Справа № 300/530/21
Суддя: Гундяк В.Д.
Дата ухвалення: 2021-04-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" квітня 2021 р. справа № 300/530/21

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд в складі головуючого - судді Гундяка В.Д., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання до їх вчинення,-

В С Т А Н О В И В:

17.02.2021 року ОСОБА_1 (надалі - позивач, ОСОБА_1 ) завернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (надалі - відповідач) про визнання дій протиправними та зобов`язання до їх вчинення.

Позовні вимоги мотивовані протиправністю дій відповідача щодо зменшення розміру раніше призначеного позивачу щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 90% до 76%. На переконання позивача, виходячи зі змісту норм Закону №1402-VIII, під час перерахунку щомісячного довічного грошового утримання змінною величиною є лише розмір суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, натомість відсоткове значення розміру щомісячного довічного грошового утримання, яке обчислювалося при його призначенні відповідно до наявної у особи вислуги років, є незмінним. ОСОБА_1 зазначив, що призначений йому розмір грошового утримання, який становив 90% при виході у відставку, не може бути змінений надалі при перерахунку довічного грошового утримання у разі зміни розміру складових суддівської винагороди. Вказав, що з моменту ухвалення Конституційним Судом України рішення №2-р/2020 у нього виникли підстави для здійснення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання. Тому просив суд зобов`язати відповідача провести з 19.02.2020 перерахунок довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 90% суддівської винагороди, зазначеної у довідці Івано-Франківського апеляційного суду від 18.01.2021 №04-12/27-21, та здійснити виплату такого утримання з урахуванням виплачених сум.

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 22.02.2021 року відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

05.03.2021 від Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області надійшов відзив на адміністративний позов за №0900-0803-8/7252 від 02.03.2021 року. У відзиві представник відповідача проти заявлених позовних вимог заперечила та просила суд відмовити у задоволенні позову. Так зазначила, що відповідачем на виконання рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 14.09.2020 по справі №300/1389/20 ОСОБА_1 з 19.02.2020 здійснено перерахунок довічного грошового утримання судді у відставці, розмір якого після здійсненого перерахунку складає 158 563,98 грн. У відповідності до приписів частини 3 статті 142 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 №1402-VIII, відповідачем обчислено розмір довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 виходячи з 76 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. Представник відповідача вказала, що положення частини 3 статті 142 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 №1402-VIII неконституційними не визнавались, а відтак дані приписи чинного законодавства України підлягають застосуванню відповідачем незалежно від того, у якому розмірі довічне грошове утримання виплачувалось позивачу раніше.

У поданій суду відповіді на відзив від 11.03.2021 року позивач зазначив, що заперечення, наведені у відзиві, вважає необґрунтованими. Вказав, що оскільки щомісячне довічне грошове утримання йому призначене у відповідності до положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 №2453-VI (надалі - Закон №2453-VI), тому відповідач протиправно перерахував відсотковий розмір довічного грошового утримання судді у відставці посилаючись на норми Закону №1402-VIII.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, дослідивши наявні письмові докази, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних мотивів.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області та отримує щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці в розмірі 76% суддівської винагороди, обчисленої на виконання рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 14.09.2020 по справі №300/1389/20.

Дана обставина згідно частини 1 статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України доказуванню не підлягає, як така, що визнається учасниками справи і у суду немає сумніву щодо достовірності цієї обставини та добровільності її визнання.

Згідно зі змістом вказаного рішення суду, 02.03.2020, у зв`язку зі зміною розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, позивач звернувся до відповідача із заявою про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, до якої додав довідку Івано-Франківського апеляційного суду №04-12/128-20 від 02.03.2020 року.

Листом від 25.05.2020 за №1344-1098/Ш-02/08-0900/20 відповідач відмовив позивачу у перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді на підставі вказаної заяви та довідки з тих підстав, що рішення Конституційного Суду України від 18.02.2020 №2-р/2020 не містить положень щодо порядку його виконання, а тому з 18.02.2020 порядок визначення розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці регулюється статтею 142 Закону №1402-VIII, та відповідно до вказаної статті вирішується також питання перерахунку раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці, зокрема - у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді.

Не погоджуючись і з такою відмовою ГУ ПФУ в Івано-Франківській області, ОСОБА_1 звернувся до суду із відповідним позовом, в результаті розгляду якого, Івано-Франківським окружним адміністративним судом 14.09.2020 ухвалено рішення про визнання протиправною відмови органу Пенсійного фонду у здійсненні перерахунку довічного грошового утримання ОСОБА_1 на підставі довідки Івано-Франківського апеляційного суду 02.03.2020 за №04-12/128-20 та зобов`язання ГУ ПФУ в Івано-Франківській області здійснити позивачу, як судді у відставці, перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, згідно з вказаною довідкою, починаючи з 19.02.2020 року.

Як вбачається з матеріалів справи, до проведення перерахунку довічне грошове утримання ОСОБА_1 , як судді у відставці становило 90% суддівської винагороди - 56 628,71 грн, однак надалі, в результаті здійсненого на виконання рішення суду перерахунку довічного грошового утримання позивача, основний розмір такого утримання встановлено у розмірі 76% суддівської винагороди - 158 563,98 грн.

Позивач, вважаючи дії відповідача протиправними та такими, що порушують його право на належне грошове утримання, звернувся до суду за захистом своїх прав.

Надаючи правову оцінку правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступних підстав та мотивів.

У відповідності до вимог пункту 3 частини 1 статті 244 Кодексу адміністративного судочинства України, визначаючи яку правову норму слід застосувати до спірних правовідносин суд керується нормами Законів та підзаконних нормативно-правових актів в тій редакції, яка чинна на момент виникнення чи дії, конкретної події, обставини і врегулювання відповідних правовідносин.

Згідно із положеннями частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечує право кожного на справедливий суд визначає Закон України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 №1402-VIII (надалі - Закон №1402-VIII).

У відповідності до частини 4 статті 142 вказаного Закону, у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.

Згідно з частиною 5 статті 142 Закону №1402-VIII пенсія або щомісячне довічне грошове утримання судді виплачується незалежно від заробітку (прибутку), отримуваного суддею після виходу у відставку. Щомісячне довічне грошове утримання суддям виплачується органами Пенсійного фонду України за рахунок коштів Державного бюджету України.

Отже, правовою підставою для перерахунку раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці є факт зміни грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді.

Відповідно до частини 3 статті 135 Закону №1402-VIII базовий розмір посадового окладу судді становить:

1) судді місцевого суду - 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року;

2) судді апеляційного суду, вищого спеціалізованого суду - 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року;

3) судді Верховного Суду - 75 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.

Разом з цим, Прикінцевими та перехідними положеннями Закону №1402-VIII були передбачені певні особливості визначення розміру суддівської винагороди та щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці.

Так, пунктом 22 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону №1402-VIII було визначено, що право на отримання суддівської винагороди у розмірах, визначених цим Законом, мають судді, які за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердили відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначені на посаду за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом.

Судді, які на день набрання чинності цим Законом пройшли кваліфікаційне оцінювання та підтвердили свою здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді, до 01.01.2017 отримують суддівську винагороду, визначену відповідно до положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 №2453-VI.

До проходження кваліфікаційного оцінювання суддя отримує суддівську винагороду, визначену відповідно до положень Закону №2453-VI (пункт 23 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону № 1402-VIII).

При цьому, згідно із пунктом 25 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону №1402-VIII, право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді), або призначений на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом, та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого кваліфікаційного оцінювання або конкурсу.

В інших випадках, коли суддя іде у відставку після набрання чинності цим Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону України від 07.07.2010 №2453-VI «Про судоустрій і статус суддів». За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону.

Разом з цим, Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та деяких законів України щодо діяльності органів суддівського врядування» від 16.10.2019 №193-IX, який набрав чинності 07.11.2019, було виключено зазначені вище пункти 22, 23 Прикінцевих та перехідних положень Закону №1402-VIII.

Надалі, рішенням Конституційного Суду України від 18.02.2020 №2-р/2020 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення пункту 25 розділу ХІІ Прикінцеві та перехідних положень Закону № 1402-VIII зі змінами.

У вказаному рішенні Конституційний Суд зазначив, що право судді на відставку є конституційною гарантією незалежності суддів (пункт 4 частини шостої статті 126 Конституції України). Відставка судді є особливою формою звільнення його з посади за власним бажанням та обумовлена наявністю в особи відповідного стажу роботи на посаді судді; наслідком відставки є, зокрема, припинення суддею своїх повноважень з одночасним збереженням за ним звання судді і гарантій недоторканності, а також набуття права на виплату вихідної допомоги та отримання пенсії або щомісячного довічного грошового утримання (абзац четвертий підпункту 3.1 пункту 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 19.11.2013 № 10-рп/2013).

Отже, з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення від 18.02.2020 №2-р/2020 Закон №1402-VIII не містить норм, які б по-різному визначали порядок обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці. Аналогічна правова позиція викладена в рішенні Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду від 16 червня 2020 року у зразковій справі №620/1116/20.

Івано-Франківським окружним адміністративним судом за наслідком розгляду справи №300/1389/20 у рішенні від 14.09.2020 констатовано право позивача, після визнання неконституційними положень пункту 25 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №1402-VIII, на перерахунок розміру його щомісячного довічного грошового утримання, виходячи з розміру суддівської винагороди, обчисленої відповідно до статті 135 та підпункту 4 пункту 24 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №1402-VIII, які визначають розмір суддівської винагороди працюючого судді.

Суд не враховує посилання ОСОБА_1 стосовно наявності обґрунтованих підстав для обчислення його перерахованого довічного грошового утримання судді у відставці виходячи з 90% розміру суддівської винагороди працюючого судді, з огляду на викладене.

Згідно із положеннями частини 3 статті 142 Закону №1402-VIII, щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

Стверджуючи про необхідність проведення перерахунку свого щомісячного довічного грошового утримання як судді у відставці виходячи з 90% розміру суддівської винагороди, позивач вказав на незмінність відсоткового співвідношення грошового утримання та зіслався на пункт 33 рішення Великої Палати Верховного Суду у рішенні від 16.10.2019 по справі №240/5401/18.

Зокрема відповідно до змісту вказаного рішення, предметом розгляду Верховним Судом у межах цієї справи було визнання протиправними дій територіального управління ПФУ щодо зменшення основного розміру призначеної пенсії з 83% до 70% сум грошового забезпечення, починаючи з 1 січня 2018 року; зобов`язання відповідача здійснити перерахунок та виплату призначеної пенсії у основному розмірі 83% сум грошового забезпечення, починаючи з 1 січня 2018 року відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служб, та деяких інших осіб" від 9 квітня 1992 року №2262-ХІІ (надалі, також Закон №2262-ХІІ), постанови Кабінету Міністрів України "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" від 30 серпня 2017 року №704, з урахуванням проведених виплат.

Суд зазначає, що спір в межах вказаної справи виник у відносинах, що стосуються зменшення територіальним органом Пенсійного фонду України основного розміру пенсії до 70 відсотків відповідно до частини 2 статті 13 Закону №2262-ХІІ. Позивачем в межах згаданої справи є особа, якій призначено пенсію за вислугу років, відповідно до Закону №2262-ХІІ.

Суд приймає до уваги те, що висновок Великої Палати Верховного Суду зумовлений наявністю порядку перерахунку призначених пенсій військовослужбовців, який урегульований нормами статті 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», а також нормами постанов Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року №704 та від 21 лютого 2018 року №103, що свідчить про безпідставність застосування статті 13 Закону №2262-ХІІ, яка регулює призначення пенсій, оскільки процедури призначення та перерахунку пенсії є різними за змістом і механізмом їх проведення.

Як уже зазначалось вище судом, відповідно до частини 3 статті 141 Закону №1402-VIII, щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

З системного аналізу приписів Закону №1402-VIII, в тому числі, і положення частини 3 статті 141, суд приймає до уваги те, що з урахуванням висновків Конституційного Суду України у рішенні від 18.02.2020 №2-р/2020, Законом не встановлено різних умов в частині застосування відсоткового розміру суддівської винагороди при обчисленні щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці при призначенні грошового утримання чи здійсненні його перерахунку.

Зазначене, на переконання суду, також свідчить про наявність очевидних відмінностей у правовому регулюванні правовідносин, що виникли в межах даного спору, та правовідносин в межах зразкової справи, розгляд якої здійснив Касаційний адміністративний суд Верховного Суду 04.02.2019 та Велика Палата Верховного Суду 16.10.2019 що, у свою чергу, унеможливлює застосування судом висновків, викладених у рішеннях по справі №240/5401/18 під час вирішення даного спору.

В зв`язку із вищенаведеним посилання позивача на пункт пункт 33 рішення Великої Палати Верховного Суду у рішенні від 16.10.2019 по справі №240/5401/18 суд відхиляє як безпідставні.

Окрім цього, суд зазначає, що надаючи оцінку положенням пункту 25 Прикінцевих та перехідних положень Закону №1402-VIII, Конституційний Суд України у рішенні від 18.02.2020 №2-р/2020 вказав, що щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці має бути співмірним із суддівською винагородою, яку отримує повноважний суддя. У разі збільшення розміру такої винагороди перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці має здійснюватися автоматично. Встановлення різних підходів до порядку обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів порушує статус суддів та гарантії їх незалежності.

Запровадження згідно із положеннями пункту 25 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №1402 різних підходів до порядку обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів, які виходять у відставку, суперечить положенням частини першої статті 126 Основного Закону України щодо гарантування незалежності суддів Конституцією і законами України.

За таких обставин суд дійшов висновку, що перерахунок грошового утримання судді у відставці в розмірі 90% від заробітної плати працюючого судді, ставить діючих суддів у нерівне становище з тими суддями, які вийшли у відставку за Законом №2453-VI.

Встановлений Конституційним Судом України єдиний підхід до порядку обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів не передбачає вибіркового застосування правових положень, як на це посилається позивач.

Крім цього суд зазначає, що при обчисленні розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, суд не може застосовувати норму права в частині, тобто не може мати місце застосування до позивача порядку обчислення відсоткового розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці відповідно до положень Закону №2453-V, з одночасним застосуванням складових суддівської винагороди, визначених Законом України №1402-VIII.

Право судді у відставці на здійснення перерахунку розміру довічного грошового утримання відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» №1402-VIII передбачає обчислення розміру такого утримання виходячи зі складових суддівської винагороди, визначених статтею 135 Закону №1402-VIII та відсоткового розміру заробітної плати працюючого судді, встановленого виключно цим же Законом.

Разом з цим, визначена пунктом 25 Прикінцевих та перехідних положень Закону №1402-VIII можливість встановлення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на рівні 80 відсотків суддівської винагороди (за кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді) передбачала обчислення розміру такого утримання відповідно до положень Закону №2453-V.

Такими чином, визнання неконституційними положень пункту 25 Прикінцевих і перехідних положень Закону №1402-VIII передбачає єдиний правомірний порядок обчислення відсоткового розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, що у свою чергу, виключає наявність відповідних підстав та можливість обчислення щомісячного грошового утримання судді у відставці виходячи зі складових суддівської винагороди, визначених статтею 135 Закону України №1402-VIII та відсоткового розміру суддівської винагороди, встановленого Законом №2453-V.

Суд не погоджується з доводами позивача про обмеження його конституційних прав та обмеження рівня гарантій незалежності, оскільки, як встановлено судом, внаслідок проведеного відповідачем перерахунку щомісячного довічного грошового утримання ОСОБА_1 на виконання рішення суду від 14.09.2020 по справі №300/1389/20, розмір довічного грошового утримання позивача, з урахуванням відсоткового розміру суддівської винагороди, з якої обчислено довічне грошове утримання (76%) збільшився більш ніж вдвічі (158 563,98 грн), у порівнянні із розміром довічного грошового утримання ОСОБА_1 , встановленого до проведення спірного перерахунку (56 628,71 грн), виходячи із 90% суддівської винагороди.

На переконання суду, розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, який внаслідок проведеного на виконання рішення суду перерахунку становить 158 563,98 грн у повній мірі забезпечить належне матеріальне утримання ОСОБА_1 як судді у відставці, та жодним чином не може знизити рівень гарантій незалежності судді, його матеріального, соціального забезпечення.

Враховуючи безпідставність доводів позивача стосовно сталого відсоткового співвідношення уже призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, установленого Законом України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 №2453-V, приймаючи до уваги висновки Конституційного Суду України у рішенні від 18.02.2020 №2-р/2020 щодо неконституційності положень пункту 25 Прикінцевих та перехідних положень Закону №1402-VIII та єдиного підходу до обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці, позовні вимоги ОСОБА_1 суд вважає необґрунтованими, такими, що суперечать приписам чинних правових норм та не відповідають позиції Конституційного Суду України у рішенні від 18.02.2020 №2-р/2020, а відтак не можуть бути задоволені.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що адміністративний позов до задоволення не підлягає.

Згідно з ст. 139 КАС України судові витрати слід віднести на рахунок позивача.

На підставі Закону України "Про судоустрій та статус суддів", керуючись статтями 139, 242-246, 255, 260 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

УХВАЛИВ:

в задоволенні позову відмовити.

Згідно ст.255 КАС України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне найменування учасників справи:

позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 );

відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, (вул. Січових Стрільців, 15, м. Івано-Франківськ,76018, код ЄДРПОУ - 20551088).

Суддя Гундяк В.Д.