Справа № 340/5871/20
Суддя: Л.І. Хилько
Дата ухвалення: 2021-04-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2021 року м. Кропивницький Справа № 340/5871/20

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі судді Хилько Л.І., розглянув у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 (даліпозивач) до Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області (далі відповідач) про визнання протиправними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення і припису суб`єкта владних повноважень, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач (через представника) звернувся до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить:

- визнати протиправною та скасувати постанову №1179-ДК/0297По/08/01/-20 від 11.12.2020, винесену старшим інспектором у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотриманням вимог законодавства України про охорону земель, начальником відділу контролю за використанням та охороною земель у Петрівському, Долинському, Новгородківському районах Іщенком В.А., у відповідності до якої позивача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 53-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 170 гривень;

- визнати протиправним та скасувати припис старшого державного інспектора у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотриманням вимог законодавства України про охорону земель, начальника відділу контролю за використанням та охороною земель у Петрівському, Долинському, Новгородківському районах Іщенка В.А. від 10.12.2020 № 1179-ДК/0388Пр/03/01/-20.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що зі змісту складений державним інспектором Акту обстеження, Акту перевірки та Протоколу, на підставі яких прийнято оскаржувану постанову та припису, не вбачається інформації, і посилання на відповідні докази, які б чітко вказували на обставини скоєння адміністративного правопорушення саме позивачем, оскільки складені документи містять суперечливі відомості щодо об`єкту (площа обстежуваної ділянки 19,6400 га, при цьому не зрозуміло в який спосіб Інспектор визначити, що саме Позивачем оброблено і засіяно 3,7400 га). Протокол про адміністративне правопорушення взагалі не містить відомостей про населений пункт місця знаходження земельної ділянки та її площу. Зазначені документи в цілому не містять відомостей про докази, які вказують на винні дії позивача.

Відповідач у поданому до суду відзиві позовні вимоги не визнав, просив в їх задоволенні відмовити, обґрунтовуючи це тим, що державним інспектором проведено перевірку земельних ділянок, розташованих на території Суходільської сільської ради Долинського району Кіровоградської області. Під час перевірки було здійснено виїзд та обстежено земельну ділянку загальною площею 19,6400 га і встановлено, що частина земельної ділянки площею 3,7400 га, яка розташована в межах села Новосавицьке на території Суходільської сільської ради Долипського району, оброблена та використовується самовільно, без правовстановлюючих документів позивачем. Розміри земельної ділянки визначались відповідно до даних Державного земельного кадастру, які містяться у вільному доступі на Публічній кадастровій карті України. Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, право власності чи користування на вищезазначену земельну ділянку не зареєстровано. За результатами перевірки державним інспектором складено Протокол про адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 53-1 КУпАП, який оголошено особисто позивачу, про що свідчить його особистий підпис. Також, з метою усунення виявленого порушення державним інспектором було видано припис, який зобов`язано позивача усунути порушення законодавства, припинити використання земельної ділянки та звільнити її у 30-денний термін. За результатами розгляду адміністративної справи винесено постанову про накладення адміністративного стягнення. Таким чином, дії державного інспектора були повністю в межах чинного законодавства (а.с.28-33).

Дослідивши письмові докази у справі суд зазначає наступне.

З матеріалів справи про адміністративне правопорушення (а.с.34-58) встановлено, що 25.11.2020 до Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області надійшов лист Суходільська сільська рада Долинського району Кіровоградської області від 25.11.2020 №645, в якому повідомило відповідача про здійснення масового самовільного розорювання земель (незайняті городи, пасовища) в селах Суходільське та Новосавицьке Долинського району Кіровоградської області.До листа додано заяву депутата Суходільська сільська рада Долинського району Кіровоградської області, в якій зазначено про вчинення наведених дій, в тому числі, позивачем.

10.12.2020 старшим державним інспектором Іщенком В.А. на виконання наказу Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області від 04.12.2020 № 1179-ДК, проведено обстеження земельної ділянки, яка знаходиться в межах населеного пункту с. Новосавицьке на території Суходільської сільської ради Долинського району Кіровоградської області, за результатами якої складено акт обстеження земельної ділянки від 10.12.2020 № 1179-ДК/949/АО/10/01/-20, в якому зафіксовано, що земельна ділянка загальною площею 3,7400 га, кадастровий номер відсутній, яка розташована в межах села Новосавицьке на території Суходільської сільської ради Долинського району Кіровоградської області на час перевірки оброблена та використовується.

10.12.2020 старшим державним інспектором Іщенком В.А. складено акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства щодо об`єкту земельної ділянки № 1179-ДК/946/АП/09/01/-20, згідно до змісту якого земельна ділянка загальною площею 19.6400 га, кадастровий номер не визначено, в тому числі площею 3,74 га використовується без правовстановлюючих документів позивачем, який обробив її та засіяв озимими культурами, чим порушив ч.1 ст.116, ст.ст.125, 126 Земельного кодексу України, ст.1 Закону України "Про державний контроль за використанням та охороною земель".

У зв`язку з цим,10.12.2020 старшим державним інспектором Іщенком В.А. відносно позивача складено протокол № 1179-ДК/0295П/07/01/-20 про адміністративне правопорушення та розрахунок розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки.

Крім того, 10.12.2020 старшим державним інспектором Іщенком В.А. було винесено припис № 1179-ДК/0388Пр/03/01/-20, яким позивачу приписано, в термін 30-денний термін усунути порушення земельного законодавства України, а саме припинити право користування самовільно зайнятою земельною ділянкою, площею 3,74 га.

За результатом розгляду протоколу про адміністративне правопорушення № 1179-ДК/0295П/07/01/-20 від 10.12.2020, старшим державним інспектором Іщенком В.А. було прийнято постанову про накладення адміністративного стягнення № 1179-ДК/0297По/08/01/-20 від 11.12.2020, якою позивача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст.53-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 170 гривень.

Не погодившись з постановою про накладення адміністративного стягнення та приписом про усунути порушення земельного законодавства України, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам сторін, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст.14 Конституції України та ст.373 Цивільного кодексу України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізовується громадянами, юридичними особами та державою відповідно до закону.

Згідно ч.ч.1, 2 ст.2 Земельного кодексу України земельні відносини - це суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею. Суб`єктами земельних відносин є громадяни, юридичні особи, органи місцевого самоврядування та органи державної влади.

Ст. 3 Земельного кодексу України встановлено, що земельні відносини регулюються Конституцією України, вказаним Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Відповідно до статті 187 Земельного кодексу України контроль за використанням та охороною земель полягає в забезпеченні додержання органами державної влади, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями і громадянами земельного законодавства України.

Згідно із ст. 188 Земельного кодексу України державний контроль за використанням та охороною земель здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері здійснення державного нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі, а за додержанням вимог законодавства про охорону земель - центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів. Порядок здійснення державного контролю за використанням та охороною земель встановлюється законом.

Правові,економічні та соціальні основи організації здійснення державного контролю за використанням та охороною земель визначені Законом України "Про державний контроль за використанням та охороною земель" від 19.06.2003 № 963-IV (далі Закон № 963-IV).

Відповідно до ст. 2 Закону № 963-IV, основними завданнями державного контролю за використанням та охороною земель є, зокрема, забезпечення додержання органами державної влади, органами місцевого самоврядування, фізичними та юридичними особами земельного законодавства України.

Статтею 4 Закону № 963-IV передбачено, що об`єктом державного контролю за використанням та охороною земель є всі землі в межах території України.

Згідно зі статтею 5 Закону № 963-IV, органом, який здійснює державний контроль за використанням та охороною земель, дотриманням вимог законодавства України про охорону земель, проведення моніторингу родючості ґрунтів є центральний орган виконавчої влади, який забезпечує реалізацію державної політики у сфері нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі.

Положеннями ст. 6 Закону № 963-IV визначено, що до повноважень центрального органу виконавчої влади, який забезпечує реалізацію державної політики у сфері нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі, належать зокрема здійснення державного контролю за використанням та охороною земель у частині додержання органами державної влади, органами місцевого самоврядування, юридичними та фізичними особами вимог земельного законодавства України та встановленого порядку набуття і реалізації права на землю та виконання вимог щодо використання земельних ділянок за цільовим призначенням.

Пунктом 1 Положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.01.2015 № 15, передбачено, що державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру (Держгеокадастр) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра аграрної політики та продовольства і який реалізує державну політику у сфері топографо-геодезичної і картографічної діяльності, земельних відносин, землеустрою, у сфері Державного земельного кадастру, державного нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі в частині дотримання земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій і форм власності, родючості ґрунтів.

Відтак, Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області наділено повноваженнями щодо здійснення державного нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі в частині дотримання земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій і форм власності, родючості ґрунтів. При цьому, об`єктом контролю є всі землі на території України, а також порядок їх використання органами державної влади, органами місцевого самоврядування, фізичними та юридичними особами.

Згідно із статтями 9, 10 Закону № 963-IV державний контроль за використанням та охороною земель, дотриманням вимог законодавства України про охорону земель і моніторинг ґрунтів здійснюються шляхом: проведення перевірок; розгляду звернень юридичних і фізичних осіб; участі у прийнятті в експлуатацію меліоративних систем і рекультивованих земель, захисних лісонасаджень, протиерозійних гідротехнічних споруд та інших об`єктів, які споруджуються з метою підвищення родючості ґрунтів та забезпечення охорони земель; розгляду документації із землеустрою, пов`язаної з використанням та охороною земель; проведення моніторингу ґрунтів та агрохімічної паспортизації земель сільськогосподарського призначення.

Державні інспектори у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотриманням вимог законодавства України про охорону земель мають право:

безперешкодно обстежувати в установленому законодавством порядку земельні ділянки, що перебувають у власності та користуванні юридичних і фізичних осіб, перевіряти документи щодо використання та охорони земель;

давати обов`язкові для виконання вказівки (приписи) з питань використання та охорони земель і дотримання вимог законодавства України про охорону земель відповідно до їх повноважень, а також про зобов`язання приведення земельної ділянки у попередній стан у випадках, установлених законом, за рахунок особи, яка вчинила відповідне правопорушення, з відшкодуванням завданих власнику земельної ділянки збитків;

складати акти перевірок чи протоколи про адміністративні правопорушення у сфері використання та охорони земель і дотримання вимог законодавства про охорону земель та розглядати відповідно до законодавства справи про адміністративні правопорушення, а також подавати в установленому законодавством України порядку до відповідних органів матеріали перевірок щодо притягнення винних осіб до відповідальності;

у разі неможливості встановлення особи правопорушника земельного законодавства на місці вчинення правопорушення доставляти його до органів Національної поліції чи до приміщення виконавчого органу сільської, селищної, міської ради для встановлення особи порушника та складення протоколу про адміністративне правопорушення;

викликати громадян, у тому числі посадових осіб, для одержання від них усних або письмових пояснень з питань, пов`язаних з порушенням земельного законодавства України;

передавати до органів прокуратури, органів досудового розслідування акти перевірок та інші матеріали про діяння, в яких вбачаються ознаки кримінального правопорушення;

проводити у випадках, встановлених законом, фотографування, звукозапис, кіно- і відеозйомку як допоміжний засіб для запобігання порушенням земельного законодавства України;

звертатися до суду з позовом щодо відшкодування втрат сільськогосподарського і лісогосподарського виробництва, а також повернення самовільно чи тимчасово зайнятих земельних ділянок, строк користування якими закінчився.

Державні інспектори у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотриманням вимог законодавства про охорону земель можуть мати й інші повноваження відповідно до закону.

Державні інспектори під час виконання службових обов`язків мають право на носіння форменого одягу встановленого зразка та використовувати спеціальні транспортні засоби з кольорографічним забарвленням і написом з емблемою в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до частини першої статті 124 Земельного кодексу України, передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки.

Статтями 125 та 126 Земельного кодексу України регламентовано, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

В абз.7 п.2 ч.1 ст.4 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" встановлено, що державній реєстрації прав підлягають право постійного користування та право оренди (суборенди) земельної ділянки.

Згідно пункту "б" частини 1 статті 211 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи несуть цивільну, адміністративну або кримінальну відповідальність відповідно до законодавства за такі порушення як, зокрема, самовільне зайняття земельних ділянок.

Відповідно до статті 1 Закону № 963-IV самовільним зайняттям земельної ділянки є будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочинну щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними.

Таким чином, будь-які дії, направлені на фактичне використання земельної ділянки без оформлення права власності на земельну ділянку або права постійного користування чи права оренди земельної ділянки в порядку, визначеному Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", є самовільним зайняттям земельної ділянки.

Згідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 10.12.2020 № 1179-ДК/0295П/07/01/-20 (а.с.46-47), при перевірці дотримання вимог земельного законодавства на території Суходільської сільської ради Долинського району Кіровоградської області посадовою особою відповідача встановлено, що позивач використовує самовільно без оформлення належним чином документів на території Суходільської сільської ради Долинського району Кіровоградської області земельну ділянку, площею 3,74 га, дана земельна ділянка відноситься до земель комунальної власності, категорія земель землі сільськогосподарського призначення, що є порушенням ч.1 ст.116, ст.125, 126 Земельного кодексу України та ст.1 Закону України "Про державний контроль за використанням та охороною земель".

Згідно до ст.53-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП), самовільне зайняття земельної ділянки - тягне за собою накладення штрафу на громадян від десяти до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб - від двадцяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з ч.1 ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Неодмінною умовою для кваліфікації дії чи бездіяльності як адміністративного правопорушення є наявність сукупності юридичних ознак, які визначають склад правопорушення, а саме: суб`єкт, суб`єктивну сторону (елементами якої є вина, мотив і мета), об`єкт та об`єктивну сторону. При цьому відсутність хоча б однієї з ознак правопорушення унеможливлює притягнення до адміністративної відповідальності.

Так, об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ст.53-1 КУпАП полягає у самовільному зайнятті земельної ділянки. Предметом адміністративного правопорушення, передбаченого ст.53-1 КУпАП, є земельна ділянка.

Статтею 280КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Частиною 1 ст. 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ч.ч.2, 3 ст.256 КУпАП, протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.

Отже, винність позивача у вчиненні адміністративного правопорушення повинна бути підтверджена зокрема: поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису тощо. Разом з тим, доказів, які б свідчили про рік, місяць, день, місце та час вчинення позивачем порушення вимог ч.1 ст.116, ст.125, 126 Земельного кодексу України та ст.1 Закону України "Про державний контроль за використанням та охороною земель", а також обставин, при яких ним вчинено такі дії, ні подані до суду матеріали справи про адміністративне правопорушення, ні матеріали адміністративної справи не містять.

Також, суд звертає увагу, що у самій фабулі правопорушення, яке інкримінується позивачу, не було розкрито об`єктивної та суб`єктивної його сторони, не вказано в який спосіб та коли позивачем здійснено обробку та посів озимих культур, час та місце скоєння правопорушення. Відповідач також не пояснив, як державний інспектор визначив, що із 19,6400 га загальної площі земельної ділянки позивачем самовільно використовується 3,74 га.

Отже, жодним документом, складений державним інспектором та покладених в основу оскаржуваної постанови, не встановлено склад адміністративного правопорушення, а відповідач не надав жодного доказу винності позивача у вчиненні правопорушення.

Таким чином, відповідачем, у ході розгляду справи, не надано належних, допустимих та достовірних доказів, які б свідчили про наявність в діях позивача адміністративного правопорушення.

Враховуючи це, суд дійшов висновку про недоведеність відповідачем факту вчинення саме позивачем самовільного зайняття земельної ділянки площею 3,74 га без оформлення належним чином документів на території Суходільської сільської ради Долинського району Кіровоградської області.

З огляду на з`ясовані у справі обставини, суд дійшов висновку, що припис № 1179-ДК/0388Пр/03/01/-20 від 10.12.2020 та постанова № 1179-ДК/0297По/08/01/-20 від 11.12.2020 прийняті відповідачем всупереч нормам діючого законодавства, необґрунтовано, недобросовісно, нерозсудливо, а тому є протиправними та підлягають скасуванню.

Посилання відповідача на правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 20.02.2020 №1940/1655/18, судом не приймається, оскільки обставини, які досліджувались у вказаній справі різняться з обставинами, встановленими у даній справі.

На підставі ч.2ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У відповідності до ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

При цьому в силу ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що у ході розгляду справи відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, не виконано покладеного на нього обов`язку щодо доказування правомірності прийняття оскаржуваних припису та постанови, що свідчить про обґрунтованість позовних вимог, які підлягають задоволенню.

Щодо розподілу судових витрат у справі суд зазначає таке.

Згідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При зверненні до суду з даною позовною заявою позивач сплатив судовий збір у сумі 1681,60 грн., що підтверджується квитанцією № 0.0..1 від 21.12.2021 (а.с.6), який підлягає стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача у справі.

Відповідно до частини 1 статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п.1 ч.3 ст.132 КАС України).

Відповідно до статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Позивач просив стягнути з відповідача понесені судові витрати на професійну правничу допомогу в сумі 1500,00 грн., на підтвердження розміру яких суду надав: договір про надання правничої допомоги від 16.12.2020, укладеного з адвокатом Чуприною С.П.(а.с.15); акт здачі-приймання виконаних робіт (правничої допомоги) від 21.12.2020 (а.с.16); квитанція № 21-2/12/2020 від 21.12.2020 про сплату 1500 грн. (а.с.17).

При вирішенні питання щодо розподілу витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката, суд, враховуючи предмет спору та виходячи із критеріїв, визначених ч.ч.3, 5 ст.134, ч.9 ст.139 КАС України, а також відсутність клопотань відповідача про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, вважає обґрунтованими, співмірними, пов`язаними з розглядом даної справи та такими, що підтверджені належними доказами.

Керуючись ст.ст.72-77, 242-246, 255, 257, 262 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення від 11 грудня 2020 року № 1179-ДК/0297По/08/01/-20.

Визнати протиправним та скасувати припис про усунення порушень земельного законодавства від 10 грудня 2020 року № 1179-ДК/0388Пр/03/01/-20.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) з державного бюджету за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області () судовий збір у розмірі 1681,60 грн. (одна тисяча шістсот вісімдесят одна гривня 60 копійок).

Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) з державного бюджету за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області () витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 1500,00 грн. (одна тисяча п`ятсот гривень).

Рішення суду набирає законної сили в порядку, встановленому ст.255 КАС України та може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Третього апеляційного адміністративного суду за правилами, встановленими ст.ст. 293, 295-297 КАС України.

Відповідно до підпункту 15.5 п.15 Розділ VII Перехідні положення КАС України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду Л.І. Хилько