Справа № 826/8451/18
Суддя: Черпіцька Людмила Тимофіївна
Дата ухвалення: 2021-04-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 826/8451/18 Суддя (судді) першої інстанції: Огурцов О.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2021 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючий суддя: Черпіцька Л.Т.
Пилипенко О.Є.
судді:Собків Я.М.

за участю секретаря: Зуєнка Д.П.

за участю:

представника позивача Золотнікова Н.С.,

представника відповідача Лаврук В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Спільного українсько-американського підприємства "УкрКАРПАТОЙЛ ЛТД" на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 03.12.20 у справі за адміністративним позовом Спільного українсько-американського підприємства "УкрКАРПАТОЙЛ ЛТД" до Головного управління Державної податкової служби в Івано-Франківській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 28.02.2018 року ,

В С Т А Н О В И Л А:

Спільне українсько-американське підприємство "УкрКАРПАТОЙЛ ЛТД" звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Головного управління ДФС в Івано-Франківській області, в якому просило визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 28.02.2018 №№, , , , , , , , , , , .

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідач повторно проводив камеральні перевірки своєчасності сплати узгоджених податкових зобов`язань з рентної плати за користування надрами для видобування природного газу та нафти одного і того ж періоду, а також зазначив, що відповідачем протиправно нараховано штрафні санкції внаслідок самостійного зарахування грошових коштів в рахунок погашення податкового боргу за черговістю його виникнення.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 03 грудня 2020 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції виходив з того, що у разі несплати платником податків визначеного податкового зобов`язання в повному обсязі у встановлені граничні терміни, то у разі сплати у подальшому наступних податкових зобов`язань, частина сплати зараховуватиметься в порядку черговості - спочатку в рахунок існуючого податкового боргу, а залишок - в рахунок нових зобов`язань. Таким чином, вчинення позивачем дій, що полягають у погашенні поточних податкових зобов`язань перед погашенням податкового боргу, не дають підстави вважати такі податкові зобов`язання своєчасно погашеними, адже, сплачені підприємством кошти підлягають безумовному зарахуванню контролюючим органом в рахунок погашення податкового боргу попередніх податкових періодів.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити.

Апеляційну скаргу обґрунтовано тим, що відповідачем протиправно нараховано штрафні санкції внаслідок самостійного зарахування грошових коштів в рахунок погашення податкового боргу за черговістю його виникнення.

Також скаржник вказав, що суд на надав правової оцінки тому факту, що оскільки номери розрахунків з рентної плати за користування надрами для видобування вуглеводної сировини, що зазначені в Додатках №№ 1,2 до Актів перевірок від 31.01.2018 №№ 1690/09-19-53-01/23152126, 1740/09-19-53-01/23152126, 1688/09-19-53-01/23152126 та розрахунках штрафної санкції до оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, не збігаються з номерами податкових декларацій, зазначених в Квитанціях №2, то відповідачем порушено вимоги пункту 9 Порядку надіслання контролюючими органами податкових повідомлень-рішень платникам податків, адже неможливо визначити декларацію, відносно якої здійснюється розрахунок штрафних санкції.

Скаржник вказав, що суд першої інстанції не врахував правових позицій: Верховного Суду, яка викладена у постанові від 20.02.2018 у справі № 826/6810/16, Верховного суду України, яка викладена у постанові від 16.06.2015 у справі № 21-377а15, Вищого адміністративного суду України, яка викладена в ухвалі від 21.07.2016 у справі № К/800/9365/16, щодо того, що погашення податковим органом раніше існуючого податкового боргу підприємства за рахунок своєчасно сплачених позивачем грошових зобов`язань з податку є дією податкового органу, а не позивача, тому в діях останнього відсутній склад податкового порушення, яке полягає у несвоєчасній сплаті грошових зобов`язань.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Відповідно до частини 1 статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що Головним управлінням ДФС в Івано-Франківській області 31.01.2018 було проведено камеральні перевірки Спільного українсько-американського підприємства "УкрКАРПАТОЙЛ ЛТД" з питань дотримання правил сплати (перерахування) до бюджету рентної плати за користування надрами для видобування нафти та природного газу, за результатом перевірок складено акти №№ 1690/09-19-53-01/23152126, 1740/09-19-53-01/23152126, 1688/09-19-53-01/23152126.

У актах перевірок контролюючим органом встановлено порушення: пункту 257.5 статті 257 Податкового кодексу України, що полягає у порушенні правил сплати (перерахування) до бюджету рентної плати за користування надрами для видобування нафти та природного газу, у зв`язку з чим порушено вимоги підпункту 258.1.1 пункту 258.1 статті 258 Податкового кодексу України.

Платником податків направлено до контролюючого органу заперечення на акти камеральних перевірок від 13.02.2018 № 18-34, в яких просить відкликати (скасувати) акти перевірки, в яких зазначає про своєчасність сплати податкових зобов`язань за періоди, що перевірялися. Крім того, позивач звертав увагу на неузгодженість грошових зобов`язань, визначених податковими повідомленнями-рішеннями, а отже відсутні підстави для накладення штрафних санкцій за їх несвоєчасну сплату.

На підставі зазначених актів перевірок контролюючим органом 28.02.2018 прийнято наступні податкові повідомлення-рішення:

- № , яким за затримку на 30, 28, 28 календарних днів сплати грошового зобов`язання в сумі 1045827,50 грн. зобов`язано сплатити штраф у розмірі 10 %, в сумі 104582,75 грн. Згідно розрахунку, штрафні санкції нараховані за затримку сплати зобов`язань по розрахункам з рентної плати від 19.08.2017 № (на 30 днів), від 20.06.2017 № (на 28 днів), від 20.11.2017 № (на 28 днів);

- № , яким за затримку на 31, 31, 31 календарних днів сплати грошового зобов`язання в сумі 1311037,00 грн. зобов`язано сплатити штраф у розмірі 20 %, в сумі 264207,40 грн. Згідно розрахунку, штрафні санкції нараховані за затримку сплати зобов`язань по розрахункам з рентної плати від 19.09.2017 № (на 31 днів), від 20.10.2017 № (на 31 днів), від 20.12.2017 № (на 31 днів);

- № , яким за затримку на 30, 28, 28 календарних днів сплати грошового зобов`язання в сумі 287380,60 грн. зобов`язано сплатити штраф у розмірі 10 %, в сумі 28738,06 грн. Згідно розрахунку, штрафні санкції нараховані за затримку сплати зобов`язань по розрахункам з рентної плати від 19.08.2017 № (на 30 днів), від 20.06.2017 № (на 28 днів), від 20.11.2017 № (на 28 днів);

- № , яким за затримку на 63, 62, 61, 61, 59, 31, 31, 31 календарних днів сплати грошового зобов`язання в сумі 442802,70 грн. зобов`язано сплатити штраф у розмірі 20 %, в сумі 88560,54 грн. Згідно розрахунку, штрафні санкції нараховані за затримку сплати зобов`язань по розрахункам з рентної плати від 19.07.2017 № (на 63 дні), від 19.09.2017 № (на 62 дні), від 20.11.2017 № (на 61 день), від 19.08.2017 № (на 61 день), від 20.10.2017 № (на 59 днів), від 19.09.2017 № (на 31 день), від 20.10.2017 № (на 31 день), від 20.12.2017 № (на 31 день);

- № , яким за затримку на 30, 28, 1 календарних днів сплати грошового зобов`язання в сумі 7095582,40 грн. зобов`язано сплатити штраф у розмірі 10 %, в сумі 709558,24 грн. Згідно розрахунку, штрафні санкції нараховані за затримку сплати зобов`язань по розрахункам з рентної плати від 19.08.2017 № (на 30 днів), від 20.11.2017 № (на 28 днів), від 19.05.2017 № (на 1 день);

- № , яким за затримку на 31, 31, 31 календарних днів сплати грошового зобов`язання в сумі 9903458,70 грн. зобов`язано сплатити штраф у розмірі 20 %, в сумі 1980691,74 грн. Згідно розрахунку, штрафні санкції нараховані за затримку сплати зобов`язань по розрахункам з рентної плати від 19.09.2017 № (на 31 день), від 20.10.2017 № (на 31 день), від 20.12.2017 № (на 31 день);

- № , яким за затримку на 30, 28, 28 календарних днів сплати грошового зобов`язання в сумі 7840731,70 грн. зобов`язано сплатити штраф у розмірі 10 %, в сумі 784073,17 грн. Згідно розрахунку, штрафні санкції нараховані за затримку сплати зобов`язань по розрахункам з рентної плати від 19.08.2017 № (на 30 днів), від 20.06.2017 № (на 28 днів), від 20.11.2017 № (на 28 днів);

- № , яким за затримку на 63, 62, 61, 59, 31, 31, 31 календарних днів сплати грошового зобов`язання в сумі 12082383,65 грн. зобов`язано сплатити штраф у розмірі 20 %, в сумі 2416476,73 грн. Згідно розрахунку, штрафні санкції нараховані за затримку сплати зобов`язань по розрахункам з рентної плати від 19.07.2017 № (на 63 дні), від 19.09.2017 № (на 62 дні), від 19.08.2017 № (на 61 день), від 20.10.2017 № (на 59 днів), від 19.09.2017 № (на 31 день), від 20.10.2017 № (на 31 день), від 20.12.2017 № (на 31 день);

- № , яким за затримку на 30, 28, 17 календарних днів сплати грошового зобов`язання в сумі 1214795,50 грн. зобов`язано сплатити штраф у розмірі 10 %, в сумі 121479,55 грн. Згідно розрахунку, штрафні санкції нараховані за затримку сплати зобов`язань по розрахункам з рентної плати від 19.08.2017 № (на 30 днів), від 20.11.2017 № (на 28 днів), від 20.06.2017 № (на 17 днів);

- № , яким за затримку на 63, 62, 61, 59, 31, 31, 31 календарних днів сплати грошового зобов`язання в сумі 2012891,55 грн. зобов`язано сплатити штраф у розмірі 20 %, в сумі 402578,31 грн. Згідно розрахунку, штрафні санкції нараховані за затримку сплати зобов`язань по розрахункам з рентної плати від 19.07.2017 № (на 63 дні), від 19.09.2017 № (на 62 дні), від 19.08.2017 № (на 61 день), від 20.10.2017 № (на 59 днів), від 19.09.2017 № (на 31 день), від 20.10.2017 № (на 31 день), від 20.12.2017 № (на 31 день);

- № , яким за затримку на 30, 28, 28 календарних днів сплати грошового зобов`язання в сумі 204665,70 грн. зобов`язано сплатити штраф у розмірі 10 %, в сумі 20466,57 грн. Згідно розрахунку, штрафні санкції нараховані за затримку сплати зобов`язань по розрахункам з рентної плати від 19.08.2017 № (на 30 днів), від 20.06.2017 № (на 28 днів), від 20.11.2017 № (на 28 днів);

- № , яким за затримку на 63, 62, 61, 61, 59, 31, 31, 31 календарних днів сплати грошового зобов`язання в сумі 609588,20 грн. зобов`язано сплатити штраф у розмірі 20 %, в сумі 121917,64 грн. Згідно розрахунку, штрафні санкції нараховані за затримку сплати зобов`язань по розрахункам з рентної плати від 19.07.2017 № (на 63 дні), від 19.09.2017 № (на 62 дні), від 20.11.2017 № (на 61 день), від 19.08.2017 № (на 61 день), від 20.10.2017 № (на 59 днів), від 20.10.2017 № (на 31 день), від 20.12.2017 № (на 31 день), від 19.09.2017 № (на 31 день).

Позивач скористався процедурою адміністративного оскарження та звернувся до Державної фіскальної служби України зі скаргою на зазначені податкові повідомлення-рішення. Рішенням Державної фіскальної служби України від 03.05.2018 № 15286/6/99-99-11-03-01-25 скаргу залишено без задоволення, а оскаржувані податкові повідомлення-рішення залишено без змін.

Позивач, вважаючи протиправними прийняті податкові повідомлення-рішення, звернувся з позовом до суду.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, висновкам суду першої інстанції та доводам скаржника, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно статті 76 Податкового кодексу України камеральною вважається перевірка, яка проводиться посадовими особами контролюючого органу без будь-якого спеціального рішення керівника такого органу або направлення на її проведення.

Камеральній перевірці підлягає вся податкова звітність суцільним порядком.

Згода платника податків на перевірку та його присутність під час проведення камеральної перевірки не обов`язкова.

Порядок оформлення результатів камеральної перевірки здійснюється відповідно до вимог статті 86 цього Кодексу.

Пункт 76.3 статті 76 Податкового кодексу України (у редакції з 01.01.2017) передбачає, що камеральна перевірка податкової декларації або уточнюючого розрахунку може бути проведена лише протягом 30 календарних днів, що настають за останнім днем граничного строку їх подання, а якщо такі документи були надані пізніше, - за днем їх фактичного подання.

Камеральна перевірка з інших питань проводиться з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 Податкового Кодексу України.

У силу вимог пункту 102.1 статті 102 Податкового кодексу України, яка регулює строки давності та їх застосування, контролюючий орган має право самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня, що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов`язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов`язання, а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.

З урахуванням викладеного вбачається, що камеральною перевіркою може бути охоплено період в 1095 днів, що настали за останнім днем граничного строку реєстрації податкових накладних та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань.

Отже, камеральна перевірка є одним з видів податкових перевірок, встановлених пунктом 75.1 статті 75 Податкового кодексу України, та за своєю правовою сутністю є формою поточного документального контролю за дотриманням платником вимог податкового законодавства на підставі декларацій та даних, що зберігаються (опрацьовуються) у відповідних інформаційних базах.

Так, предметом камеральної перевірки також може бути своєчасність сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання виключно на підставі даних, що зберігаються (опрацьовуються) у відповідних інформаційних базах.

Підпунктом 14.1.217 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України визначено, що рентна плата - це загальнодержавний податок, який справляється за користування надрами для видобування корисних копалин; за користування надрами в цілях, не пов`язаних з видобуванням корисних копалин; за користування радіочастотним ресурсом України; за спеціальне використання води; за спеціальне використання лісових ресурсів; за транспортування нафти і нафтопродуктів магістральними нафтопроводами та нафтопродуктопроводами, транзитне транспортування трубопроводами природного газу та аміаку територією України.

Нормами підпункту 252.1.1 пункту 252.1 статті 252 Податкового кодексу України визначено, що платниками рентної плати за користування надрами для видобування корисних копалин є суб`єкти господарювання, у тому числі громадяни України, іноземці та особи без громадянства, зареєстровані відповідно до закону як підприємці, які набули права користування об`єктом (ділянкою) надр на підставі отриманих спеціальних дозволів на користування надрами (далі - спеціальний дозвіл) в межах конкретних ділянок надр з метою провадження господарської діяльності з видобування корисних копалин, у тому числі під час геологічного вивчення (або геологічного вивчення з подальшою дослідно-промисловою розробкою) в межах зазначених у таких спеціальних дозволах об`єктах (ділянках) надр.

Як вбачається з матеріалів справи, Спільне підприємство «УкрКАРПАТОЙЛ ЛТД», є власником Спеціального дозволу № 310 від 27.07.1995 року (продовжено строк дії та внесено зміни) на користування надрами Битків-Бабченського родовища (нафтові та нафто газоконденсатні поклади менілітових і ямненських відкладів), виданого Державною службою геології та надр України. Мета користування надрами - видобування вуглеводнів, спецдозвіл містить відомості про ділянку надр (геологічну територію відповідно до державного балансу запасів корисних копалин України), що надається у користування: місцезнаходження - Івано-Франківська область, Надвірнянський, Богородчанський райони, за 45 км на південний захід від м. Івано-Франківськ, площа 176,5 кв.км.

Пунктами 252.23, 252.25 статті 252 Податкового кодексу України встановлено, що податкові декларації з рентної плати за користування надрами для видобування корисних копалин подаються її платником починаючи з календарного кварталу, що настає за кварталом, у якому такий платник отримав спеціальний дозвіл.

Платник рентної плати та уповноважена особа сплачують податкові зобов`язання: за місцезнаходженням ділянки надр, з якої видобуті корисні копалини, у разі розміщення такої ділянки надр у межах території України; за місцем обліку платника рентної плати у разі розміщення ділянки надр, з якої видобуто корисні копалини, в межах континентального шельфу та/або виключної (морської) економічної зони України.

Згідно із пунктом 36.1 статті 36 Податкового кодексу України, податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.

Приписами пункту 36.2 цієї ж статті Податкового кодексу України, податковий обов`язок виникає у платника за кожним податком та збором.

Відповідно до статей 37, 38 Податкового кодексу України, податковий обов`язок виникає у платника податку з моменту настання обставин, з якими цей Кодекс та закони з питань митної справи пов`язує сплату ним податку та припиняється, зокрема, у зв`язку з його виконанням шляхом сплати в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк.

Пунктом 54.1 статті 54 Податкового кодексу України встановлено, що крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.

Згідно з підпунктом 257.1 статті 257 Податкового кодексу України базовий податковий (звітний) період для рентної плати дорівнює календарному кварталу, а для рентної плати за користування надрами для видобування корисних копалин за видобування нафти, конденсату, природного газу, у тому числі газу, розчиненого у нафті (нафтового (попутного) газу), етану, пропану, бутану, рентної плати за користування радіочастотним ресурсом України та рентної плати за транспортування нафти і нафтопродуктів магістральними нафтопроводами та нафтопродуктопроводами, транзитне транспортування трубопроводами аміаку територією України, дорівнює календарному місяцю.

Згідно з пунктом 46.1 статті 46 Податкового кодексу України, податкова декларація, розрахунок (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов`язання, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.

Нормами пункту 49.18 статті 49 Податкового кодексу України передбачено, що податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює: календарному місяцю (у тому числі в разі сплати місячних авансових внесків) - протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця; календарному кварталу або календарному півріччю (у тому числі в разі сплати квартальних або піврічних авансових внесків) - протягом 40 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) кварталу (півріччя).

Відповідно до пункту 257.5 статті 257 Податкового кодексу України, сума податкових зобов`язань з рентної плати, визначена у податковій декларації за податковий (звітний) період, сплачується платником до бюджету протягом 10 календарних днів після закінчення граничного строку подання такої податкової декларації.

Згідно з платіжними дорученнями, підприємством сплачено рентну плату. При цьому, позивач наголошує, що у відповідних платіжних дорученням ним зазначено період, за який сплачується рентна плата з посиланням на реквізити розрахунку. Водночас, несвоєчасна сплата рентної плати виникла в результаті дій контролюючого органу, який спрямував сплату за рентною платою в рахунок погашення податкового боргу.

Судом встановлено, що наявність податкового боргу з рентної плати у спірний період сторонами не заперечується.

Крім того, рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва 26.09.2019, залишеним в силі постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 27.01.2020, встановлено, що згідно облікової картки платника податків Спільного українсько-американського підприємства "УкрКАРПАТОЙЛ ЛТД", у позивача наявна заборгованість в період з 2015- 2017 років, зокрема, станом на 20.05.2015 р. наявна заборгованість в розмірі 1782158,91 грн. - за користування надрами; станом на 31.12.2015 р. наявна заборгованість в розмірі 3251824,83 грн. - для видобування природного газу; станом на 31.12.2015 р. наявна заборгованість в розмірі 1020800,47 грн. - плата за користування надрами; станом на 31.12.2016 р. наявна заборгованість в розмірі 635810,38 грн. - плата за користування надрами.

Відповідно до частини четвертої статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Отже, твердження скаржника про те, що відповідачем не надано належних доказів щодо наявності у ТОВ «СП «УкрКАРПАТОЙЛ ЛТД» податкового боргу минулих періодів, його розміру, є безпідставним.

Пунктом 87.9 статті 87 Податкового кодексу України визначено, що у разі наявності у платника податків податкового боргу контролюючі органи зобов`язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що у разі несплати платником податків визначеного податкового зобов`язання в повному обсязі у встановлені граничні терміни, то у разі сплати у подальшому наступних податкових зобов`язань, частина сплати зараховуватиметься в порядку черговості - спочатку в рахунок існуючого податкового боргу, а залишок - в рахунок нових зобов`язань.

Отже, погашення позивачем поточних податкових зобов`язань перед погашенням податкового боргу, не дають підстави вважати такі податкові зобов`язання своєчасно погашеними, адже, сплачені підприємством кошти підлягають безумовному зарахуванню контролюючим органом в рахунок погашення податкового боргу попередніх податкових періодів.

Правомірність застосування контролюючим органом п 87.9 ст. 87 ПК України підтверджено висновком Верховного Суду (постанова від 24.04.2018 у справі № 815/5491/16), згідно з яким у випадку перенаправлення контролюючим органом коштів на оплату поточних податкових зобов`язань у рахунок погашення податкового боргу, що виник раніше, у такого платника податків виникає недоїмка за податковими зобов`язаннями за поточні податкові періоди, яка погашається у порядку, визначеному пунктом 87.9 ст. 87 ПК України та у випадку несвоєчасного погашення якої, ДПІ нараховує штраф у розмірах, установлених ст. 126 ПК України у залежності від терміну затримки. При цьому, санкція норми ст. 126 ПК України передбачає застосування до платника податків штрафу у випадку несплати ним узгодженої суми грошового зобов`язання безвідносно до підстав її виникнення. Будь-яких винятків до випадків застосування контролюючим органом норм пункту 87.9 ст. 87 ПК України, стаття 126 не містить.

Такий висновок щодо застосування норм пункту 87.9 статті 87 та статті 126 ПК Верховний Суд зробив у постановах від 02.10.2018 у справі №820/1824/17, від 08.02.2021 у справі № 2а-7192/12/2670.

У зв`язку з цим довід позивача, що контролюючий орган неправомірно направляв поточні платежі у рахунок погашення боргу є безпідставним.

Посилання скаржника на правові позиції Верховного Суду в справі № 826/6810/16, Верховного суду України в справі № 21-377а15, Вищого адміністративного суду України в справі № К/800/9365/16 є безпідставними, оскільки аналіз наведених скаржником судових рішень дає підстави вважати, що обставини, встановлені у даних справах, відмінні від обставин у розглядуваній справі.

Так, у справі №826/6810/16 були обставини, коли перераховані позивачем суми сплати узгоджених зобов`язань ППР, зараховані податковим органом на електронний рахунок платника відповідно до положень пункту 34 підрозділу 2 розділу XX Податкового кодексу України, згідно якого суми помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань з податку на додану вартість станом на 01 липня 2015 року автоматично збільшують суму податку, на яку платник має право зареєструвати податкові накладні/розрахунки коригування до податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, визначену пунктом 200-1.3 статті 200-1 Кодексу. Тобто, обставини справи різні.

У справі № 21-377а15В були обставини, коли позивач вчасно та в повному обсязі сплатив суму зобов`язання, але в платіжному дорученні помилково вказав рахунок для зарахування податку на прибуток, а не авансового внеску з податку на прибуток. Суд дійшов висновку, що «оскільки такі суми зараховуються на єдиний казначейський рахунок, то помилкове визначення коду бюджетної класифікації у платіжному дорученні під час сплати суми податкового зобов`язання не є достатньою правовою підставою для висновку про несплату необхідної суми грошового зобов`язання у визначений вказаною нормою ПК строк, а відтак і для застосування на підставі пункту 126.1 статті 126 ПК штрафних (фінансових) санкцій». Тобто, у зазначеній справі не розглядався факт зарахування сплати податкових зобов`язань в рахунок податкового боргу та не надавалась оцінка його правомірності.

У справі №К/9991/62001/12 розглядався факт зарахування сплати поточних зобов`язань в рахунок погашення боргу але, як встановлено при розгляді справи, сума податкового боргу була неузгоджена, тому зарахування сплати поточних зобов`язань в рахунок неіснуючого боргу є неправомірним.

Щодо посилань позивача на судові рішення Шостого апеляційного адміністративного суду у справах №826/17288/17 та №640/10296/19, то колегія суддів зазначає, що згідно з ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені лише в постановах Верховного Суду.

Крім того, постанова Шостого апеляційного адміністративного суду від 07.10.2019 у справі №826/17288/17 скасована постановою Верховного Суду від 17.12.2019.

Посилання скаржника на невстановлення судом того факту, що оскільки номери розрахунків з рентної плати за користування надрами для видобування вуглеводної сировини, що зазначені в Додатках №№ 1,2 до Актів перевірок від 31.01.2018 року №№ 1690/09-19-53-01/23152126, 1740/09-19-53-01/23152126, 1688/09- 19-53-01/23152126 та розрахунках штрафної санкції до оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, не збігаються з номерами податкових декларацій, зазначених в Квитанціях №2, то неможливо визначити декларацію, відносно якої відповідачем здійснено розрахунок штрафних санкції, не заслуговує на увагу з огляду на таке.

Питання подання електронної звітності врегульовано Порядком обміну електронними документами з контролюючими органами, який затверджений Наказом Міністерства Фінансів України №557 від 06.06.2017 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 03.08.2017 за №959/30827.

Пунктом 9 Розділу II Порядку 557 передбачено, що не пізніше наступного робочого дня з моменту формування першої квитанції, якщо інше не встановлено нормативно-правовими актами та цим Порядком, формується друга квитанція.

Друга квитанція є підтвердженням про прийняття (реєстрацію) або повідомленням про неприйняття в контролюючому органі електронного документа. В другій квитанції зазначаються реквізити прийнятого (зареєстрованого) або неприйнятого (із зазначенням причини) електронного документа, результати обробки в контролюючому органі (дата та час прийняття (реєстрації) або неприйняття, реєстраційний номер, дані про автора та підписувача (підписувачів) електронного документа та автора квитанції).

Отже, при поданні звітності до контролюючого органу в другій квитанції відображаються реквізити прийнятого документа та реєстраційний номер, який присвоюється отриманому документу.

Надалі в обліковій картці платника податків подані ним документи відображаються за реєстраційним номером.

Зокрема, Квитанції №2 містять інформацію про реєстраційний номер, який присвоюється поданій декларації та відомості про назву документа та ім`я файла. Вказані квитанції надавались позивачем до матеріалів справи.

Окрім того, вказані декларації з рентної плати містять окремі розрахунки, яким присвоюються теж реєстраційні номери, які і відображені у акті перевірки та оскаржуваних податкових повідомленнях-рішеннях.

Також, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що посилання позивача на повторне притягнення останнього до відповідальності за одне й те саме правопорушення є необґрунтованим, оскільки відповідальність до позивача застосовувалась за фактом погашення податкового боргу з урахуванням терміну прострочення і суми, яка була погашена. Тобто, за несвоєчасну сплату податкових зобов`язань, що визначені одним і тим самим розрахунком може бути проведено кілька перевірок і прийнято декілька рішень про застосування штрафної санкції за несвоєчасну оплату у випадку, якщо погашення податкового боргу відбувалось поступово.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції прийняв законне та обґрунтоване рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

У контексті оцінки доводів апеляційної скарги апеляційний суд звертає увагу на позицію Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах "Проніна проти України" (пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

З огляду на такий підхід Європейського суду з прав людини до оцінки аргументів сторін, суд вважає, що ключові аргументи апеляційної скарги отримали достатню оцінку.

Згідно з ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст.241,242,310,316,321,322,325,329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Спільного українсько-американського підприємства "УкрКАРПАТОЙЛ ЛТД" залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 03.12.20 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови виготовлено 08 квітня 2021 року.

Головуючий суддя: Л.Т. Черпіцька
судді:О.Є. Пилипенко
Я.М. Собків