Справа № 420/5415/20
Суддя: Шевчук О.А.
Дата ухвалення: 2021-04-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2021 р.м.ОдесаСправа № 420/5415/20
Головуючий в 1 інстанції: Левчук О.А.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючої судді: Шевчук О.А.

суддів: Бойка А.В. , Федусика А.Г.

при секретарі Жигайлової О.Е.

за участю представника апелянта - Ковальського В.Є.

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 29 жовтня 2020 року, ухвалене в порядку письмового провадження в м. Одесі, по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) в особі Управління Укртрансбезпеки в Одеській області про визнання протиправною та скасування постанови,

ВСТАНОВИЛА:

У червні 2020 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача, у якій позивач просить суд: визнати протиправною та скасувати постанову Управління Укртрансбезпеки в Одеській області № 196335 від 21.04.2020 року про застосування адміністративно-господарського штрафу.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що транспортний засіб, що перевірявся, належить на праві власності не позивачу, а ОСОБА_2 . Також, позивач посилається на те, що з талона (чека), актів та довідки неможливо встановити: на якому пункті (стаціонарному чи пересувному), на яких вагах проводилось зважування. Позивач зазначає, що талон (чек) не містить ніяких реквізитів зважувального засобу, які б дали змогу його ідентифікувати, та не містить підписів ні особи, яка проводила зважування, ні водія автомобіля. При цьому, позивач вказує, що єдиною методикою, виконання вимірювань по осьових навантажень та маси вантажних транспортних засобів у русі в Україні є лише Методика виконання вимірювань поосьових навантажень та маси вантажних транспортних засобів у русі, розроблена Харківським національним автомобільно - дорожнім університетом Державної служби автомобільних доріг України, затверджена заступником голови Державної служби автомобільних доріг України (Укравтодор), атестована у відповідності з ГОСТ 8.010-99 Національним науковим центром «Інститут Метрології». Проте, позивач вважає, що вона не розповсюджується на транспортні засоби з рідким та сипучим вантажем або вантажем, що змінює розподіл навантажень на вісі транспортного засобу у русі. Позивач зазначає, що з талону (чеку) зважування вбачається, що зважування проводилось окремо по кожній осі в подальшому шумувалось. Однак, враховуючи, що відповідач вважає третю, четверту та п`яту осі автомобіля осі авто біля строєними, на думку позивача, визначення загального навантаження на строєну вісь шляхом сумування осьових навантажень на кожну окрему вісь є неправильним. Крім того, позивач звертає увагу на те, що перевозився сипучий вантаж, який є рухомим під час кожної зміни напрямків руху чи швидкості автомобіля, тому його маса не є сталою у різних точках під час руху. За таких підстав, позивач вважає, що відсутні для застосування до позивача адміністративно-господарського штрафу, тому постанова є протиправною.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 29 жовтня 2020 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням, позивач надав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та винести нове судове рішення, яким задовольнити вимоги у повному обсязі. Доводами апеляційної скарги зазначено, що у позовній заяві, в обґрунтування позову, позивач вказував на те, що транспортний засіб, що перевірявся, належить на праві власності не позивачу, а ОСОБА_2 . Позивач вказує на те, що він не є власником ТЗ та перевізником, що також підтверджується і дослідженою під час перевірки товарно-транспортною накладною. Також, на думку позивача, судом першої інстанції помилково не враховані його доводи щодо неналежного оформлення результатів габаритно-вагового контролю, недостовірності та недостатності інформації, зазначеної в талоні (чеку) та невідповідності вагового обладнання вимогам законодавства.

Відзиву на апеляційну скаргу відповідачем до суду не надано.

Перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно наявного в матеріалах справи свідоцтва НОМЕР_1 про реєстрацію транспортного засобу Renault, номерний знак НОМЕР_2 , власником наведеного транспортного засобу є ОСОБА_2 .

Також, за даними товарно-транспортної накладної від 26.02.2020 року № 3244, автомобільним перевізником, замовником та вантажовідправником вантажу, що перевозиться на автомобілі Renault НОМЕР_2 , є ТОВ «Агро Перемога», водій - ОСОБА_3 .

Згідно матеріалів справи, старшим державним інспектором ВДК 26.02.2020 року складено акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом № 206958, згідно якого перевіркою транспортного засобу Renault, номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_3 , що належить ОСОБА_1 , встановлено, що під час надання послуг з перевезення вантажу згідно ТТН № 3244 від 26.02.2020 року, вантажоодержувач та вантажовідправник - ТОВ «Агро Перемога», порушено встановлені законодавством вагові параметри транспортного засобу, а саме навантаження на одиночну вісь транспортного засобу складає 11740 (перевищення 6,73 %), навантаження на строєну вісь 24940 (перевищення 3,92 %), за що відповідальність передбачена абз. 14 ч. 1 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт».

Постановою Управління Укртрансбезпеки в Одеській області від 21.04.2020 року № 196335 до ОСОБА_1 застосовано адміністративно-господарський штраф у розмірі 8500 грн. на підставі абз. 14 ч. 1 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт».

Не погоджуючись із вказаною постановою, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Приймаючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що Управлінням Укртрансбезпеки в Одеській області правомірно, за наявності підстав, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені чинним законодавством, винесено постанову № 196335 від 21.04.2020 року про застосування адміністративно-господарського штрафу.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Оскаржуваною постановою застосовано до позивача адміністративно-господарський штраф на підставі абз. 14 ч. 1 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт».

В свою чергу, згідно вимог абз. 14 ч. 1 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» № 2344-III від 05.04.2001 року (чинного та в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за: перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 5% до 10% включно при перевезенні вантажу без відповідного дозволу - штраф у розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Тобто, абзацом 14 частини 1 статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» визначено, що суб`єктом відповідальності за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 5% до 10% включно при перевезенні вантажу без відповідного дозволу - є автомобільний перевізник.

В розумінні вимог статті 1 Закону України «Про автомобільний транспорт» № 2344-III від 05.04.2001 року (чинного та в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) - автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.

В оскаржуваній постанові про застосування до позивача адміністративно-господарського штрафу № 196335 від 21.04.2020 року визначено, що дана постанова прийнята на підставі акту від 26.02.2020 року № 206858.

Згідно наведеного акту проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, об`єктом перевірки був транспортний засіб Renault, номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_3 .

Також, у зазначеному акті вказано про те, що порушення ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» встановлено під час надання послуг з перевезення вантажу згідно ТТН від 26.02.2020 року, вантажоодержувач та вантажовідправник - ТОВ «Агро Перемога».

Окрім цього, в акті проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт зазначено, що перевіряємий транспортний засіб належить ОСОБА_1 .

На підставі наведеного, до ОСОБА_1 , як власника транспортного засобу Renault, номерний знак НОМЕР_2 , застосовано адміністративно-господарський штраф оскаржуваною постановою.

Проте, згідно свідоцтва НОМЕР_1 про реєстрацію транспортного засобу Renault, номерний знак НОМЕР_2 , яке надавалось перевіряючим та досліджувалось ними, про що прямо вказано в акті перевірки, власником наведеного транспортного засобу є ОСОБА_2 , а не позивач у справі ОСОБА_1 , до якого застосовано адміністративно-господарський штраф оскаржуваною постановою.

Крім того, за даними товарно-транспортної накладної від 26.02.2020 року № 3244, на підставі якої згідно даних акту перевірки і здійснювалось оскаржуване перевезення, автомобільним перевізником, замовником та вантажовідправником є ТОВ «Агро Перемога».

За даними ЄДРПОУ не вбачається, що позивач у справі є власником чи засновником ТОВ «Агро Перемога».

За встановлених у справі обставин, колегія суддів приходить до висновку, що позивач у спірних правовідносинах не мав статусу автомобільного перевізника та не може бути суб`єктом відповідальності, передбаченої абзацом 14 частини 1 статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт».

Зазначені обставини помилково не були встановлені судом першої інстанції та їм не надано належної оцінки.

З огляду на викладене, на підставі ст. 317 КАС України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, рішення суду першої інстанції скасуванню із прийняттям нового судового рішення про задоволення вимог позивача.

Керуючись ст.ст. 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 29 жовтня 2020 року скасувати та прийняти нове судове рішення, яким адміністративний позов ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) в особі Управління Укртрансбезпеки в Одеській області про визнання протиправною та скасування постанови - задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову Управління Укртрансбезпеки в Одеській області від 21.04.2020 року № 196335 про застосування до ОСОБА_1 адміністративно-господарського штрафу у розмірі 8500 грн. на підставі абз. 14 ч. 1 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт».

Відповідно до ст. 325-328 КАС України постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає крім випадків: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Головуюча суддя Шевчук О.А.
Судді Бойко А.В. Федусик А.Г.