Справа № 460/573/21
Суддя: Н.В. Друзенко
Дата ухвалення: 2021-03-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
і м е н е м У к р а ї н и

18 березня 2021 року м. Рівне №460/573/21

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Друзенко Н.В. за участю секретаря судового засідання Самкова Т.А., розглянувши у спрощеному позовному провадженні без повідомлення (виклику) сторін адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
доРівненського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки
про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинення певних дій,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Рівненського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки про визнання протиправними дій (бездіяльність) Рівненського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки щодо ненарахувань та невиплати індексації грошового забезпечення за період з 2016 по лютий 2018 (із встановленням базового місяця 2008 р.) та жовтень 2019 року у сумі 83013,49 грн. на невірне нарахування за період з червня 2015 року по грудень 2015 року та грудень 2019 року у сумі 13978,25 грн та зобов`язання Рівненського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки виплатити індексацію грошового забезпечення за період з 2016 по лютий 2018 та жовтень 2019 року у сумі 83013,49 грн на невірне нарахування за період з червня 2015 року по грудень 2015 року та грудень 2019 року у сумі 13978,25 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що проходив військову службу в Збройних Силах України та наказом військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 (по особовому складу) від 04.02.2020 № 2-РС був звільнений з військової служби у запас за підпунктом «а» відповідно до пункту другого частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», та в подальшому наказом військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_2 (по сторойовій частині ) № 30 був виключений зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення з 24.02.2020. Позивачу стало відомо, що з червня по грудень 2015 року та у грудні 2019 року йому здійснювалося нарахування індексації грошового забезпечення у занижених розмірах, оскільки при нарахуванні індексації грошового забезпечення. З січня 2016 року по лютий 2018 рік та жовтень 2019 року взагалі не нараховувалася та не виплачувалася індексація грошового забезпечення. Крім того, вказав, що відсутність механізму виплати індексації не може позбавляти його права на отримання належних йому сум невиплаченого доходу. За таких обставин, просить позов задовольнити повністю та в судовому порядку зобов`язати нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 28.02.2018, з встановленням базового місяця березень 2018 року та жовтень 2019 року у сумі 83013,49 грн та донарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення за період за період з червня 2015 року по грудень 2015 року та грудень 2019 року у сумі 13978,25 грн.

До суду надійшов відзив на позову, яким відповідач заперечив проти задоволення позовних вимог. На обґрунтування заперечення зазначає, що відповідно до вимог Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078, позивачу нараховувалась індексація грошового забезпечення з 16.03.2015 по 31.12.2015 та з 01.03.2018 по 24.02.2020 включно. Враховуючи вказане у відповідача відсутні підстави для повторного нарахування чи перерахунку виплачених позивачу сум індексації грошового забезпечення починаючи з 16.03.2015 по 31.12.2015 та з 01.03.2018 по 24.02.2020. За період з 16.03.2015 по 31.12.2015, позивачу було нараховано і виплачено індексацію на загальну суму 1278,51 грн. Перерахунок індексації за цей період з урахуванням січня 2008 року як базового місяця призведене до прямого порушення Порядку проведення індексації грошових доходів населення", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078, у діючих на той час редакціях. В Збройних Силах України не проводилось нарахування та виплата індексації грошового забезпечення з 01.01.2016 по 28.02.2018, що було зумовлено відсутністю бюджетних асигнувань на вказану мету. Нарахування індексації грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Силах України розпочато з 01.03.2018. Виплата індексації за період з 01.01.2016 по 28.02.2018 з урахуванням січня 2008 року як базового місяця призведене до прямого порушення Порядку №1078 у діючих на той час редакціях. Відповідач зазначає, що розбіжність, яка виникла в розрахунках сум індексації представника позивача та розрахунку сум індексації Рівненського ОТЦКСП, а саме в жовтні 2019 року, пов`язана з тим, що до вересня 2019 року грошове забезпечення військовослужбовців виплачувалось в поточному місяці за минулий, відповідно до пункту 8 наказу Міністерства оборони України від 07.06.2018 №260 «Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам» місячне грошове забезпечення виплачується в поточному місяці за минулий, а відповідно до пункту 1 Порядку №1078 передбачено, що підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін. Відповідно до роз`яснення директора Департаменту фінансів Міністерства оборони України від 19.09.2019 №248/6729 вказано, що відповідно до роз`яснення Міністерства соціальної політики від 17.07.2019 №31/0/216-19, індексація грошового забезпечення військовослужбовцям має нараховуватися та виплачуватись водночас з нарахуванням та виплатою грошового забезпечення за місяць, доходи за який підлягають індексації. Тобто у вересні 2019 року грошове забезпечення виплачувалось за серпень, а індексація у вересні 2019 року за вересень; у жовтні 2019 року грошове забезпечення виплачувалось за вересень, а індексація відповідно не виплачувалась, так як в цьому місяці відбувався перехід на виплату індексації по нормі в поточному місяці за минулий; у листопаді 2019 року грошове забезпечення виплачувалось за жовтень, а індексація у листопаді 2019 року також за жовтень. Таким чином в листопаді 2019 року вирівнялись виплати грошового забезпечення та індексації по нормі в поточному місяці за минулий, що відображено в особових рахунках позивача. На підставі викладеного відповідач просив відмовити в задоволенні позову повністю.

Ухвалою від 01.02.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі; розгляд справи ухвалено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Ухвалою суду від 25.02.2021 розгляд справи відкладено до 18.03.2021.

Відповідно до вимог частини четвертої статті 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши матеріали та з`ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд встановив наступне.

Старшого солдата ОСОБА_1 , інструктора відділення рекрутингу та комплектування Сарненського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки Рівненської області, звільнено з військової служби у запас наказом військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 (по особовому складу) від 04.02.2020 № 2-РС відповідно до пункту другого частини п`ятої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", у запас за підпунктом "а" (у зв`язку із закінченням строку контракту).

Наказом військового комісара Сарненського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки (по стройовій частині) від 24.02.2020 №30 позивача з 24.02.2020 виключено із списків особового складу Сарненського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки та всіх видів забезпечення (а.с.7).

Вважаючи, що відповідачем здійснено не в повному обсязі розрахунок при звільнені, зокрема невиплачена у встановленому порядку індексація грошового забезпечення, позивач звернувся до суду з даною позовною заявою.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до преамбули Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (далі Закон України від 20.12.1991 №2011-XII) - цей Закон відповідно до Конституції України визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній та політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

Відповідно до положень статті 1-2 вказаного Закону, військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами.

Частиною першою статті 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 № 2232-XII (далі Закон № 2232-XII) визначено, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній з обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

В силу абзацу 2 частини третьої статті 9 Закону № 2232-XII, грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Законами України з метою надання соціальної підтримки населенню України в цілому та окремим категоріям громадян встановлюються державні гарантії, зокрема, щодо індексації доходів населення з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності їх грошових доходів в умовах зростання цін (стаття 18 Закону України "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії" від 05.10.2000 №2017-III).

Статтею 19 Закону України "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії" від 05.10.2000 №2017-III визначено, що державні соціальні гарантії є обов`язковими для всіх державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності.

Поняття індексації грошових доходів наведене у Законі України "Про індексацію грошових доходів населення" від 03.07.1991 №1282-XII (далі Закон №1282-XII), де зазначено, що індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг

Так, згідно із статтею 2 Закону №1282-XII, індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру: пенсії; стипендії; оплата праці (грошове забезпечення); суми виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, крім щомісячних страхових виплат потерпілим на виробництві (з урахуванням виплат на необхідний догляд за потерпілим) та членам їхніх сімей і пенсій, які індексуються відповідно до закону за цими видами страхування; суми відшкодування шкоди, заподіяної фізичній особі каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також суми, що виплачуються особам, які мають право на відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, крім суми виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування; розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі.

Кабінет Міністрів України може встановлювати інші об`єкти індексації, що не передбачені частиною першою цієї статті.

Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

Індексація грошових доходів населення здійснюється за місцем їх отримання за рахунок відповідних коштів (стаття 9 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення").

У відповідності до статті 6 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" у разі виникнення обставин, передбачених статтею 4 цього Закону грошові доходи населення визначаються як результат добутку розміру доходу, що підлягає індексації в межах прожиткового мінімуму для відповідних соціальних і демографічних груп населення, та величини індексу споживчих цін.

Порядок проведення індексації грошових доходів населення визначається Кабінетом Міністрів України.

Правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення, що поширюється на підприємства, установи та організації незалежно від форми власності і господарювання, а також на фізичних осіб, що використовують працю найманих працівників визначає Порядок проведення індексації грошових доходів населення, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України №1078 від 17.07.2003, з наступними змінами та доповненнями (далі - Порядок №1078).

Пунктом 1-1 Порядку № 1078 визначено, що підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін. Індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 103 відсотка. Індекс споживчих цін обчислюється Держстатом і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях. Обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з березня 2003 року - місяця опублікування Закону України від 06.02.2003 року №491-IV "Про внесення змін до Закону України "Про індексацію грошових доходів населення". Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений в абзаці другому цього пункту.

Відповідно до пункту 2 Порядку № 1078, індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, зокрема, грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, посадових осіб митної служби.

Згідно з пунктом 4 Порядку № 1078, індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення. У межах прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, індексуються оплата праці (грошове забезпечення), розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, допомога по безробіттю та матеріальна допомога у період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації безробітного, що надаються залежно від страхового стажу у відсотках середньої заробітної плати, стипендії.

Сума індексації грошових доходів громадян визначається як результат множення грошового доходу, що підлягає індексації, на величину приросту індексу споживчих цін, поділений на 100 відсотків.

Відповідно до пункту 5 Порядку №1078 у разі підвищення тарифних ставок (окладів), стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначених у пункті 2 цього Порядку, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків. Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення. Сума індексації у місяці підвищення грошових доходів, зазначених у абзаці першому цього пункту, не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу. Якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу.

Згідно з пунктом 6 Порядку №1078, виплата сум індексації грошових доходів здійснюється за рахунок джерел, з яких проводяться відповідні грошові виплати населенню, а саме: 1) підприємства, установи та організації підвищують розміри оплати праці у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів; 2) підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з державного бюджету, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів державного бюджету; 3) об`єднання громадян підвищують розміри оплати праці за рахунок власних коштів; 4) індексація допомоги по безробіттю, що надається відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, проводиться за рахунок коштів Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування на випадок безробіття; 5) індексація стипендій особам, які навчаються, проводиться за рахунок джерел, з яких вони сплачуються; 6) індексація розміру аліментів, визначеного судом у твердій грошовій сумі, проводиться за рахунок коштів платника аліментів; 7) індексація сум відшкодування шкоди, заподіяної фізичній особі каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також сум, що виплачуються особам, які мають право на відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, крім щомісячних страхових виплат потерпілим на виробництві (з урахуванням виплат на необхідний догляд за потерпілим) та членам їх сімей, проводиться за рахунок джерел, з яких вони сплачуються.

Зважаючи на наведене, суд дійшов висновку, що індексація грошового забезпечення є однією з основних державних гарантій щодо оплати праці. За вимогами вказаних нормативно-правових актів проведення індексації, у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) - є обов`язковою для всіх юридичних осіб роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи.

При цьому, посилання відповідача на відсутність коштів для виплати індексації, судом не береться до уваги, оскільки індексація заробітної плати (грошового забезпечення) є одним із способів забезпечення державних соціальних стандартів і нормативів, тому держава не може односторонньо відмовитись від взятих на себе зобов`язань, шляхом не виділення на дані цілі бюджетних асигнувань, без внесення відповідних змін до чинного законодавства щодо зміни соціальних стандартів і нормативів.

Суд також не погоджується з доводами відповідача, що проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах наявних фінансових ресурсів бюджетів на відповідний рік, як на підтвердження правомірності своїх дій по не виплаті позивачу індексації грошового забезпечення, оскільки невиплата індексації є обмеженням його права на оплату праці та не може залежати від наявності або відсутності фінансових ресурсів бюджету.

Позиція аналогічного змісту викладена у постановах Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі № 825/874/17 та від 19 червня 2019 року у справі № 825/1987/17.

Крім того, Європейський Суд з прав людини у справі "Кечко проти України" з цього приводу зазначив, що органи державної влади не можуть посилатись на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань.

Таким чином, реалізація особою права, що пов`язане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актів національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань.

Суд звертає увагу також на правову позицію Європейського Суду з прав людини, викладену у п. 23 справи "Сук проти України" від 10.03.2011, заява №10972/05, де зазначено, що держава на власний розсуд визначає, які доплати надавати своїм працівникам із державного бюджету. Держава може ввести, призупинити або припинити їх виплату, вносячи відповідні законодавчі зміни. Однак, якщо законодавча норма, яка передбачає певні доплати, є чинною, а передбачені умови - дотриманими, державні органи не можуть відмовляти у їх наданні, доки законодавче положення залишається чинним.

З матеріалів справи встановлено, що позивачу нараховувалася та виплачувалася індексація грошового забезпечення з червня 2015 року по грудень 2015 року; з 01.12.2018 по 24.02.2020 (а.с.52-57).

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що відповідачем протиправно не нараховувалась та не сплачувалась індексація грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 30.11.2018.

Суд зазначає, що позивачем не заявляються позовні вимоги щодо нарахування та виплати індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 30.11.2018, а тому враховуючи вимоги статей 9 та 245 Кодексу адміністративного судочинства України, для повного захисту порушеного права позивача, суд вважає за можливе вийти за межі позовних вимог та визнати протиправними дії відповідача щодо не нарахування та не виплати індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 30.11.2018 та зобов`язати здійснити відповідні нарахування і виплати.

Щодо визначення базовим місяцем для обрахунку індексації грошового забезпечення за період з червня 2015 року по 30.11.2018 - січень 2008 року та березень 2018 року, суд зазначає наступне.

З аналізу вищевказаних норм, суд дійшов висновку, що місяць в якому відбулося підвищення тарифних ставок (окладів) є базовим місяцем при проведенні індексації грошового забезпечення військовослужбовців. Разом з тим, якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, то базовий період не змінюється, а сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу.

Постановою Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 № 1294 Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, яка набрала чинності 01.01.2008 та втратила чинність 01.03.2018 (далі - Постанова № 1294), встановлено підвищені посадові оклади військовослужбовців, які визначені Додатком №1 до Постанови № 1294.

У подальшому, після прийняття постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб, якою затверджено схему тарифних розрядів за основними типовими посадами осіб офіцерського складу Збройних Сил, базовим місяцем для нарахування військовослужбовцям індексації став березень 2018 року.

Таким чином, з січня 2008 року по лютий 2018 року розміри посадових окладів військовослужбовців не змінювались, що виключало підстави для встановлення іншого (відмінного від січня 2008 року) базового місяця при проведенні індексації грошового забезпечення у згаданий період.

Таким чином, у період з червня 2015 року по 28.02.2018 базовим місяцем для нарахування індексації грошового забезпечення позивача є січень 2008 року, в якому Постановою №1294 встановлені підвищені розміри посадових окладів військовослужбовців.

У такому порядку нарахування індексації здійснюється до наступного підвищення розміру посадового окладу військовослужбовців, яке відбулося у березні 2018 року, відповідно до Наказу Міністерства оборони України від 01.03.2018 № 90 Про встановлення тарифних розрядів осіб офіцерського складу Збройних Сил України.

Таким чином, при виплаті індексації грошового забезпечення починаючи з березня 2018 року відповідачем повинен визначатися базовим березень 2018 року. В решті періоду базовий місяць повинен був залишатись незмінним, а саме: січень 2008 року.

З наявного в матеріалах справи розрахунку становлено, що відповідач почав виплачувати позивачу індексацію грошового забезпечення в грудні 2018 року із встановленням базового місяця - березень 2018 року, і продовжував здійснювати виплату індексації грошового забезпечення із встановленням базового місяця - березень 2018 року до лютого 2020 року, тобто до дати звільнення.

Суд зазначає, що непроведення та невиплата відповідачем індексації грошового забезпечення у відповідних розмірах є протиправним обмеженням Конституційних прав позивача та порушенням вимог Закону України Про індексацію грошових доходів населення, Порядку № 1078.

У рішенні Конституційного Суду України від 15.10.2013 у справі № 9-рп/2013 щодо офіційного тлумачення положення частини другої статті 233 Кодексу законів про працю України зазначено, що індексація заробітної плати як складова належної працівникові заробітної плати спрямована на забезпечення реальної заробітної плати з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності заробітної плати у зв`язку з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги. Тому системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що індексація грошового забезпечення, як складова грошового забезпечення військовослужбовців, є однією з основних державних гарантій щодо оплати їх праці, а отже підлягає обов`язковому нарахуванню і виплаті.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 19.07.2019 (справа № 240/4911/18), від 07.08.2019 (справа №825/694/17), від 23.10.2019 (справа №825/1832/17), яку суд враховую при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Щодо вимог позивача про визнання протиправними дій відповідача щодо ненарахування та невиплати індексації грошового забезпечення за жовтень 2019 року та невірне нарахування індексації грошового забезпечення за грудень 2019 року та зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення за жовтень та грудень 2019 року, суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 8 наказу Міністерства оборони України від 07.06.2018 №260 Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам грошове забезпечення виплачується в межах асигнувань, передбачених у кошторисі військової частини на грошове забезпечення військовослужбовців. Грошове забезпечення виплачується: щомісячні основні та додаткові види - в поточному місяці за минулий; одноразові додаткові види - в місяці видання наказу про виплату або в наступному після місяця, в якому наказом оголошено про виплату (з урахуванням вимог Бюджетного кодексу України).

Як вже зазначалося судом, відповідно до пункту 1-1 Порядку №1078, підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін.

Індексація грошового забезпечення військовослужбовцям має нараховуватися та виплачуватись водночас з нарахуванням та виплатою грошового забезпечення за місяць, доходи за який підлягають індексації.

Відповідач у відзиві зазначає, що у жовтні 2019 року грошове забезпечення виплачувалось за вересень, а індексація відповідно не виплачувалась, так як в цьому місяці відбувався перехід на виплату індексації по нормі в поточному місяці за минулий. У листопаді 2019 року грошове забезпечення виплачувалось за жовтень, а індексація у листопаді 2019 року також за жовтень. Таким чином, у листопаді 2019 року вирівнялись виплати грошового забезпечення та індексації по нормі в поточному місяці за минулий, що відображено в особових рахунках ОСОБА_1 .

Однак з особових рахунків позивача, які надані відповідачем встановлено, що індексація грошового забезпечення позивача за жовтень 2019 року йому не нарахована, а тому суд вважає необґрунтованим доводи відповідача щодо того, що у листопаді 2019 року вирівнялись виплати грошового забезпечення та індексації, оскільки у листопаді 2019 року грошове забезпечення виплачувалося за жовтень, а індексація у листопаді 2019 року також виплачувалася за жовтень.

Суд зазначає, що виплата грошового забезпечення та індексації в поточному місяці за минулий не позбавляє обов`язку здійснити відповідні нарахування.

Натомість з картки особового рахунку позивача за 2019 рік встановлено, що у грудні 2019 року йому було нараховано та виплачено індексацію грошового забезпечення в повному обсязі. Доказів неправомірного нарахування індексації за вказаний період не надано.

Щодо зазначення конкретних сум індексації грошового забезпечення, які на думку позивача необхідно йому нарахувати та виплати, то суд зазначає, що нарахування на виплата конкретних сум грошового забезпечення є виключними дискреційними повноваженнями відповідача, а суд здійснює лише перевірку правомірності дій суб`єкта владних повноважень за результатами здійснення нарахування та виплати коштів. Таким чином, оскільки відповідачем відповідні нарахування здійснено не було, то позовні вимоги про зобов`язання відповідача нарахувати і виплатити конкретні суми є передчасними, а тому до задоволення не підлягають.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади і органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією і законами України.

Згідно з частиною другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи вищевикладене, позов ОСОБА_1 підлягає до часткового задоволення.

Правові підстави для застосування положень статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України відсутні, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, а доказів понесення інших судових витрат не надав.

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до Рівненського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки (33023, місто Рівне, вулиця Грабник, 4; ) - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Рівненського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки щодо не правильного нарахування та виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення з червня 2015 року по грудень 2015 року та не виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення з 01.01.2016 по 30.11.2018 та за жовтень 2019 року.

Зобов`язати Рівненський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки перерахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення з червня 2015 року по грудень 2015 року, з встановленням базового місяця січень 2008 року, з урахуванням виплачених сум.

Зобов`язати Рівненський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення з 01.01.2016 по 28.02.2018, з встановленням базового місяця січень 2008 року, з 01.03.2018 по 30.11.2018 та за жовтень 2019 року, з встановленням базового місяця березень 2018 року.

В задоволенні решти позовних вимог, - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд.

Повний текст рішення складений 18 березня 2021 року

Суддя Н.В. Друзенко