до уваги обставини, встановлені під час розгляду цієї справи, суд доходить висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог зобов`язального характеру у спосіб зобов`язання відповідача надати повну інформацію на запит про надання інформації № 762 від 06.07.2020 в порядку, визначеному Законом України "Про доступ до публічної інформації" з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Відтак, перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів, оцінивши надані докази, суд доходить висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, у зв`язку з повним задоволенням позову, судові витрати позивача на сплату судового збору в розмірі 2270 грн підлягають стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Вирішуючи питання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, суд виходить з таких міркувань.

Відповідно до положень п. 1 ч. 3 ст. 132 КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з ч.ч. 1 - 3 ст. 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Як встановлено з поданих документів, 01.09.2020 між позивачем - ТОВ "Вінпродтрейд" в особі Продана П.М. та адвокатським об`єднанням "Адвокатська компанія "Якименко та партнери" в особі президента Якименка О.О. укладено Договір про надання правової допомоги № 762.

За умовами цього договору (пункти 1.1, 2.1) адвокатське об`єднання приймає на себе доручення Клієнта надавати останньому та в його інтересах оплатну правову допомогу, на умовах, визначених цим Договором, а саме складання позовної заяви про оскарження рішень, дій чи бездіяльності розпорядника публічної інформації, у частині доступу до публічної інформації, у зв`язку із ненаданням інформації на запит № 762 від 06.07.2020 відділом освіти Літинської районної державної адміністрації Вінницької області.

Вартість правової допомоги (гонорар) за цим договором зазначається в акті приймання-передачі наданих послуг, а вартість однієї години часу витраченого на надання послуг становить 2000 грн Згідно п.2.1 договору від 01.09.2020 вартість правової допомоги за цим договором становить 3000 грн.

Приписами частини 4 статті 134 КАС України передбачено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Як встановлено з акта приймання-передачі наданих послуг від 05.01.2020 відповідно до Договору про надання правової допомоги від 01.09.2020 №762, а також детального опису робіт (наданих послуг) надано позивачеві такі юридичні послуги: складання позовної заяви про оскарження рішень, дій чи бездіяльності розпорядника публічної інформації, у частині доступу до публічної інформації, у зв`язку із ненаданням інформації на запит № 762 від 01.09.2020; складність справи незначна; затрачено 2 години часу; вартість 1 години часу витраченої на надання послуг становить 2000 грн. Таким чином, загальна вартість наданих послуг відповідно до Договору становить 4000 грн. та розраховувалось наступним чином: 2000 (грн.) х 2 (год.) = 4000 грн. Разом з тим, згідно п. 2.1 договору від 01.09.2020 вартість правової допомоги за цим договором становить 3000 грн.

Доказом понесення витрат позивача на правничу допомогу є платіжне доручення від 29.01.2021 року № 4267 на виконання умов Договору від 01.09.2020 № 762 позивач сплатив гонорар у розмірі 3000 грн.

Отже, витрати позивача в розмірі 3000 грн на професійну правничу допомогу адвоката дійсно мали місце та доводяться належними, допустимим та достовірними доказами.

Водночас обов`язок доведення неспівмірності цих витрат законом покладено на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, тобто, у даному випадку, на відповідача.

Згідно з висновками Великої Палати Верховного Суду, наведеними у додатковій постанові від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц, саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування іншою стороною витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній зі сторін без відповідних дій з боку такої сторони. Суд у позовному провадженні є арбітром, що надає оцінку тим доказам і доводам, що наводяться сторонами у справі. Суд не може діяти на користь будь-якої зі сторін, що не відповідатиме основним принципам судочинства. Таким чином, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, що підлягають розподілу, за клопотанням іншої сторони. Саме інша сторона зобов`язана довести неспівмірність заявлених опонентом витрат.

З огляду на викладене та беручи до уваги відсутність клопотання відповідача про зменшення витрат позивача на правничу допомогу та обґрунтованих заперечень відповідача щодо розміру таких витрат, суд доходить висновку, що витрати позивача на правничу допомогу не можуть бути зменшені за ініціативою суду та підлягають відшкодуванню в повному обсязі.

Отже, за рахунок бюджетних асигнувань Відділу освіти Літинської районної державної адміністрації Вінницької області позивачу належить присудити витрати на професійну правничу допомогу адвоката в розмірі 3000 грн.

Відтак за результатами розгляду цієї справи на користь позивача підлягають стягненню витрати зі сплати судового збору в сумі 2270 грн та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 3000 грн, а всього 5270 грн за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю "Вінпродтрейд" (вул. Волошкова, 51А, м. Вінниця, ) до відділу освіти Літинської районної державної адміністрації (вул. Героїв Чорнобиля, 15, смт. Літин, Вінницька область, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії задовольнити.

Визнати протиправними дії відділу освіти Літинської районної державної адміністрації щодо надання неповної інформації на запит товариства з обмеженою відповідальністю "Вінпродтрейд" про надання інформації від 06.07.2020 № 762.

Зобов`язати відділ освіти Літинської районної державної адміністрації надати повну інформацію на запит товариства з обмеженою відповідальністю "Вінпродтрейд" про надання інформації від 06.07.2020 № 762 в порядку, визначеному Законом України "Про доступ до публічної інформації", з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Стягнути на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Вінпродтрейд" (вул. Волошкова, 51А, м. Вінниця, ) витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3000 грн та сплачений судовий збір в розмірі 2270 грн, а всього 5270 грн за рахунок бюджетних асигнувань відділу освіти Літинської районної державної адміністрації (вул. Героїв Чорнобиля, 15, смт. Літин, Вінницька область, ).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Альчук Максим Петрович