Справа № 1140/3497/18
Суддя: К.М. Притула
Дата ухвалення: 2021-04-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
09 квітня 2021 року м. Кропивницький Справа № 1140/3497/18
Суддя Кіровоградського окружного адміністративного суду Притула К.М., розглянувши в порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду, у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду у Кіровоградській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,
25 березня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Кіровоградського окружного адміністративного із заявою, в якій просить:
- постановити відповідну ухвалу в порядку, передбаченому статтею 249 КАС України.
Обґрунтовуючи вказану заяву позивач вказує, що відповідачем тривалий час не виконується рішення суду через недостатність фінансування. Вважає таку бездіяльність протиправною та необхідність вжиття судом заходів забезпечення виконання рішення суду.
Ухвалою від 31 березня 2021 року розгляд заяви призначено в порядку письмового провадження.
Представником Головного управління Пенсійного фонду України Кіровоградській області подано заперечення на заяву та просить відмовити в її задоволенні у зв`язку з необґрунтованістю та безпідставністю. При цьому, зазначає, що на виконання рішення суду по справі №1140/3397/18 головним управлінням здійснено перерахунок пенсії починаючи з 01.01.2018. Доплату пенсії буде виплачено при надходженні відповідного фінансування з Державного бюджету України. Також вказує, що покладені на Пенсійний орган зобов`язання виконані в порядку, встановленому судовим рішенням та в межах повноважень, покладених на управління. Повідомляв, що вже перераховану суму пенсії за судовим рішенням не було виплачено у зв`язку з відсутністю державного асигнування.
Дослідивши матеріли справи, суд встановив наступне.
Рішенням від 04 листопада 2019 року у справі № 1140/3497/18 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду у Кіровоградській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково, та вирішено:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області при проведенні перерахунку пенсії з 01.01.2018 року щодо зменшення розміру пенсії за вислугу років з 90 % до 70 % грошового забезпечення;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області провести з 01.01.2018 року перерахунок та доплату недоотриманої пенсії ОСОБА_1 з урахуванням розміру пенсії за вислугу років 90% грошового забезпечення, врахованого для обчислення пенсії".

В апеляційному порядку рішення суду не оскаржувалось та набрало законної сили 05.12.2019. Касаційне провадження не відкривалось.

11.12.2019 року Кіровоградським окружним адміністративним судом видано виконавчий лист, на підставі якого Управлінням забезпечення примусового виконання рішень у Кіровоградській області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) винесено постанову від 19.10.2020 у ВП № 63347920 про відкриття виконавчого провадження, яким було зобов`язано відповідача виконати рішення суду протягом 10 днів (а.с.66).

З метою отримання інформації щодо виконання вказаного рішення суду 11 березня 2021 року, позивачем направлено запит на адресу відповідача (а.с.68-69).

Листом від 19.03.2021 № 1100-0404-8/13280 Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області повідомило, що залишок невиплаченої суми за період з 01.01.2018 по 04.12.2019 на виконання рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 04.11.2019 по справі № 1140/3497/18 складає 32452,40 грн. з підстав відсутності належного фінансування з державного бюджету (а.с.70-71).

Не погоджуючись із такою бездіяльністю, позивач звернувся до суду із заявою про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

гідно з частинами 1, 4, 5, 6 статті 383 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Заяву, зазначену у частині першій цієї статті, може бути подано протягом десяти днів з дня, коли позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, але не пізніше дня завершення строку пред`явлення до виконання виконавчого листа, виданого за відповідним рішенням суду.

У разі відповідності заяви вимогам, зазначеним у цій статті, вона підлягає розгляду та вирішенню в порядку письмового провадження або в судовому засіданні на розсуд суду протягом десяти днів з дня її отримання.

За відсутності обставин протиправності відповідних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень - відповідача та порушення ним прав, свобод, інтересів особи-позивача, суд залишає заяву без задоволення. За наявності підстав для задоволення заяви суд постановляє ухвалу в порядку, передбаченому статтею 249 цього Кодексу.

Предметом спору в адміністративній справі 1140/3497/18 була перевірка правомірності дій відповідача при проведенні перерахунку пенсії позивачу та її виплати не в повному обсязі.

Вирішуючи спір, суд встановив, що відповідач, під час проведення перерахунку раніше призначеної та перерахованої позивачу пенсії за вислугу років, протиправно змінив розмір її пенсії, обмеживши максимальний розмір пенсії 70 процентами відповідних сум грошового забезпечення, а тому вказані дії відповідача визнано протиправними та зобов`язано відповідача провести перерахунок пенсії позивача з урахуванням розміру пенсії за вислугу років 90% відповідних сум грошового забезпечення, та виплатити заборгованість, яка виникне у зв`язку з таким перерахунком.

Проте, як свідчить лист Управління від 19.03.2021, ним рішення суду виконано частково. Отже, рішення суду від 04.11.2019 року залишається не виконаним у повному обсязі, а саме не виплачено кошти у сумі 32452,40 грн.

При цьому, судом у рішенні не встановлювалися часткові розміри заборгованості і періодичність її сплати. Тому кошти мають бути сплачені Управлінням одним або декількома платежами упродовж короткого періоду часу після набрання рішенням суду законної сили.

Приписами статті 55 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб встановлено порядок сплати заборгованості з пенсії.

Так, цією нормою визначено, що нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але своєчасно не отримав з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більш як за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми недоотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії.

Нараховані суми пенсії, не отримані пенсіонером з вини органу Пенсійного фонду України, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Отже у випадку, коли заборгованість з виплати пенсії виникла з вини державного органу, то графік її погашення не складається та вона сплачується негайно.

Частиною 1 статті 129-1 Конституції України передбачено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до статті 370 КАС України, судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

У пунктах 46, 51, 53, 54 рішення від 15.10.2009 року у справі "Юрій Миколайович Іванов проти України" (заява № 40450/04) Європейський суд з прав людини зазначив, що від особи, яка домоглася винесення остаточного судового рішення проти держави, не можна вимагати ініціювання окремого провадження з його примусового виконання. Відповідний державний орган, який було належним чином поінформовано про таке судове рішення, повинен вжити всіх необхідних заходів для його дотримання або передати його іншому компетентному органу для виконання. Право на суд, захищене статтею 6, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін. Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок. Відповідно необґрунтовано тривала затримка у виконанні обов`язкового для виконання судового рішення може становити порушення Конвенції. Саме на державу покладено обов`язок дбати про те, щоб остаточні рішення, винесені проти її органів, установ чи підприємств, які перебувають у державній власності або контролюються державою, виконувалися відповідно до зазначених вище вимог Конвенції. Держава несе відповідальність за виконання остаточних рішень, якщо чинники, які затримують чи перешкоджають їх повному й вчасному виконанню, перебувають у межах контролю органів влади.

Європейський суд з прав людини у справі «Горнсбі проти Греції» (Case of Hornsby v. Greece, Страсбург, 19.03.1997 року) наголосив, що, відповідно до усталеного прецедентного права, пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом стосовно будь-яких його цивільних прав та обов`язків. Таким чином, ця стаття проголошує «право на суд», одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система Договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Важко собі навіть уявити, щоб стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у статті 6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який Договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію.

Для цілей статті 6 Конвенції стадія виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду».

Крім того, у рішеннях Європейського Суду з прав людини у справах Бурдов проти Росії від 07.05.2002 року, Ромашов проти України від 27.07.2004 року, Шаренок проти України від 22.02.2004 року зазначається, що право на судовий захист було б ілюзорним, якби правова система держави дозволяла щоб остаточне зобов`язувальне рішення залишалося без дієвим на шкоду одній із сторін; виконання рішення, винесеного будь-яким судом, має вважатися невід`ємною частиною судового процесу.

Держава несе відповідальність за виконання остаточних рішень, якщо чинники, які затримують чи перешкоджають їх повному й вчасному виконанню, перебувають у межах контролю органів влади (рішення у справі Сокур проти України (Sokur v. Ukraine), №29439/02, від 26 квітня 2005 року, та у справі Крищук проти України (Kryshchuk v. Ukraine), №1811/06, від 19 лютого 2009 року).

Таким чином, суд дійшов висновку, що відповідач, виконуючи рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 04.11.2019 року в цій справі, допустив протиправну бездіяльність, не виконавши в повному обсязі рішення суду в частині виплати заборгованості, яка виникла у зв`язку з перерахунком пенсії.

Посилання Управління на відсутність бюджетного фінансування як на поважну причину невиконання рішення суду, не приймаються судом до уваги, оскільки держава не може виправдовувати нестачею коштів невиконання судових рішень, винесених проти неї чи або проти установ чи підприємств.

Зазначені висновки суду узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду, висловленою у постанові від 27.03.2019 у справі №750/9782/16-а.

Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що у таких категоріях справ, коли державні органи належним чином сповіщені про наявність судового рішення, вони мають вживати всіх належних заходів для його виконання або направлення до іншого органу для виконання. Сама особа, на користь якої ухвалено рішення, не повинна ще займатись ініціюванням виконавчих процедур.

Враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку про наявність підстав для часткового задоволення заяви, поданої у порядку статті 383 КАС України та поставлення щодо відповідача окремої ухвали в порядку, передбаченому статтею 249 КАС України.

Згідно з частинами 1, 2, 5 статті 249 КАС України суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним суб`єктам владних повноважень для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону.

У разі необхідності суд може постановити окрему ухвалу про наявність підстав для розгляду питання щодо притягнення до відповідальності осіб, рішення, дії чи бездіяльність яких визнаються протиправними.

З метою забезпечення виконання вказівок, що містяться в окремій ухвалі, суд встановлює у ній строк для надання відповіді залежно від змісту вказівок та терміну, необхідного для їх виконання.

За змістом статті 149 КАС України, невиконання процесуальних обов`язків, зокрема ухилення від вчинення дій, покладених судом на учасника судового процесу, зумовлює стягнення з відповідної особи штрафу у сумі від 0,3 до 10 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до статті 185-6 КУпАП залишення посадовою особою без розгляду окремої ухвали суду або невжиття заходів до усунення зазначених в ній порушень закону, а так само несвоєчасна відповідь на окрему ухвалу суду тягнуть за собою накладення штрафу від двадцяти до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Керуючись ст.243, 248, 249, 256, 383 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду, у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду у Кіровоградській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області щодо виконання рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 04.11.2019 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду у Кіровоградській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, в частині виплати заборгованості, яка виникла у зв`язку з перерахунком пенсії ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області вжити заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню статті 370 КАС України та прав ОСОБА_1 , виконати рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 04.11.2019 по справі №1140/3497/18.

Встановити Головному управлінню Пенсійного фонду України в Кіровоградській області строк для надання відповіді про виконання вказівок цієї ухвали 30 календарних днів від дня її отримання.

Копію ухвали направити учасникам справи.

Ухвала суду набирає законної сили в порядку, встановленому ст.256 КАС України та може бути оскаржена в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду у 15 - денний строк, передбачений ст.295 КАС України.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду К.М. Притула