Справа № 260/3564/20
Суддя: Микуляк П.П.
Дата ухвалення: 2021-04-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

08 квітня 2021 року м. Ужгород№ 260/3564/20
Суддя Закарпатського окружного адміністративного суду Микуляк П.П., розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області про визнання дій протиправними і зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, яким просить суд:

- визнати протиправними дії ГУ ПФУ в Закарпатській області, які полягають у відмові у призначенні та виплаті ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання як судді у відставці у розмірі 80% суддівської винагороди;

- зобов`язати відповідача визначити ОСОБА_1 , як судді у відставці щомісячне довічне грошове утримання у розмірі 80% суддівської винагороди, починаючи з 17.09.2020р. з часу звернення за призначенням утримання та виплатити таку з врахуванням раніше виплачених сум.

Позов вимоги мотивовано тим, що позивач звернувся до Міжгірського сектору ГУ ПФУ в Закарпатській області про призначення щомісячно довічного грошового утримання, як судді у відставці з врахуванням 35 повних років роботи, що дає право на отримання грошового утримання в розмірі 80% суддівської винагороди.

Рішенням №50 від 24.09.2020р. позивачу призначене довічне грошове утримання з врахуванням тільки стажу роботи на посаді судді, тобто 30 років 4 місяці 15 днів, що складає 70% суддівської винагороди з врахуванням стажу мешканця гірського населеного пункту.

Позивач зазначив, що органами ПФУ не взято до уваги:

- половину строку навчання у Львівському державному університеті ім. І. Франка у період 1974-1979 роки,

- стаж роботи слідчим Берегівського РВ УМВС

- 2-а роки правничої діяльності як адвоката Міжгірської юридичної консультації, таким чином позивач вважає такі дії відповідача неправомірними.

Представником відповідача до суду було подано відзив на позовну заяву, відповідно до якого не погоджується з позовними вимогами та зазначає, що жоден з періодів роботи позивача з 1974 року по 1990 рік не відповідає посадам згідно ч.4 ст.43 Закону №2862, які дають право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, а тому не підлягає до зарахування оскільки, законодавець закріпив у Прикінцевих та перехідних положеннях Закону України Про судоустрій і статус суддів припис про те, що судді зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання), відтак у відповідача відсутні підстави для зарахування інших видів професійного стажу до суддівського стажу.

Згідно ч.5 ст.262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

17 квітня 1990 року Рішенням Закарпатської обласної ради народних депутатів ОСОБА_1 обраний народним суддею Міжгірського районного суду. Постановою Верховної Ради України від 06 квітня 2000р. обраний суддею безстроково.

01 вересня 2020 року позивач звернувся до Вищої ради правосуддя із заявою про звільнення його з посади судді Міжгірського районного суду Закарпатської області у відставку відповідно до п.4 ч.6 ст.126 Конституції України.

08 вересня 2020 року Рішенням Вищої ради правосуддя №2577/0/15-20 було звільнено позивача з посади судді Міжгірського районного суду Закарпатської області у зв`язку з поданням вищезгаданої заяви.

Згідно з розрахунком стажу судді №01-20/68/20 - вих. від 16 вересня 2020 року, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, виданого Міжгірським районним суом Закарпатської області, тривалість стажу роботи ОСОБА_1 складає 35 років, 1 місяць, 18 днів, з них:

1. Львівський державний університет ім. І.Франка, Студент - 01.09.1974-27.06.1979рр. (стаж 2 роки, 4 міс. 28 днів);

2. Берегівський райвідділ внутрішніх справ, слідчий - 01.10.1979-20.01.1980рр. (стаж 0 років, 3 міс. 20 днів);

3. Міжгірська юридична консультація, адвокат - 17.04.1988-16.04.1990рр. (стаж 2 роки, 0 міс. 0 днів);

4. Міжгірський районний суд Закарпатської області, суддя - 17.04.1990 16.09.2020рр. (стаж 30 років, 5 міс. 0 днів)

Після звернення у вересні 2020 року із заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області Рішенням №50 від 20.10.2020 року позивача було переведено з пенсії по інвалідності та призначено довічне грошове утримання судді у відставці згідно Закону України Про судоустрій та статус суддів.

Після проведеного перерахунку загальний страховий стаж позивача склав 45 років 8 місяців 23 дні з них суддівський стаж - 30 років 4 місяці 15 днів.

Відповідно до наявного суддівського стажу 30 років 4 місяці 15 днів, а саме наявних повних 20 років стажу дали право на отримання довічного грошового утримання в розмірі 50% від суддівської винагороди, додатково за 10 понаднормових років стажу зараховано 20% від суддівської винагороди, що в сукупності склало розрахунок 70% від суддівської винагороди.

Не погодившись із зазначеним призначенням, позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Закарпатській області із заявою про перегляд рішення про призначення щомісячного довічного утримання судді у відставці №50 від 20.10.2020 року, яким просив провести перерахунок призначеного довічного утримання до розміру 80% суддівської винагороди.

Головним управлінням Пенсійного фонду України у Закарпатській області було відмовлено у здійсненні перерахунку та зарахуванні стажу в розмірі 4 роки 8 міс та 17 днів, посилаючись на відсутність правових підстав.

Відповідно дост.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В силу ч.2ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Судом встановлено, що Рішенням Закарпатської обласної ради народних депутатів від 17 квітня 1990 року ОСОБА_1 було обрано народним суддею Міжгірського районного суду.

Відтак, призначення позивача на посаду судді вперше відбулося 17 квітня 1990 року.

Великою Палатою Верховного Суду у Постанові від 30 травня 2019 року у справі №9901/805/18 сформовано правовий висновок, відповідно до якого ч. 2 ст. 137 Закону №1402-VII слід тлумачити у такий спосіб, що до стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності) судді у сфері права, який вимагався законом як мінімальний для набуття таким суддею права для призначення на посаду судді на дату такого призначення.

Організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечує право кожного на справедливий суд визначено Законом України Про судоустрій і статус суддів від 02.06.2016 №1402-VIІІ(зі змінами та доповненнями), відповідно до ст. 137 якого до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді:

1) судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України, судді Конституційного Суду України;

2) члена Вищої ради правосуддя, Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України;

3) судді в судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.

Законом України від 12.07.2018 року №2509-VIII "Про внесення змін до Закону України "Про судоустрій і статус суддів", у зв`язку з прийняттям Закону України "Про Вищий антикорупційний суд", статтю 137 Закону України від 02.06.2016 року №1402-VIІІ "Про судоустрій і статус суддів" доповнено ч.2 наступного змісту: "до стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді".

Абзацом 4 п.34 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" №1402-VIІІ визначено, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).

Тобто у разі здійснення перерахунку стажу обов`язково необхідно враховувати порядок призначення (обрання) кожного окремого судді на посаду вперше, оскільки при призначенні (обранні) суддів на посаду вперше застосовувалися різні вимоги до стажу, необхідного для зайняття посади судді, які діяли на момент такого призначення (обрання).

Законом СРСР від 04.08.1989 року №328-І Про статус суддів СРСР, який діяв на момент обрання ОСОБА_2 суддею, було передбачено, що народним суддею міг бути обраний громадянин СРСР, який досяг на день виборів 25 років, мав вищу юридичну освіту, стаж роботи за юридичною спеціалізацією не менше двох років і склав кваліфікаційний екзамен.

Тобто нормами Закону СРСР від 04.08.1989р. №328-1 Про статус судів в СРСР, Закону України від 02.06.2016р. №1402-111 Про судоустрій і статус суддів з останніми змінами згідно із Законом № 2509-VIII від 12.07.2018р. з врахуванням роз`яснень, наданих спільним листом Вищої ради правосуддя, Верховного суду, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, Ради суддів України, Державної судової адміністрації України, Національної школи суддів України (05.11.2018 №41783/0/9-18; 05.11.2018 №2664/0/2-18; №01-6757/18; 05.11.2018 №9рс-1112/18; 05.11.2018 №1-22433/18; №02/3878), чітко передбачено, що до стажу роботи судді, що дає право на надбавку за вислугу років судді, який призначений вперше у 1990 році, може бути зараховано не більше двох років стажу професійної діяльності за спеціальністю після здобуття вищої освіти.

Аналогічна правова позиція викладена у Постановах Верховного суду від 21 січня 2021 у справі №560/499/19 та від 07 жовтня 2020 року у справі № 460/566/19.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Суд зазначає, що у даній справі відповідно до наведеного наявне незарахування відповідачем до стажу роботи позивача на посаді судді стажу роботи, що дає право на збільшення розміру щомісячного грошового утримання судді у відставці.

За таких обставин, позивач має право на зарахування до стажу роботи на посаді судді додаткових двох років роботи у сфері права, який вимагався законом як мінімальний для набуття ним права для призначення на посаду судді вперше і порушене право позивача підлягає відновленню шляхом зобов`язання відповідача зарахувати даний період до стажу роботи судді.

При цьому, Закон № 328-I не передбачав зарахування до стажу роботи на посаді судді стажу в органах внутрішніх справ, чи половину строку навчання у вищих навчальних закладах, як і не передбачає цього Закон № 1402-VII, у зв`язку із чим доводи позивача щодо наявності підстав для зарахування інших зазначених періодів до стажу роботи судді є необґрунтованими.

Також суд відхиляє твердження відповідача наведене у відзиві, що жоден з періодів роботи позивача з 1974 року по 1990 рік не відповідає посадам згідно ч.4 ст.43 Закону України "Про статус суддів" №2862 від 15.12.1992 року є безпідставним, оскільки зазначений закон взагалі не повинен застосовуватися у спірних правовідносинах, оскільки позивач був обраний на посаду судді 17 квітня 1990 року, а закон на який посилається відповідача вступив у дію 15 грудня 1992 року.

У своєму Рішенні від 16 вересня 2015 року у справі № 21-1465а15 Верховний Суд України вказав, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

У позовній заяві відсутня позовна вимога, щодо зарахування стажу, однак ставиться питання щодо призначення і виплати та зобов`язання визначити довічне грошове утримання у розмірі 80% від суддівської винагороди.

На переконання суду питання щодо обчислення довічного грошового утримання судді у відставці повинно вирішуватись після вирішення питання про наявність відповідного права, а не навпаки.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Керуючись ч. 2 ст. 9 КАС України, суд вважає за можливе вийти за межі позовних вимог та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області зарахувати до стажу роботи на посаді судді додаткових двох років роботи у сфері права, який вимагався законом як мінімальний для набуття ним права для призначення на посаду судді вперше та здійснити перерахунок.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України: завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 2 КАС України: у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Ч. 1 ст. 9 КАС України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України: кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України: в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За результатом розгляду даної справи судом було встановлено протиправність дій відповідача щодо безпідставного незарахування до стажу роботи на посаді судді додаткових двох років роботи у сфері права, в ході судового розгляду адміністративної справи відповідач не надав суду належних та допустимих доказів на підтвердження правомірності своїх дій, відтак позовна заява підлягає до часткового задоволення.

На підставі наведеного та керуючись ст. 242-246, 250, 255, 295 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області про визнання дій протиправними і зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області щодо безпідставного незарахування до стажу роботи на посаді судді додаткових двох років роботи у сфері права, який вимагався законом як мінімальний для набуття ним права для призначення на посаду судді вперше.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи на посаді судді два роки роботи у сфері права у відповідності до ч.2 ст.137 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" № 1402-VIII в редакції Закону № 2509-VIII від 12.07.2018р.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області здійснити перерахунок довічного грошового утримання судді у відставці.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку передбаченому ст.255 КАС України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції, протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя П.П.Микуляк