Справа № 480/853/21
Суддя: І.Г. Шевченко
Дата ухвалення: 2021-04-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
01 квітня 2021 р. Справа № 480/853/21
Сумський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Шевченко І.Г.,
за участю секретаря судового засідання - Мельник О.П.,
представника позивача - Тимошенка С.А.,
представника відповідачів - Савченко С.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "АГРО ІНВЕСТ НОВА" до Головного управління Державної податкової служби у Сумській області, Державної податкової служби України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,-
В С Т А Н О В И В:
Товариство з обмеженою відповідальністю "АГРО ІНВЕСТ НОВА" (далі - позивач, ТОВ "Агро Інвест Нова") звернулося до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Державної податкової служби у Сумській області (далі - відповідач-1, ГУ ДПС у Сумській області), Державної податкової служби України (далі - відповідач-2, ДПС України), в якій просив:
- визнати протиправним та скасувати рішення Комісії з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних Головного управління ДПС у Сумській області, а саме Рішення про реєстрацію/відмову в реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних від 05.01.2021р. №2294865/40045843;
- зобов`язати ДПС України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних складену позивачем податкову накладну від 07 грудня 2020 року № 3 датою її фактичного подання - 29 грудня 2020 року.
Позовні вимоги мотивовані тим, що позивачем 03.12.2020 укладено з ТОВ "ДНІПРОСОЯ" договір поставки №0312, предметом якого є поставка позивачем - ТОВ "Агро Інвест Нова" сої, кількість та ціна якої фіксується у видаткових накладних. За вказаним договором проведено операцію поставки позивачем товару та у зв`язку з чим 07.12.2020 складено ним податкову накладну №3 на суму 635950,30грн. (в т.ч. ПДВ 105991,72грн.) та направлено для реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних. Однак, 29.12.2020 позивачем отримано квитанцію, згідно якої реєстрацію вказаної накладної зупинено у зв`язку з відсутністю коду УКТ ЗЕД товару 1201 в таблиці даних платника податку на додану вартість, що відповідає п.1 Критеріїв ризиковості здійснення операцій.
Позивачем у зв`язку із зупиненням реєстрації податкової накладної було надано до контролюючого органу пояснення з документами на їх підтвердження, зокрема документи первинного обліку господарської операції.
Однак, позивачем отримано рішення про відмову в реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних від 05.01.2021 №2294865/40045843 у зв`язку з ненадання платником податку копій документів: договорів, зокрема зовнішньоекономічних контрактів, з додатками до них; первинних документів щодо постачання/придбання товарів/послуг. зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складських документів (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунків-фактури/інвойсів, актів приймання-передачі товарів (робіт, послуг), з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладних.
Позивач наголошує, що всі необхідні документи було подано разом із поясненнями, а тому оскаржуване рішення про відмову у реєстрації спірної податкової накладної прийнято без належної перевірки комісією контролюючого органу достовірності наданих позивачем разом з поясненнями документів його діяльності.
Вважає, що законодавством не передбачений інший ефективний спосіб захисту порушеного права у спірних правовідносинах, відмінний від зобов`язання ДПС України зареєструвати податкову накладну №3 від 16.11.2020 в ЄРПН.
Ухвалою суду від 08.02.2021 позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.
Представники Головного управління ДПС у Сумській області та ДПС України подали до суду відзиви на позовну заяву (а.с.149-152, 155-158), в яких просили відмовити у задоволенні позову та вказали, що за результатами обробки спірної податкової накладної контролюючим органом позивачу 29.12.2020 надіслано Квитанцію №1, якою зупинено реєстрацію податкової накладної від 07.12.2020 року №3 у зв`язку з відсутністю в таблиці даних платника податку на додану вартість, як товари/послуги, що на постійній основі постачаються (виготовляються), та їх обсяг постачання дорівнює або перевищує величину залишку обсягу придбання такого товару/послуги та обсягу його постачання, що відповідає п.1 Критеріїв ризиковості здійснення операцій. Запропоновано надати пояснення та копії документів щодо підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній, для розгляду питання прийняття рішення про реєстрацію/відмову в реєстрації податкової накладної в ЄРПН.
При цьому, чинним законодавством не передбачено обов`язок контролюючого органу зазначати в квитанції про зупинення податкової накладної перелік документів, які потрібно надати платнику податку разом з поясненнями.
Такий перелік документів визначений в пункті 5 Порядку прийняття рішень про реєстрацію/відмову в реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 12.12.2019 № 520. Отже, твердження позивача про відсутність у квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної переліку документів, необхідних для її реєстрації, при надання пояснень є необґрунтованим.
У зв`язку з зупиненням реєстрації направленої податкової накладної, позивачем було надано повідомлення від 29.12.2020 №14 про надання пояснення та копії документів щодо податкової накладної від 07.12.2020 року №3, реєстрацію якої було зупинено.
Разом з повідомленням ТОВ «Агро Інвест Нова» надіслало документи, що частково перелічені в позовній заяві, на підставі яких було неможливо визначити чи здійснювалася операція по реалізації сої контрагенту ТОВ «Дніпросоя» насправді, оскільки були відсутні документи, щодо зберігання та переоформлення зерна (а саме, договорів оренди складських приміщень, аналізна картка зерна). Також, не надано статистичної звітності ф. 37-сг та 4-сг в нечитабельному вигляді.
Отже, у зв`язку з тим, що позивачем при направленні повідомлень не було надано документів, які є необхідними для прийняття контролюючим органом рішення про реєстрацію податкових накладних, як наслідок, контролюючий орган прийняв рішення про відмову в реєстрації податкових накладних у відповідності до п. 11 Порядку зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних від 05.01.2021 №2294865/40045843.
Прийняте Головним управлінням ДПС у Сумській області спірне рішення відповідає формі, встановленій додатком до Порядку прийняття рішень про реєстрацію / відмову в реєстрації податкових накладних / розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.
При цьому, ДПС України заперечувала проти задоволення позовної вимоги про зобов`язання зареєструвати податкову накладну, оскільки за наявності законних за формою та змістом рішення про відмову у реєстрації податкової накладної, яке прийняте Комісією ГУ ДПС у Сумській області у межах визначених законодавством повноважень, складена позивачем податкова накладна від 07.12.2020 року №3 не може бути зареєстрована у Єдиному реєстрі податкових накладних.
Також у відзивах представники відповідачів заперечували проти задоволення вимоги щодо стягнення витрат на правову допомогу.
Так, зокрема, вказали, що ні договір про надання правової допомоги від 18.01.2021 року, ні додаткова угода №2 від 22.01.2021 року до Договору про надання правової допомоги від 18.01.2021 року, не містять посилання на захист прав та законних інтересів позивача при оскарженні рішення Головного управління ДПС у Сумській області від 05.01.2021 року №2294865/40045843.
Відповідачі вважають завищеними вартість послуг наданих адвокатом у сумі 5000 грн., оскільки позивачем не надано до суду належних доказів на підтвердження використаного адвокатом на надання правничої допомоги, пов`язаної із даною справою, часу, а також детального опису наданих послуг, виконаних адвокатом.
При вирішенні справи в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу адвоката просили врахувати ту обставину, що відповідачі у справі повністю фінансуються за рахунок Державного бюджету України, і якщо заявником не доведено, що витрати на професійну правничу допомогу були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим - у стягненні заявлених витрат має бути відмовлено.
Крім того, просили врахувати, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Ухвалою суду від 04.03.2021 ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін ат призначено судове засідання на 01.04.2021 (а.с.159).
В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити з підстав, викладених у позові.
Представники відповідачів заперечували проти позовних вимог в судовому засіданні та просили суд відмовити у їх задоволенні з підстав, викладених у відзивах.
Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши наявні матеріали справи, заяви по суті справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи та об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.
В судовому засіданні встановлено, що ТОВ "Агро Інвест Нова" зареєстроване як юридична особа за КВЕД 01.11 "Вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур", КВЕД 01.29 "Вирощування інших багаторічних культур", КВЕД 01.61 "Допоміжна діяльність у рослинництві" та є платником єдиного податку четвертої групи. Вказане вбачається згідно даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань та не заперечувалося представником відповідачів у засіданні.
03.12.2020 між позивачем укладено та ТОВ "Дніпросоя" укладено договір поставки №0312 (далі - Договір поставки), відповідно до п.п.1.1 якого позивач зобов`язується на умовах та порядку, визначених цим Договором, поставити ТОВ "Дніпросоя" (передати у власність) зерно сої, а ТОВ "Дніпросоя" зобов`язується на умовах та в порядку, визначених цим Договором, прийняти даний товар і оплачувати його (а.с.64-67).
Відповідно до рахунку-фактури ТОВ "Агро Інвест Нова" від 03.12.2020 №СФ-0000010 позивачем щодо оплати сої у кількості 70 тон до оплати було визначено суму у розмірі 1225000,00грн., в т.ч. ПДВ - 204 166,76грн. (а.с.68).
Поставку сої, крім іншого, здійснено відповідно до видаткової накладної №РН-0000016 від 07.12.2020 у кількості 36,340т на суму 635 950,30грн., в т.ч. ПДВ - 105 991,72грн. (а.с.71), товарно-транспортної накладної №16 від 07.12.2020 (а.с.72), про що ТОВ "Дніпросоя" видано довіреність водію ОСОБА_1 (а.с.73).
На підтвердження відвантаження с/г продукції сої додатково представником позивача надано акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) №76 від 31.12.2020 щодо послуг зважування та їх оплата згідно платіжного доручення №799 від 19.01.2021 (а.с.74-75).
Також надано копії платіжних доручень на підтвердження здійсненої оплати сої за №6571 від 03.12.2020 на суму 250 000,00грн. (а.с.76), №6572 від 04.12.2020р. на суму 354 800,28грн. (а.с.77), №6580 від 07.12.2020р. на суму 182 000,00грн. (а.с.78), №6584 від 08.12.2020р. на суму 143 950,00грн. (а.с.79) та №6586 від 09.12.2020р. на суму 310 000,30грн. (а.с.80).
03.12.2020 позивачем було складено податкову накладну №3 на суму 635 950,30грн., в тому числі ПДВ 105 991,72грн. (а.с.100), яку позивачем направлено через автоматизовану систему "Єдине вікно подання електронної звітності" засобами телекомунікаційного зв`язку 07.12.2020 ДПС України для реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних.
Проте, згідно квитанції від 29.12.2020 (а.с.101) повідомлено, що реєстрація податкової накладної від 07.12.2020 №3 зупинена відповідно до п.201.16 ст.201 Податкового кодексу України. Коди УКТЗЕД/ДКПП товару/послуг 1201, відсутні в таблиці даних платника податку на додану вартість, як товари/послуги, що на постійній основі постачаються (виготовляються), та їх обсяг постачання дорівнює або перевищує величину залишку обсягу придбання такого товару/послуги та обсягу його постачання, що відповідає п.1 Критеріїв ризиковості здійснення операцій. Запропоновано надати пояснення та копії документів щодо підтвердження інформації, зазначеної в ПН/РК для розгляду питання прийняття рішення про реєстрацію/відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних. Додатково повідомлено: показник "D"-12.9281%, "Р"=0, а також, що особистий ключ електронного підпису розміщено на незахищеному носії інформації, відповідно до вимог Закону України Про електронні довірчі послуги - особистий ключ кваліфікованого електронного підпису повинен зберігатись у захищеному носії інформації (у кваліфікованому засобі електронного підпису).
При цьому, позивачем разом із поясненням було надіслано копії документів на підтвердження вказаного у наданому поясненні (а.с.107-136).
05.01.2021 Комісією ГУ ДПС у Сумській області з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в ЄРПН було прийнято рішення №2294865/40045843 про відмову в реєстрації податкової накладної №3 від 03.12.2020 з підстав не наданням платником копій документів: договорів зокрема зовнішньоекономічні контрактів, з додатками до них; первинних документів щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складських документів (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунки-фактури/інвойси, актів приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладних; документів щодо підтвердження відповідності продукції (декларації про відповідність, паспорти якості, сертифікати відповідності), наявність яких передбачено договором та/або законодавством. Додатково було вказано, що платником не надано документи щодо зберігання продукції, акти виконаних робіт, договори оренди складських приміщень, аналізна картка зерна, статистична звітність ф. 37-сг та 4-сг в нечитабельному вигляді (а.с.137-138).
Надаючи правову оцінку відносинам, що склались в даному випадку між сторонами у справі, суд виходить з наступного.
Відповідно до положень п.201.1 ст.201 Податкового кодексу України (тут і далі в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, далі - ПК України) на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, кваліфікованого електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.
Згідно п.201.10 ст.201 ПК України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою. Підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня. Датою та часом надання податкової накладної та/або розрахунку коригування в електронному вигляді до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, є дата та час, зафіксовані у квитанції. Якщо надіслані податкові накладні/розрахунки коригування сформовано з порушенням вимог, передбачених пунктом 201.1 цієї статті та/або пунктом 192.1 статті 192 цього Кодексу, а також у разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування відповідно до пункту 201.16 цієї статті, протягом операційного дня продавцю/покупцю надсилається квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі про неприйняття їх в електронному вигляді або зупинення їх реєстрації із зазначенням причин.
Порядок ведення Єдиного реєстру податкових накладних встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до пункту 201.16 ПК України реєстрація податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних може бути зупинена в порядку та на підставах, визначених Кабінетом Міністрів України.
Так, постановою Кабінету Міністрів України від 11.12.2019 №1165, яка набула чинності з 01.02.2020, затверджено Порядок зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, який визначає механізм зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі - Реєстр), організаційні та процедурні засади діяльності комісій з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі (далі - комісії контролюючих органів), права та обов`язки їх членів (далі - Порядок №1165).
Відповідно до пункту 5 Порядку №1165, платник податку, яким складено та/або подано для реєстрації в Реєстрі податкову накладну/розрахунок коригування, що не відповідають жодній з ознак безумовної реєстрації, перевіряється щодо відповідності критеріям ризиковості платника податку (додаток 1), показникам, за якими визначається позитивна податкова історія платника податку (додаток 2).
Податкова накладна/розрахунок коригування, що не відповідають жодній з ознак безумовної реєстрації, перевіряються щодо відповідності відображених у них операцій критеріям ризиковості здійснення операцій (додаток 3).
Згідно пункту 7 Порядку №1165, у разі коли за результатами автоматизованого моніторингу податкової накладної / розрахунку коригування встановлено, що відображена в них операція відповідає хоча б одному критерію ризиковості здійснення операції, крім податкової накладної / розрахунку коригування, складених платником податку, який відповідає хоча б одному показнику, за яким визначається позитивна податкова історія, реєстрація таких податкової накладної / розрахунку коригування зупиняється.
Відповідно до пункту 10 Порядку №1165, у разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі контролюючий орган протягом операційного дня надсилає (в електронній формі у текстовому форматі) в автоматичному режимі платнику податку квитанцію про зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування, яка є підтвердженням зупинення такої реєстрації.
У квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування зазначаються:
1) номер та дата складення податкової накладної/розрахунку коригування;
2) критерій (критерії) ризиковості платника податку та/або ризиковості здійснення операцій, на підставі якого (яких) зупинено реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі, з розрахованим показником за кожним критерієм, якому відповідає платник податку;
3) пропозиція щодо надання платником податку пояснень та копій документів, необхідних для розгляду питання прийняття контролюючим органом рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі або відмову в такій реєстрації (пункт 11 Порядку №1165).
Так, відповідно до отриманої позивачем квитанції (а.с.101), реєстрація спірної накладної зупинена у зв`язку із її відповідністю п.1 Критеріїв ризиковості здійснення операції.
Суд зазначає, що Критерії ризиковості здійснення операції є Додатком №3 до Порядку №1165, відповідно до пункту 1 якого критерієм ризиковості здійснення операції є: відсутність товару/послуги, зазначеного/зазначеної в податковій накладній, поданій для реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі - Реєстр), у таблиці даних платника податку на додану вартість (далі - платник податку) як товару/послуги, що на постійній основі постачається, та обсяг постачання товару/послуги, зазначений у податковій накладній / розрахунку коригування до податкової накладної на збільшення суми податкових зобов`язань, яку/який подано для реєстрації в Реєстрі, дорівнює або перевищує величину залишку, що визначається як різниця між обсягом придбання на митній території України такого/такої товару/послуги (крім обсягу придбання товарів/послуг за операціями, які звільнені від оподаткування та підлягають оподаткуванню за нульовою ставкою) та/або ввезення на митну територію України такого товару, зазначеного з 1 січня 2017 р. в отриманих податкових накладних / розрахунках коригування, зареєстрованих у Реєстрі, і митних деклараціях, збільшеного у 1,5 раза, та обсягом постачання відповідного товару/послуги, зазначеного/зазначеної в податкових накладних / розрахунках коригування, зареєстрованих з 1 січня 2017 р. у Реєстрі, і переважання в такому залишку (більше 50 відсотків) груп товарів (продукції), визначених ДПС та затверджених відповідним наказом, оприлюдненим на офіційному веб-сайті ДПС.
Аналіз пункту 1 Критеріїв ризиковості здійснення операцій свідчить про те, що для того, аби встановити наявність у господарської операції такої ознаки мають існувати визначені цим пунктом передумови, а також для підтвердження відповідності господарської операції вказаному критерію слід навести обґрунтований розрахунок за цим критерієм, якому відповідає платник податку, чого вимагає пункт 11 Порядку №1165.
Однак, відсутність у квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної, надісланої відповідачем-1 (а.с.101) зазначення конкретного критерію ризиковості здійснення операцій, про які йдеться у пункті 1 додатку 3 до Порядку №1165, із обґрунтовано розрахованим показником за відповідним критерієм, якому відповідає платник податку, свідчить про необґрунтованість віднесення господарської операції до відповідного критерію, що визначений пунктом 1 Критеріїв ризиковості господарських операцій.
Зокрема, контролюючим органом не наведено обґрунтування того, що обсяг постачання товару, зазначений у податковій накладній, яку подано для реєстрації в Реєстрі, дорівнює або перевищує величину залишку, що визначається як різниця між обсягом придбання на митній території України такого товару та/або ввезення на митну територію України такого товару, зазначеного з 1 січня 2017 р. в отриманих податкових накладних/розрахунках коригування, зареєстрованих у Реєстрі, і митних деклараціях, збільшеного у 1,5 раза, та обсягом постачання відповідного товару, зазначеного в податковій накладній, зареєстрованих з 1 січня 2017 р. у Реєстрі, і переважання в такому залишку (більше 50 відсотків) груп товарів (продукції), визначених ДПС та затверджених відповідним наказом, оприлюдненим на офіційному веб-сайті ДПС.
Натомість, принцип обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень і положення пункту 11 Порядку №1165 вимагають від контролюючого органу зазначення конкретного виду критерію.
Крім того, відповідно до пункту 5 Порядку прийняття рішень про реєстрацію/ відмову в реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 12 грудня 2019 року №520 (далі - Порядок №520), перелік документів, необхідних для розгляду питання прийняття комісією регіонального рівня рішення про реєстрацію / відмову в реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі, реєстрацію яких зупинено в Реєстрі, може включати: договори, зокрема зовнішньоекономічні контракти, з додатками до них; договори, довіреності, акти керівного органу платника податку, якими оформлено повноваження осіб, які одержують продукцію в інтересах платника податку для здійснення операції; первинні документи щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунки-фактури/інвойси, акти приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм і галузевої специфіки, накладні; розрахункові документи та/або банківські виписки з особових рахунків; документи щодо підтвердження відповідності продукції (декларації про відповідність, паспорти якості, сертифікати відповідності), наявність яких передбачено договором та/або законодавством.
Однак, вищезазначена Квитанція не містять інформації (конкретного переліку), які документи необхідні контролюючому органу для прийняття рішення про реєстрацію спірної податкової накладної.
Таким чином, суд визнає, що рішення контролюючого органу про зупинення реєстрації податкової накладної не містить чіткої підстави його прийняття, оскільки не вказано, конкретних документів, які необхідно надати платнику податків та яких документів не вистачає для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної.
Суд звертає увагу, на те, що зазначене рішення контролюючого органу є актом індивідуальної дії, адже виданий суб`єктом владних повноважень, прийнятий із метою реалізації положень нормативно-правового акту (актів) щодо конкретної ситуації, який не містить загальнообов`язкових правил поведінки та стосується прав і обов`язків лише чітко визначеного суб`єкта (суб`єктів), якому (яким) він адресований.
Головною рисою таких актів є чітке формулювання конкретних юридичних волевиявлень суб`єктами адміністративного права, які видають такі акти; розв`язання за їх допомогою конкретних питань, що виникають у сфері державного управління; чітка визначеність адресата, конкретної особи або осіб; виникнення конкретних адміністративно-правових обов`язків, обумовлених цими актами; при цьому за умов відповідності такого акту нормам чинного законодавства.
Натомість, таке рішення податкового органу не відповідає вищезазначеним критеріям акта індивідуальної дії, та породжують його неоднозначне трактування, що в свою чергу впливає на можливість реалізації права або виконання обов`язку платником податків виконати юридичне волевиявлення суб`єкта владних повноважень.
Згідно пункту 11 Порядку №520, комісія регіонального рівня приймає рішення про відмову в реєстрації податкової накладної/ розрахунку коригування в Реєстрі в разі:
ненадання платником податку письмових пояснень стосовно підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній / розрахунку коригування, реєстрацію яких зупинено в Реєстрі;
та/або ненадання платником податку копій документів відповідно до пункту 5 цього Порядку;
та/або надання платником податку копій документів, складених/оформлених із порушенням законодавства.
Аналіз наведених правових норм дає підстав для висновку, що рішення Комісії повинно також містити чітку підставу для відмови в реєстрації податкової накладної.
Проте, як вбачається з матеріалів справи, оскаржуваним рішенням комісії ГУ ДПС у Сумській області відмовлено у реєстрації податкової накладної у зв`язку ненаданням платником податку копій документів, при цьому рішення не містять підкреслень тих документів, які позивачем не надано (а.с.137-138).
Аналізуючи оскаржуване рішення, суд вказує, що принцип обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень, відповідно до ч.2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, має на увазі, що рішення повинно бути прийнято з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).
Частинами 1 та 2 статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) та Протоколи до неї є частиною національного законодавства України відповідно до статті 9 Конституції України, як чинний міжнародний договір, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. Ратифікація Конвенції відбулася на підставі Закону України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР та вона набула чинності для України 11 вересня 1997 року.
Статтею 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
У рішенні від 10 лютого 2010 року у справі Серявін та інші проти України Європейський суд з прав людини вказав, що у рішеннях суддів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.
Європейським Судом з прав людини у рішенні по справі Суомінен проти Фінляндії від 01 липня 2003 року вказано, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.
Отже, рішення суб`єкта владних повноважень повинно ґрунтуватися на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення. Мають значення, як правило, ті обставини, які передбачені нормою права, що застосовується. Суб`єкт владних повноважень повинен врахувати усі ці обставини, тобто надати їм правову оцінку: прийняти до уваги або відхилити. У разі відхилення певних обставин висновки повинні бути мотивованими, особливо, коли має місце несприятливе для особи рішення.
Принцип обґрунтованості рішення вимагає від суб`єкта владних повноважень враховувати як обставини, на обов`язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Для цього він має ретельно зібрати і дослідити матеріали, що мають доказове значення у справі, наприклад, документи, пояснення осіб, тощо.
При цьому, суб`єкт владних повноважень повинен уникати прийняття невмотивованих висновків, обґрунтованих припущеннями та неперевіреними фактами, а не конкретними обставинами. Так само недопустимо надавати значення обставинам, які насправді не стосуються справи. Несприятливе для особи рішення повинно бути вмотивованим.
Прийняття рішення, вчинення (не вчинення) дії вимагає від суб`єкта владних повноважень діяти добросовісно, тобто з щирим наміром щодо реалізації владних повноважень та досягнення поставлених цілей і справедливих результатів, з відданістю визначеним законом меті та завданням діяльності, передбачувано, без корисливих прагнень досягти персональної вигоди, привілеїв або переваг через прийняття рішення та вчинення дії.
Таким чином, висновки та рішення суб`єкта владних повноважень можуть ґрунтуватися виключно на належних, достатніх, а також тих доказах, які одержані з дотриманням закону.
Разом з тим, як встановлено в ході судового розгляду справи контролюючим органом зазначених вище принципів при прийнятті рішення дотримано не було.
Так, посилання в оскаржуваному рішенні на надання позивачем документів щодо зберігання продукції, є безпідставним, оскільки до повідомлення позивачем надано як картки складського обліку, так і прибуткова накладна, а також журнал-ордер по рахунку 281 товари на складі. Також у рішенні не зазначено, які саме акти виконаних робіт не було надано, оскільки до повідомлення акти виконаних робіт позивачем також додавались.
Водночас, враховуючи, що підставою для зупинення операції стало саме відсутність в таблиці даних платника податку на додану вартість, як товари/послуги, що на постійній основі постачаються (виготовляються), та їх обсяг постачання дорівнює або перевищує величину залишку обсягу придбання такого товару/послуги та обсягу його постачання, а в самій квитанції не зазначено чіткого переліку документів, які необхідно надати, як до повідомлення, так і на момент розгляду даної справи позивачем надано 58 додатків, серед яких додаткове письмове пояснення з приводу здійсненої господарської операції, звіт про збирання врожаю сільськогосподарських культур, Журнал-ордер і відомості по рахунках №№27,281,104,105,109,361,1521, рахунок-фактура від 03.12.2020 №СФ-0000010, договір поставки від 03.12.2020, укладеного між позивачем та ТОВ "Дніпросоя" №0312 (а.с.64-67), додаток до договору, виписки банка, видаткові накладні з товарно-транспортними накладними, у тому числі видаткова накладна №РН-0000016, та товарно-транспортна накладна №16 від 07.12.2020, довіреність, акт приймання-передачі, картки складського обліку, прибуткова накладна. Крім іншого, в наданому до повідомленні пояснення позивачем детально розписані які дії були вчинені позивачем для вирощення реалізованої сої з посиланням на відповідні первинні документи, а також обставини щодо операції реалізації сої ТОВ Дніпросоя (а.с.102-136).
З наданих до матеріалів справи документів та документів, які надавались контролюючому органу, було можливо встановити підстави для складання та направлення на реєстрацію спірної накладної, документи, на підтвердження реалізації товару позивачем були подані, зокрема, видаткова накладна, договір, товарно-транспортна накладна, довіреність та до них саме під час прийняття оскаржуваного рішення, питань у контролюючого органу не виникало.
При цьому, суд зазначає, що саме лише зазначення у рішенні про відсутність документів не є достатньою підставою для відмови в реєстрації податкової накладної, оскільки контролюючим органом повинно бути зазначено об`єктивні обставини, які перешкоджають реєстрації податкової накладної з урахуванням відсутності таких документів, при цьому, обов`язково повинна бути надана оцінка тим документам, що фактично подано платником податку.
В межах даної спірної ситуації, суд звертає увагу на те, що приймаючи рішення про реєстрацію податкової накладної, контролюючий орган не повинен здійснювати повний аналіз господарської операцій позивача на предмет їх реальності. Змістовна оцінка господарської операції може бути проведена лише за результатом здійснення податкової перевірки, підстави та порядок проведення якої визначено нормами Податкового кодексу України. У свою чергу, при реєстрації податкових накладних фактично проводиться моніторинг операції чи платника податків лише за зовнішніми (формальними) критеріями. Тому і суд за результати розгляду цієї справи не робить висновків щодо реальності господарських операцій за участю позивача, а лише оцінює наявність чи відсутність підстав для реєстрації податкової накладної.
Таким чином, зважаючи на наявність достатніх документів для спростування сумнівів щодо ризиковості здійснення операцій, та на те, що наданих контролюючому органу документів було достатньо для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної, останній не мав правових підстав для відмови позивачу у реєстрації податкової накладної.
Суд вважає за необхідне зазначити, що всі сумніви та протиріччя контролюючого органу щодо дотримання позивачем вимог податкового законодавства України під час здійснення господарської діяльності повинні досліджуватися шляхом проведення перевірок такого платника податків, за умови наявності підстав для її проведення визначених ПК України, а не шляхом блокування реєстрації податкових накладних.
Враховуючи встановлені в судовому засіданні обставини у справі та досліджені докази, суд приходить до висновку, що оскаржуване рішення не відповідає критеріям відповідності, визначеним в ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, є протиправним та підлягає скасуванню.
При цьому, відповідно до пунктів 19, 20 Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2010 №1246 (далі - Порядок №1246) податкова накладна та/або розрахунок коригування, реєстрацію яких зупинено, реєструється у день настання однієї з таких подій:
прийняття в установленому порядку та набрання чинності рішенням про реєстрацію податкової накладної та/або розрахунку коригування;
набрання рішенням суду законної сили про реєстрацію податкової накладної та/або розрахунку коригування (у разі надходження до ДФС відповідного рішення);
неприйняття та/або відсутність реєстрації в установленому порядку рішення про реєстрацію або відмову в реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування.
У разі надходження до ДФС рішення суду про реєстрацію або скасування реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування, яке набрало законної сили, такі податкові накладні та/або розрахунки коригування реєструються після проведення перевірок, визначених пунктом 12 цього Порядку (крім абзацу десятого), або їх реєстрація скасовується. При цьому датою реєстрації або скасування реєстрації вважається день, зазначений в такому рішенні, або день набрання законної сили рішенням суду (пункт 20 Порядку №1246).
Відтак, оскільки рішення комісії про відмову у реєстрації податкової накладної підлягає скасуванню, відповідно пунктів 19-20 Порядку №1246, суд приходить до висновку про наявність підстав для зобов`язання ДПС України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну від 07.12.2020 №3 датою її фактичного подання 29.12.2020.
Щодо розподілу судових витрат, зокрема, витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5000,00грн. та судового збору у розмірі 2270,00 суд зазначає наступне.
Згідно зі ст. 244 Кодексу адміністративного судочинства України, під час ухвалення рішення, суд, окрім іншого, має вирішити як розподілити між сторонами судові витрати.
Відповідно до ст. 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
У позовній заяві представник позивача просив стягнути з відповідачів понесені судові витрати, які складають по 1135,00грн. з кожного сплачений судовий збір та по 2500,00грн. з кожного витрат на правничу допомогу.
Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд зазначає, що у відповідності до ст.134 Кодексу адміністративного судочинства України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката несуть сторони. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вказаних вимог, суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
При цьому розмір витрат на правничу допомогу встановлюється судом на підставі оцінки доказів щодо детального опису робіт, здійснених адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Тобто, питання розподілу судових витрат пов`язане із суддівським розсудом (дискреційні повноваження) та суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.
При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі Баришевський проти України, від 10 грудня 2009 року у справі Гімайдуліна і інших проти України, від 12 жовтня 2006 року у справі Двойних проти України, від 30 березня 2004 року у справі Меріт проти України, заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.
Суд зазначає, що на підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу, мають бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16, постанові Верховного Суду від 17 вересня 2019 року у справі №810/3806/18, від 31.03.2020 у справі №726/549/19.
Як вбачається з матеріалів справи, професійна правнича допомога у даній справі надавалася позивачу адвокатським об`єднанням в особі адвоката Тимошенком Сергієм Анатолійовичем (далі - адвокат, ОСОБА_2 ).
Адвокатом для підтвердження витрат на професійну правничу допомогу до суду було подано наступні документи: копію договору про надання правової допомоги від 18.01.2021, укладеного між адвокатським бюро "Сергія Тимошенко" та позивачем (далі - Договір від 18.01.2021, а.с.13-14), копію додаткової угоди №2 до договору про надання правової допомоги від 22.01.2021, укладеної між адвокатським бюро "Сергія Тимошенко" та позивачем (далі - Додаткова угода №2 від 22.01.2021, а.с.14зворот), копію рахунку на оплату від 28.01.2021 №5 про сплату 5000,00грн. (а.с.15), копію платіжного доручення від 2901.2021 №816 про сплату позивачем коштів у розмірі 5000,00грн. (а.с.16), а також ордер, виданий адвокатом Тимошенко С.А. на надання правничої правової допомоги позивачу (а.с.18) та копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії ПТ №2592, виданого на підставі рішення Ради адвокатів Полтавської області 24.01.2019 №3 (а.с.18).
Так, згідно п.п.1.1, 1.2 Договору від 18.01.2021 адвокатське бюро зобов`язується надати правову допомогу позивачу на умовах і в порядку, що визначені Договором, а позивач зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання Договору. Під правовою допомогою за Договором розуміється забезпечення реалізації прав і обов`язків позивача в цивільному, господарському, адміністративному судочинстві, під час розгляду спорів третейським судом, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень правових питань, правового супроводу діяльності позивача, складення з правом підписання заяв, скарг, клопотань, відзивів та заперечень, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів позивача, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення, здійснення інших видів правової допомоги.
Згідно п.п.31. Договору від 18.01.2021 правову допомогу (гонорар) позивач сплачує в гривнях шляхом безготівкового перерахування коштів на розрахунковий рахунок адвокатського бюро, на підставі наданого рахунку на оплату або без його надання з посиланням на реквізити Договору в призначенні платежу.
Оплата за Договором здійснюється не пізніше 3-х днів з моменту отримання позивачем рахунку на оплату або після підписання сторонами акту приймання-передачі послуг з правової допомоги. Погоджена сторонами правова допомога за договором встановлюється у фіксованому розмірі, який визначається Додатковою угодою (п.п.3.2, п.п.3.3 Договору від 18.01.2021).
Згідно п.1 Додаткової угоди №2 від 22.01.2021 на підставі усного звернення позивача адвокатське бюро зобов`язується надати правову допомогу із забезпечення реалізації прав і обов`язків позивача та представництво його інтересів до та під час здійснення адміністративного судочинства в процедурі оскарження рішення органу владних повноважень в публічно-правовому спорі, включно з метою збирання доказів, у відносинах з підприємствами, державними органами, установами та організаціями, незалежно від форм власності чи підпорядкування, їх посадовими чи службовими особами, працівниками, з фізичними особами, працівниками, з фізичними особами. Результатом правової допомоги, але не виключно, є звернення адвокатського бюро з позовною заявою від імені та в інтересах позивача до адміністративного суду та прийняття участі адвокатського бюро під час розгляду судом спірних правовідносин.
Згідно п.п.3 Додаткової угоди №2 від 22.01.2021 сторони погодили, що обчислення гонорару за надання правової допомоги з представництва інтересів позивача, вказаного у п.1 цієї угоди та з урахуванням повноважень (підготовка та складання документів правового характеру, тощо), встановлюється у фіксованому розмірі, який складає 5000,00грн.
За наданим адвокатським бюро "Сергія Тимошенко" рахунком на оплату від 28.01.2021 №5, позивачем було здійснено оплату наданих послуг згідно платіжного доручення від 29.01.2021 №816 у розмірі 5000,00грн.
Представники відповідачів, вважаючи завищеними вартість послуг наданих адвокатом у сумі 5000 грн., у відзивах заперечували проти задоволення заяви про відшкодування витрат на правову допомогу, оскільки, на їх думку, представником позивача не надано до суду належних доказів на підтвердження використаного адвокатом на надання правничої допомоги, пов`язаної із даною справою, часу, а також детального опису наданих послуг, виконаних адвокатом. Крім того, вказали, що ні Договір від 18.01.2021, ні Додаткова угода №2 від 22.01.2021, не містять посилання на захист прав та законних інтересів позивача при оскарженні рішення Головного управління ДПС у Сумській області від 05.01.2021 року №2294865/40045843.
Дослідивши зміст поданих позивачем документів, заперечення представників відповідачів, враховуючи критерії обґрунтованості та співмірності, суд частково погоджується із доводами представників відповідачів, та вказує, що з наданих представником позивача документів дійсно неможливо встановити час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт за Договором від 18.01.2021 та Додатковою угодою №2 від 22.01.2021, а саме, на підготовку та складання документів правового характеру.
Однак, суд відхиляє заперечення представника відповідачів щодо того, що надані документи не містять посилання на захист прав та законних інтересів позивача при оскарженні рішення Головного управління ДПС у Сумській області від 05.01.2021 року №2294865/40045843, оскільки, як вбачається з Договору від 18.01.2021 та Додаткової угодою №2 від 22.01.2021, та вказувалось вище, під правовою допомогою розуміється забезпечення реалізації прав і обов`язків позивача в адміністративному судочинстві в т.ч., адвокатське бюро зобов`язується надати правову допомогу ТОВ "Агро Інвест Нова" із забезпечення реалізації прав і обов`язків позивача та представництво його інтересів до та під час здійснення саме адміністративного судочинства в процедурі оскарження рішення органу владних повноважень в публічно-правовому спорі, що, на переконання суду, включає й оскарження рішення Головного управління ДПС у Сумській області від 05.01.2021 року №2294865/40045843. Відтак, вказані заперечення відповідачів є необґрунтованими. При цьому, як вбачається з матеріалів справи, саме представником позивача - адвокатом Тимошенко С.А. складався та подавався позов, та саме даний представник позивача брав участь у судовому засіданні 01.04.2021.
Водночас, при вирішенні питання про стягнення витрат на правову допомогу, судом враховано, що сама по собі справа є не складною, а спірні правовідносини не новими у судовій практиці, а тому, підготовка до вказаної справи не вимагала великого обсягу юридичної та технічної роботи, а також не потребувала затрат значних коштів, які заявлені позивачем як витрати на правову допомогу.
Отже, суд доходить висновку, що твердження представника позивача про наявність підстав для стягнення на користь ТОВ "Агро Інвест Нова" витрат на професійну правничу допомогу в сумі 5000грн. є непереконливим.
Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що сума судових витрат на правничу допомогу, яку позивач просить стягнути за рахунок відповідачів, підлягає зменшенню у зв`язку з відсутності ознак співмірності, визначених частиною п`ятою статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України.
Відтак, з огляду на рівень складності справи, її значення для позивача та обсяг наданих послуг, суд, виходячи з критерію пропорційності вважає, що розмір витрат на правничу допомогу, що підлягає стягненню на користь позивача повинен становити у загальному розмірі 2000,00грн., зокрема, по 1000,00грн. з кожного відповідача.
Суд звертає увагу на те, що наведені вище положення законодавства покладають обов`язок доведення неспівмірності понесених витрат на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Доводи представника відповідачів про те, що розмір витрат є необґрунтованим, не приймаються судом до уваги, оскільки нормами чинного законодавства не передбачено обов`язку сторони, яка заявляє клопотання про відшкодування витрат на правничу допомогу, доводити обґрунтованість їх ринкової вартості. Натомість саме на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, покладено обов`язок доведення неспівмірності витрат з наданням відповідних доказів, що відповідачем не здійснено.
За таких обставин, з огляду на доведеність позивачем фактичного розміру понесених витрат на правничу допомогу, зокрема, у розмірі 2000грн. суд вважає за необхідне зменшити розмір витрат на правничу допомогу саме до 2000грн. та відшкодувати цю суму позивачу за рахунок бюджетних асигнувань відповідачів по 1000,00грн. з кожного.
Крім того, суд вважає необхідним стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідачів на користь ТОВ "Агро Інвест Нова" в рахунок повернення сплачений при подачі позову до суду судовий збір, сплаченого згідно платіжного доручення від 29.01.2021 №817 (а.с.12) по 1135,00грн. з кожного.
Керуючись ст.ст. 90, 241, 242, 243, 244, 245, 246, 250, 255, 295, 297, п.15.5 Розділу VІІ Перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

Визнати протиправним та скасувати рішення Комісії Головного управління ДПС у Сумській області від 05.01.2021 №2294865/40045843 про реєстрацію/відмову в реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.
Зобов`язати Державну податкову службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну, складену товариством з обмеженою відповідальністю "АГРО ІНВЕСТ НОВА", від 07 грудня 2020 року № 3 датою її фактичного подання - 29 грудня 2020 року.
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду через Сумський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складено 06.04.2021.

Суддя І.Г. Шевченко