Справа № 160/1419/21
Суддя: Олійник Віктор Миколайович
Дата ухвалення: 2021-04-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 квітня 2021 року Справа № 160/1419/21
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Олійника В. М.
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпрі адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Дніпропетровського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки Міністерства оборони України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -
28 січня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Дніпропетровського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки Міністерства оборони України, в якій просить:
- визнати протиправними дії Дніпропетровського обласного територіального центра комплектування та соціальної підтримки щодо визначення розмірів окладів за посадою та військовим званням, які були зазначені у довідці про розміри мого, ОСОБА_1 , грошового забезпечення та надані Дніпропетровським обласним територіальним центром комплектування та соціальної підтримки в березні-квітні 2018 року до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області для проведення перерахунку пенсії;
- зобов`язати Дніпропетровський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки здійснити перерахунок розмірів моїх, ОСОБА_1 , посадового окладу та окладу за військове звання відповідно до положень приміток додатків 1 та 14 до Постанови №704, з зазначенням розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, виходячи з показника 50% розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 01 січня 2018 року, 01 січня 2019 року, 01 січня 2020 року та 01 січня 2021 року та множенням даного показника на відповідні тарифні коефіцієнти та направити відповідну довідку про розміри мого, ОСОБА_1 , грошового забезпечення до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області для перерахунку пенсії з 01.01.2018 року.
В обґрунтування позову позивач зазначив, що він отримує пенсію відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб від 09.04.1992 № 2262-XII.
01 березня 2018 року набрала чинності постанова Кабінету Міністрів України "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" від 30 серпня 2017 року №704 (далі -Постанова КМУ №704), якою збільшено грошове забезпечення військовослужбовців, у зв`язку із чим Дніпропетровським ОГЦК та СП у березні-квітні 2018 року була підготовлена та направлена до ГУ ПФУ в Дніпропетровській області довідка про розмір його грошового забезпечення для проведення перерахунку пенсії з 01.01.2018 року.
При підготовці цієї довідки відповідачем безпідставно визначено розмір окладів за посадою та військовим званням із застосуванням саме показника розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає на 01.01.2018р. 1762,00 грн., без врахування вимог, передбачених додатками 1 та 14 Постанови КМУ №704, що є чинними та якими визначено, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14, тобто, з урахуванням наведеного, відповідач повинен був застосовувати як вихідний показник для визначення розміру окладу за посадою та військовим званням саме 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня 2018 року та на 01 січня кожного наступного календарного року, а саме: 1861,50 грн. (50% від мінімальної заробітної плати в 3723 грн), замість застосованого ним розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01.01.2018 р. - 1762,00 грн. в 2018 році.
Вказує, що відповідачем протиправно у 2018, 2019, 2020, 2021 роках не застосовано пункт 1 Примітки Додатку 1 та Примітки Додатку 14 до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб при обчисленні розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням з урахуванням 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 01.01.2018 р., 01.01.2019 р., 01.01.2020 р. та 01.01.2021 р. відповідно.
Наголошує, що відповідачем не взято до уваги, що з дати 01.01.2018 р. та з моменту прийняття Постанови КМУ №704 оклади грошового забезпечення збільшувалися чотири рази у зв`язку з прийняттям законів про державний бюджет на відповідний рік, тобто 2018, 2019, 2020 та 2021 рр., але відповідачем все одно і надалі залишаються розраховані на 01 січня 2018 р.
Отже, відповідачем протиправно у 2018, 2019, 2020 та 2021 роках не застосовано п. 1 Примітки Додатку 1 та Примітки Додатку 14 до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" при обчисленні розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням з урахуванням 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного календарного року.
Ухвалою суду від 02 лютого 2021 року відкрито спрощене провадження у справі без виклику учасників справи.
24 лютого 2021 року на адресу суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній заперечує проти задоволення адміністративного позову у зв`язку з наступним.
Пунктом 3 розділу II Прикінцеві та перехідні положення Закону України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України від 06.12.2016 року №1774-УІІІ, який набрав чинності 01.01.2017 року, установлено, що після набрання чинності цим Законом мінімальна заробітна плата не застосовується як розрахункова величина для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат.
Тому згідно з Постановою КМУ №704 (в редакції постанови КМУ №103) розрахунковою величиною для визначення розмірів посадових окладів та окладів за військовим званням, як складових грошового забезпечення військовослужбовців, що проходять військову службу, є стала величина, така як розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, визначений законом на 01.01.2018 року, а мінімальна заробітна плата (чи її частина) для розрахунків розмірів цих окладів не застосовується.
Такі ж правила діють при визначенні грошового забезпечення для перерахунку пенсій особам, звільненим з військової служби.
Примітки не містять норм права та не узгоджуються з пунктом 3 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 06.12.2016 року №1774-VIII.
Відповідно до приписів пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб від 30.08.2017 року №704 (далі по тексту - Постанову КМУ №704) розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14. Пункт 4 Постанова КМУ №704 було змінено на підставі пункту 3 Змін що вносяться до Постанов Кабінету Міністрів України, затверджених Постановою КМУ №103 від 21.02.2018 року (далі по тексту - Зміни до постанови №103).
До внесення змін 21.02.2018 року вищезазначеними Змінами до постанова №103, приписи пункту 4 Постанови КМУ №704 зазначали, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14.
Тобто пунктом 4 Постанови КМУ №704 чітко визначено нащо потрібно множити тарифні коефіцієнти зазначені в додатках 1, 12, 13, 14, а саме до 21.02.2018 року розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), а з 21.02.2018 року лише розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року.
При проведенні перерахунку в 2018, 2019, 2020 та 2021 роках слід використовувати саме пункт 4 Постанови КМУ №704, який було приведено до норм встановлених пунктом 3 розділу II Прикінцеві та перехідні положення Закону України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України від 06.12.2016 року №1774-УІІІ, яка є прямою нормою, що забороняє використання мінімальної заробітної плати як розрахункової величини, а примітки до Додатків 1 та 4 не узгоджуються з пунктом 3 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 06.12.2016 року №1774-УІІІ, які мають пряму норму.
Представник відповідача звертає увагу, що 28.10.2020 р. до Постанови №704 було внесено зміни Постановою Кабінету Міністрів України від 28.10.2020 року №1038 Про внесення змін до постанов Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2006 р. № 1644 і від 30 серпня 2017 р. № 704, якою внесено зміни безпосередньо в примітки до додатків та виключено посилання на 50% розміру мінімальної зарплати, чим врегульовано раніше створену суперечність.
Отже, застосування 50% мінімальної заробітної зарплати (виключених норм приміток до додатків 1 та 14 Постанови №704) при обчисленні грошового забезпечення в 2018, 2019, 2020 чи навіть 2021 році є незаконним.
У зв`язку з тим, що в 2019, 2020 та в 2021 роках змін грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців не відбувалося, підстав для проведення перерахунку пенсії в 2019, 2020, 2021 роках немає.
З урахуванням вищенаведеного представник відповідача просив відмовити у задоволенні позову.
04 березня 2021 року до суду засобами поштового зв`язку від позивача надійшла відповідь на відзив, у якій підтримано позицію, що викладена у позовній заяві.
Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши норми чинного законодавства України, суд встановив наступні обставини.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на обліку в ГУ ПФУ та отримує пенсію за вислугу років, призначену відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі Закону №2262-ХІІ).
30 серпня 2017 року Кабінет Міністрів України прийняв Постанову № 704, яка набрала чинності 1 березня 2018 року, та якою затверджено тарифні сітки розрядів і коефіцієнтів посадових окладів, схеми тарифних розрядів, тарифних коефіцієнтів, додаткові види грошового забезпечення, розміри надбавки за вислугу років, пунктом 2 якої встановлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.
21 лютого 2018 року Кабінет Міністрів України прийняв Постанову №103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб" (далі Постанова №103), пунктами 1, 2 якої встановлено перерахувати з 1 січня 2018 року пенсії, призначені згідно із Законом № 2262-ХІІ до 1 березня 2018 року (крім пенсій, призначених згідно із Законом особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) та поліцейським), з урахуванням розміру окладу за посадою, військовим (спеціальним) званням, відсоткової надбавки за вислугу років за відповідною або аналогічною посадою, яку особа займала на дату звільнення зі служби (на дату відрядження для роботи до органів державної влади, органів місцевого самоврядування або до сформованих ними органів, на підприємства, в установи, організації, вищі навчальні заклади), що визначені станом на 1 березня 2018 року відповідно до Постанови № 704.
Вказаний перерахунок позивачеві був здійснений Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з таких сум грошового забезпечення: посадовий оклад 5070,00 грн.; оклад за військове звання (полковник) 1480,00 грн., процентна надбавка за вислугу років (50%) 3275,00 грн. Всього 9825,00 грн.
У подальшому, рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 12 грудня 2018 року у справі №826/3858/18, яке залишено без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 05.03.2019 у наведеній справі, визнано протиправними та нечинними пункти 1, 2 постанови Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року №103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб" та зміни до пункту 5 і додатку 2 Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військ служби, та деяких інших осіб", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 лютого 2008 року № 45 "Про затвердження Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".
Вказане судове рішення набрало законної сили 05.03.2019р.
У подальшому, постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2020р. у справі №826/6453/18 було, зокрема, визнано протиправним та скасовано п. 6 постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 №103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб".
Вказане судове рішення набрало законної сили 29.01.2020 р.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20 січня 2021 року у справі № 160/15091/20, зокрема, зобов`язано Дніпропетровський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки Міністерства оборони України підготувати та надати до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області нову довідку про розмір ОСОБА_1 , грошового забезпечення, станом на 05.03.2019р., у відповідності до вимог статей 43 і 63 Закону України від 09.04.1992р. №2262-XIІ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", положень Постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 р. №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб", із обов`язковим зазначенням всіх відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, для проведення з 01.04.2019 (першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії) перерахунку основного розміру пенсії позивача.

ОСОБА_1 звертався до Дніпропетровського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки Міністерства оборони України із заявою про підготування та надання до пенсійного органу оновленої довідки із зазначенням у ній розміру посадового окладу та окладу за військовим званням, виходячи з показника 50% розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом саме на 1 січня календарного року та множенням даного показника на відповідні тарифні коефіцієнти.

Відповідач листом від 07.12.2020 року № 7/14189/1 повідомив позивача про те, що пунктом 3 розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України від 06.12.2016 року №1774-VIII, який набрав чинності 01.01.2017 року, установлено, що після набрання чинності цим Законом мінімальна заробітна плата не застосовується як розрахункова величина для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат.

Тому, згідно з Постановою КМУ №704 (в редакції постанови КМУ №103) розрахунковою величиною для визначення розмірів посадових окладів та окладів за військовим званням, як складових грошового забезпечення військовослужбовців, що проходять військову службу, є стала величина, така як розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, визначений законом на 01.01.2018 року, а мінімальна заробітна плата (чи її частина) для розрахунків розмірів цих окладів не застосовується.

Такі ж правила діють при визначенні грошового забезпечення для перерахунку пенсій особам, звільненим з військової служби.

Порядок встановлення розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням відповідає вимогам пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року № 704 (зі змінами) та враховується при встановленні окладів для військовослужбовців, що на теперішній час проходять військову службу у Збройних Силах України та інших відомствах.

Крім цього, постановою Кабінету Міністрів України від 28.10.2020 № 1038 Про внесення змін до постанов Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2006 р. №1644 і від 30 серпня 2017 р. №704, що на теперішній час набула чинності, внесені зміни до приміток до додатків 1, 12 і 13 Постанови №704. Таким чином, посадові оклади та оклади за військовим званням визначаються в порядку, встановленому пунктом 4 Постанови №704, тобто шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2018 року, на відповідні коефіцієнти.

Законом України Про Державний бюджет України на 2018 рік від 07.02.2017 року № 2246-VІІІ встановлено, що прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01.01.2018 року становить 1762 грн.

Позивач, вважаючи протиправними дії відповідача щодо невиготовлення та ненадання ГУ ПФУ в Дніпропетровській області оновленої довідки про його грошове забезпечення із зазначенням у ній розміру посадового окладу та окладу за військовим званням, виходячи з показника 50% розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом саме на 1 січня календарного року та множенням даного показника на відповідні тарифні коефіцієнти, звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд врахував наступні обставини справи та норми чинного законодавства.

Спеціальним законом, який регулює правовідносини у сфері пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, є Закон України від 09 квітня 1992 року № 2262-ХІІ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (далі - Закон №2262).

Цим Законом держава гарантує гідне пенсійне забезпечення осіб, які мають право на пенсію, шляхом встановлення їм пенсій не нижче прожиткового мінімуму, визначеного законом, перерахунок призначених пенсій у зв`язку із збільшенням рівня грошового забезпечення, надання передбачених законодавством державних соціальних гарантій, вжиття на державному рівні заходів, спрямованих на їх соціальний захист.

Статтею 43 Закону №2262 передбачено, що пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Частинами першою, другою та четвертою статті 63 Закону №2262 встановлено, що перерахунок раніше призначених пенсій військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом та членам їх сімей у зв`язку із введенням в дію цього Закону провадиться за документами, що є у пенсійній справі, а також додатковими документами, поданими пенсіонерами на час перерахунку.

Якщо пенсіонер згодом подасть додаткові документи, які дають право на подальше підвищення пенсії, то пенсія перераховується за нормами цього Закону. При цьому перерахунок провадиться за минулий час, але не більш як за 12 місяців з дня подання додаткових документів і не раніше, ніж з дня введення в дію цього Закону.

Усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим зі служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.

Пунктом 2 Постанови КМУ №704 установлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Пунктом 4 зазначеної Постанови №704 в редакції, чинній на момент її прийняття, було визначено, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу, визначалися шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1,12,13,14.

Додатки 1 та 14 до Постанови №704, в яких у вигляді таблиці зазначені відповідні тарифні коефіцієнти, мають примітки пояснюючого характеру. Зокрема, у цих примітках наведена інформація щодо арифметичної дії (множення), яка застосовується при обчисленні розмірів посадових окладів та окладів за військовим (спеціальним) званням, в залежності від відповідних тарифних коефіцієнтів, та наведені правила округлення розрахунків. У цих примітках норми права не містяться.

У відповідності до п.6 Постанови КМУ №103 до п.4 Постанови КМУ №704 були внесені зміни, якими встановлено залежність розмірів посадового окладу і окладу за військовим (спеціальним) званням від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, визначеного законом на 01.01.2018 року, та вилучено умову, що такий розрахунок повинен проводиться виходячи із 50% розміру мінімальної зарплати, встановленого законом на 1 січня календарного року.

Проте, у подальшому, постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2020 р. у справі №826/6453/18 було, зокрема, визнано протиправним та скасовано п. 6 Постанови №103, яким було внесено зміни до п.4 Постанови №704 та встановлено залежність розмірів посадового окладу і окладу за військовим (спеціальним) званням лише від прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Наведена постанова Шостого апеляційного адміністративного суду набрала чинності 29.01.2020 року.

Оскільки зміни, внесені п.6 Постанови №103, зокрема, до п.4 Постанови №704, були визнані судом протиправними та нечинними, то з дня набрання законної сили рішенням у справі №826/6453/18 діє редакція п.4 Постанови №704, яка діяла до зазначених змін, у такій редакції: Розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу, визначалися шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1,12,13,14.

З аналізу вищенаведеного вбачається, що з 29.01.2020 р. - з дня набрання чинності судовим рішенням у справі №826/6453/18 діє редакція п.4 Постанови №704, згідно якого розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу, визначалися шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1,12,13,14.

У зв`язку із наведеними обставинами позивач, звертаючись із заявою до відповідача, вважає, що з 30.01.2020 р. він набув права на перерахунок його пенсії у зв`язку із збільшенням з 01.01.2020 р. розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а також мінімальної заробітної плати (50 відсотків) по зрівнянню з 01.01.2018 р., а тому просив видати йому нову довідку про розмір його грошового забезпечення, визначивши розмір його посадового окладу та окладу за військовим (спеціальним) званням із розрахунку шляхом множення 50% розміру мінімальної заробітної плати, встановленої на 01.01.2018 р., 01.01.2019 р., 01.01.2020 р. та 01.01.2021 р., на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1,12,13,14.

Разом з тим, п. 3 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 06.12.2016 року № 1774-VIII (далі - Закон №1774), який набрав чинності 01.01.2017, установлено, що після набрання чинності цим Законом мінімальна заробітна плата не застосовується як розрахункова величина для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат.

Отже, за приписами Закону №1774 з 01.01.2017р. мінімальна заробітна плата не застосовується як розрахункова величина для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат.

Такі ж правила діють при визначенні грошового забезпечення для перерахунку пенсій особам, звільненим з військової служби.

Таким чином, можна дійти висновку, що у відповідача жодних обґрунтованих правових підстав для надання позивачеві довідки із зазначенням розміру посадового окладу та окладу за спеціальним званням шляхом множення 50% розміру мінімальної заробітної плати, встановленої на 01.01.2018 р., 01.01.2019 р., 01.01.2020 р. та 01.01.2021 р. станом на 30.01.2020 р. за приписами п.4 Постанови КМУ №704, у редакції чинній з 30.01.2020 р., не було.

При цьому, суд зазначає, що навіть після визнання протиправним та скасування п.6 Постанови №103 з 30.01.2020 р. за судовим рішенням, проте, за умови чинності положень Закону №1774, за якими мінімальна заробітна плата не застосовується як розрахункова величина для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат, позовні вимоги позивача про визнання протиправними дій відповідача щодо визначення розмірів окладів за посадою та військовим званням, які були зазначені у довідці про розміри ОСОБА_1 грошового забезпечення та надані Дніпропетровським обласним територіальним центром комплектування та соціальної підтримки в березні-квітні 2018 року до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області для проведення перерахунку пенсії, є безпідставними, необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Наведена правова позиція узгоджується та відповідає правовій позиції Третього апеляційного адміністративного суду, викладеній у його постановах від 17.11.2020 р. у справі №340/1350/20, від 15.12.2020 р. у справі №160/5283/20 та від 16.12.2020 р. у справі №160/4844/20.

При цьому, судом враховується, що як на момент виникнення спірних правовідносин, так і на момент прийняття рішення у цій справі Закон №1774 є чинним та не визнаний неконституційним, а тому його положення підлягають застосуванню всіма органами державної влади та органами місцевого самоврядування, їх посадовими особами згідно до положень ст.19 Конституції України.

Також, вирішуючи спірні правовідносини, суд виходить з приписів частини третьої статті 7 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно з якими, у разі невідповідності правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту, суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу, або положення відповідного міжнародного договору України.

Вища юридична сила закону полягає у тому, що всі підзаконні нормативно-правові акти ухвалюються на основі законів та за своїм змістом не повинні їм суперечити, а отже, у випадку суперечності норм підзаконного акта нормам закону необхідно застосовувати норми закону, оскільки він має вищу юридичну силу.

Таким чином, суд приходить до висновку, що у спірних правовідносинах слід керуватись Законом, а не підзаконними нормативно-правовими актами, які такому закону суперечать.

Аналогічний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 11.02.2020 р. у справі №200/3958/19-а, від 22.10.2020 р. у справі №420/1234/19 та від 23.12.2020 р. у справі №240/8156/19, які підлягають застосуванню адміністративним судом за приписами ч.5 ст.242 Кодексу адміністративного судочинства.

У відповідності до вимог ст. 73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Частина 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначає, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.

Водночас, за ч.1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України обов`язок довести ті обставини, на яких ґрунтуються вимоги та заперечення, покладається на кожну сторону, тобто, у даному випадку, на позивача.

Однак, позивачем не було надано суду жодних належних та допустимих доказів, які б свідчили про протиправність дій відповідача щодо визначення розмірів окладів за посадою та військовим званням, які були зазначені у довідці про розміри ОСОБА_1 грошового забезпечення та надані Дніпропетровським обласним територіальним центром комплектування та соціальної підтримки в березні-квітні 2018 року до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області для проведення перерахунку пенсії з урахуванням встановлених судом обставин у справі та чинності положень Закону №1774, за якими з 01.01.2017 р. мінімальна заробітна плата не застосовується як розрахункова величина для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно до ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про відсутність обґрунтованих правових підстав для задоволення даного адміністративного позову, у зв`язку з чим у задоволенні даного позову позивачу слід відмовити повністю.

При прийнятті даного рішення суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини, сформовану, зокрема, у справах "Салов проти України" (заява №65518/01 від06.09.2005; п.89), "Проніна проти України" (заява №63566/00 від18.07.2006; п.23) та "Серявін та інші проти України" (заява №4909/04 від10. 02.2010; п.58), яка полягає у тому, що принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) 09.12.1994, п.29).

Керуючись ст.ст. 243-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.М. Олійник