Справа № 348/603/21
Суддя: Міськевич О. Я.
Дата ухвалення: 2021-04-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 348/603/21

06 квітня 2021 року м. Надвірна

Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області

в складі головуючої-судді: Міськевич О.Я.

з участю секретаря судового засідання: Скоблей О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Надвірнянського районного суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції Департаменту поліції в Сумській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАК № 2088123 від 09.02.2020,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління патрульної поліції Департаменту поліції в Сумській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАК № 2088123 від 09.02.2020.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що постановою у справі про адміністративне правопорушення серії ЕАК № 2088123 від 09.02.2020, складеною поліцейським УПП в Сумській області, його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП за те, що він 09.02.2020 в с. Хухра, Сумської області, керуючи транспортним засобом, перевищив встановлені обмеження руху на 24 км/год. і рухався зі швидкістю 74 км/год., та на нього накладено штраф в розмірі 255,00 гривень.

З постановою він не погоджується, вважає, що вона прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Так, він працює водієм ТзОВ Транспортно-виробнича фірма «Нафтотранссервіс». 11.03.2021 в телефонному режимі його було повідомлено про те, що 10.03.2021 поступила постанова Надвірнянського районного відділу ДВС Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) від 03.03.2021 про звернення стягнення на його заробітну плату.

15.03.2021 ознайомившись з матеріалами виконавчого провадження йому стало відомо про те, що 09.02.2020 відносно нього винесено постанову серії ЕАК № 2088123 та накладено адміністративне стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі в сумі 510 грн. Загальна сума, яка підлягає примусовому стягненню, враховуючи виконавчий збір, становить 781,00грн.

Зазначає, що в порушення вимог Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, та КУпАП, оскаржувана постанова від 09.02.2020 ним не отримана особисто у встановлений законом строк, також інспектор в постанові взагалі і зазначив, що копію постанови надіслано рекомендованим листом, про винесення постанови про накладення адміністративного стягнення по справі пр адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, він дізнався лише 11.03.2021.

Крім того копію оспорюваної постанови та копію матеріалів відеофіксації правопорушення він не отримував, та й не міг отримати, так як в постанові невірно зазначено місце проживання, чим грубо порушено його права, в тому числі його право на захист та оскарження спірної постанови.

Як вбачається зі змісту оскаржуваної постанови, він, керуючи транспортним засобом у с. Хухра, Сумської області, перевищив встановлені обмеження руху на 24 км/год., і рухався зі швидкістю 74 км/год. Вказані твердження інспектора не відповідають дійсності, оскільки він не порушував жодних вимог ПДР, та не порушував встановленні обмеження швидкості, у його присутності інспектор патрульної поліції жодного протоколу з цього приводу не складав та не повідомляв про винесення постанови про накладення адміністративного стягнення, про те, що було винесено постанову про притягнення його до відповідальності, йому стало відомо тільки 11.03.2021. Крім того в постанові вказано його адресу: АДРЕСА_1 , однак він зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Також інспектор поліції не роз`яснив йому права і обов`язки, визначені ст. 63 Конституції України, ст.ст. 307, 308, 268, 287-289 КУпАП. Крім того інспектор відмовив в розгляді його клопотання щодо відкладення розгляду справи у зв`язку з його необхідністю скористуватися юридичною допомогою. Таким чином інспектором не надано йому можливість користуватись допомогою адвоката та не повідомлено про причини (підстави) неможливості залучення адвоката, чим позбавлено його права на правову допомогу.

Також інспектором поліції притягнуто його до адміністративної відповідальності без відповідних доказів та без з`ясування всіх обставин справи. Обвинувачення не може ґрунтуватися лише на припущеннях працівника поліції. Якщо ж поліцейський встановив докази, які вказують на вчинення правопорушення і посилається на них, водій має право ознайомитися з цими доказами, навіть якщо це відеозапис нагрудної камери інспектора. У разі відмови поліцейського надати водію для ознайомлення такий відеозапис, можна вважати, що такого доказу не існує.

Окрім того зазначає, що розгляд справи та складання постанови інспектором проводилося у його відсутність, дані про своєчасне сповіщення про місце і час розгляду справи в матеріалах справи відсутні, повідомлення про запрошення до підрозділу патрульної поліції на розгляд справи його не надсилалося. Крім того в постанові відсутній підпис правопорушника, а відповідно до інструкції у разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу про адміністративне правопорушення в ньому робиться відповідний запис, який засвідчується підписами двох свідків, однак поліцейським не було зроблено і такого запису в постанові, що є грубим порушенням з боку інспектора і значно порушує його права та законі інтереси.

Зазначає, що він є пильним, уважним та обережним водієм, чітко дотримується Правил дорожнього руху та сумлінно виконує обов`язки водія, тому рухаючись 09.02.2020 автомобілем не перевищував допустимої швидкості. Також враховував дорожні умови, наявність перешкод на даній ділянці дороги, інтенсивність та рівень організації дорожнього руху, врахувавши всі фактори, та не порушував Правил дорожнього руху, перешкод у здійснені праві керування іншим особам не доставляв. Тому вважаю, що в його діях відсутня суб`єктивна сторона складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Також вказує, що прилади ТruСаm за своїми характеристиками можуть працювати в автоматичному та ручному режимах. Згідно вимог ЗУ «Про національну поліцію» поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах,-монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, - а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться чужому володінні, з метою попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб, забезпечення дотримання прави дорожнього руху. При цьому поліцейський застосовував прилад в ручному режимі та використав інформацію, яка зафіксована була не в автоматичному режимі, що підтверджується оскаржуваною постановою, в якій зазначено, що це постанова про накладенн адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі. З огляду на вище викладене працівникам поліції не дозволено законом використовувати прилади, які не є автоматичними, а тому їх показники поліція не має права використовувати як докази винуватості особи у вчинені адміністративних правопорушень.

Вважає дії інспектора незаконними, а винесену постанову в справі про адміністративне правопорушення такою, що не відповідає вимогам закону та підлягає скасуванню в зв`язку з неповними з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків поліцейського фактичним обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права.

Крім того зазначає, що копію оскаржуваної постанови він так і не отримав, а про наявність постанови дізнався лише 11.03.2021 з матеріалів виконавчого провадження, тому вважає, що строк подачі адміністративного позову до суду підлягає поновленню як такий, що пропущений з поважних причин.

31.03.2021 від представника Управління патрульної поліції в Сумській області поступило письмове клопотання про залишення позову без розгляду, оскільки в порушення вимог ст. 122 КАС України позов подано поза межами строку звернення до адміністративного Законом. Зокрема згідно вимог ст.ст. 268, 289 КАС України позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови). Однак позивачем подано позовну заяву з пропуском вказаного строку.

Крім того в порушення вимог ст. 160, 161 КАС України позивачем до позовної заяви не додано документ, що підтверджує сплату судового збору, чи документ, що підтверджує підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Обов`язок сплати судового збору визначено постановою Верховного Суду від 18.03.2020 у справі № 543/775/17, в якій Велика Палата Верховного Суду відступила від висновку ВСУ від 13.12.2016 у справі № 21-1410а 16, вказавши, що чинне законодавство містить ставку судового збору, що підлягає сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги у справі про оскарження постанови про адміністративне правопорушення та подальшого оскарження позивачем та відповідачем судового рішення.

При цьому за змістом ст. 240 КАС України суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду, якщо провадження в адміністративній справі було відкрито за позовною заявою, яка не відповідає вимогам ст.ст. 160, 161, 172 цього Кодексу, і позивач не усунув цих недоліків у строк, встановлений судом. На підставі наведеного просить позовну заяву ОСОБА_1 залишити без розгляду.

Позивач в судове засідання не з`явився, однак від нього поступила письмова заява, в якій просить справу розглядати в його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю з підстав, наведених в адміністративному позові, просить суд скасувати постанову поліцейського УПП в Сумській області від 09.02.2020 серії ЕАК № 2088123 про накладення на нього штрафу в сумі 255 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, та закрити провадження по справі. Також просить поновити строк оскарження постанови як такий, що пропущений з поважних причин.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, про день та час розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином рекомендованою кореспонденцією.

Відповідно до ч. 3 ст. 268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Таким чином суд прийшов до висновку про розгляд справи у відсутності учасників процесу на підставі наявних матеріалів справи.

Згідно ч. 4 ст. 229 КАС України у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши докази, надані сторонами на виконання вимог ст.ст. 72-74 КАС України, і на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обгрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для вирішення справи та, за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні обставин справи, прийшов наступних висновків.

Частина 2 статті 19 Конституції України визначає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Ст. 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ч. 1 ст. 9 КУпАП визначає поняття адміністративного правопорушення, яким визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ч. 5 ст. 14 ЗУ «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані: знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України визначено Правилами дорожнього руху, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 зі змінами і доповненнями (надалі «Правила дорожнього руху»).

Як вбачається з п. 1.3 ПДР учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення визначено главою 22 КУпАП, а процедура оформлення поліцейськими патрульної поліції матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, визначена Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, що затверджена Наказом МВС України від 07.11.2015 № 1395.

Відповідно до статті 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Частиною 1 ст. 122 КУпАП (в редакції Закону № 2754-VIII від 11.07.2019, яка діяла на момент складення постанови), за якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності передбачено, що перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно вимог ст. 283 КУпАП визначено вимоги до змісту постанови по справі про адміністративне правопорушення. Зокрема постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався); розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Згідно ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Також згідно ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

За змістом ст.ст. 75, 76 КАС України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

В судовому засіданні встановлено, що згідно постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАК № 2088123 від 09.02.2021, підставою для притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності стало те, що останній 09.02.2020 в с. Хухра, Сумської області, керуючи транспортним засобом, рухався зі швидкістю 74 км./год., при цьому перевищував встановлене обмеження швидкості руху в населеному пункті на 24 км./год., чим порушив п. 12.4 ПДР України, та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП, та на нього накладено штраф в розмірі 255,00 гривень. Швидкість руху вимірювалась лазерним вимірювачем швидкості TruСam.

При цьому постанову про адміністративне правопорушення складено з порушенням вимог КУпАП.

Так, згідно вимог п. 12.4 ПДР України у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що швидкість руху автомобіля позивача вимірювалась лазерним вимірювачем швидкості TruCAM.

За своїми технічними характеристиками прилади TruCAM можуть працювати в автоматичному та ручному режимах.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 ЗУ «Про національну поліцію» поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 40 ЗУ «Про національну поліцію» поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на однострої, у/на службових транспортних засобах, у тому числі без кольорографічних схем, розпізнавальних знаків та написів, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень, радіаційних, хімічних, біологічних та ядерних загроз, а також використовувати інформацію, отриману з фото- і відеотехніки, що перебуває в чужому володінні, з метою: 1) запобігання правопорушенню, виявлення або фіксування правопорушення, охорони та захисту публічної безпеки, особистої безпеки осіб і власності від протиправних посягань; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Інформація про змонтовану/розміщену фототехніку і відеотехніку, технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень, радіаційних, хімічних, біологічних та ядерних загроз повинна бути розміщена на видному місці.

З наведеного вбачається, що працівникам поліції виявлення або фіксування правопорушення дозволено Законом використовувати лише прилади, які працюють в автоматичному режимі.

Порядок використання приладів, які працюють в автоматичному режимі, та процедуру оформлення працівниками органів Національної поліції України матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, визначається Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 13.01.2020 № 13.

Згідно п. 1 Розділу 2 даної інструкції уповноважені поліцейські розглядають справи про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, передбачені частинами першою - третьою статті 122 (перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів, проїзду на заборонний сигнал світлофора, порушення правил зупинки, стоянки, порушення установленої для транспортних засобів заборони рухатися смугою для маршрутних транспортних засобів, тротуарами чи пішохідними доріжками, виїзду на смугу зустрічного руху), та частиною першою статті 123 (порушення правил руху через залізничний переїзд, крім в`їзду на залізничний переїзд у випадках, коли рух через переїзд заборонений) КУпАП (далі - адміністративні правопорушення).

Справи про адміністративні правопорушення розглядаються за місцем оброблення та обліку таких правопорушень в уповноваженому органі (підрозділі) Національної поліції України.

Таким чином згідно вимог даної Інструкції вбачається, що справи про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачені ч.ч. 1, 3 ст. 122 КУпАП, повинні фіксуватись та розглядатись поліцейськими тільки в автоматичному режимі.

Однак зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що поліцейським застосовано вимірювальний прилад TruCAM в ручному режимі та при оформленні постанови про накладення адміністративного стягнення на позивача використано інформацію, яка зафіксована не в автоматичному режимі. При цьому поліцейським заборонено використовувати прилади, які не є автоматичними, а тому їх показники поліція не має права використовувати як докази винуватості особи у вчинені адміністративного правопорушення.

Таким чином в порушення вимог Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, поліцейським розглянуто справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 122 КУпАП не в автоматичному режимі.

Аналогічна позиція висловлена також в постанові Восьмого апеляційного адміністративного суду від 21.01.2021 по справі № 157/703/20.

Як зазначив суд апеляційної інстанції у вказаній постанові, при фіксації швидкості автомобіля приладом Trucam LTI20/20 з руки (рук) можлива вібрація приладу, яка може дати більшу похибку, а ніж передбачено свідоцтвом про повірку, що ставить під сумнів зафіксовану швидкість руху автомобіля.

Також суд апеляційної інстанції врахував положення ст. 40 ЗУ «Про Національну поліцію», згідно якої при проведенні фіксації швидкості певного транспортного засобу автоматична фото- і відеотехніка повинна бути розміщена в порядку, визначеному вказаною нормою Закону (стаціонарно вмонтованим способом), натомість ручне розміщення засобів автоматичної фото- і відеотехніки для вимірювання та фіксації швидкості суперечить приписам ст. 40 названого Закону.

Крім того суд апеляційної інстанції врахував, що контроль швидкості руху транспортних засобів здійснюється лише в місцях, які облаштовані відповідним знаком про здійснення відеофіксації (дорожній знак « 5.70»), позаяк вказане обумовлено ч. 2 ст. 40 ЗУ «Про Національну поліцію», згідно якої інформація про змонтовану/розміщену автоматичну фототехніку і відеотехніку фіксацію повинна бути розміщена на видному місці. Відповідно до Правил дорожнього руху знак 5.70 «Фото, відеофіксування порушень Правил дорожнього руху», інформує про можливість здійснення контролю за порушеннями Правил дорожнього руху за допомогою спеціальних технічних та (або) технічних засобів.

Враховуючи висновки, викладені в постанові Восьмого апеляційного адміністративного суду від 21.01.2021 суд зазначає, що оскаржувана постанова щодо ОСОБА_1 не містить інформації стосовно доказу, яким підтверджувались обставини стосовно розміщення на вказаному відрізку дороги дорожнього знаку «5.70», лише за наявності якого можливе монтування/розміщення автоматичної фототехніки і відеотехніки щодо фіксації обставин порушення ПДР, в тому числі і швидкісного режиму.

Також згідно пояснень позивача вбачається, що він керував автомобілем з дозволеною в населеному пункті швидкістю руху. Крім того, при розгляді справи поліцейський не роз`яснив позивачу його права та обов`язки, не повідомив його про можливість відкладення справи для того, щоб скористатися правовою допомогою, порушивши його права на звернення за правовою допомогою, також, не виявив обставини, які виключають адміністративну відповідальність, пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також не були з`ясовані інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вказані обставини відповідачем не спростовано.

Крім того інспектором в порушенням вимог ст.ст. 251, 283, 284 КУпАП в оскаржуваній постанові не наведено та не додано жодних доказів, на яких ґрунтується його висновок про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Усупереч приписів ст. 251 КУпАП складена відносно ОСОБА_1 постанова не підтверджена жодними фактичними даними, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановила наявність адміністративного правопорушення в діях ОСОБА_1 .

Таким чином відповідач обставини, на які посилається позивач не спростував, будь-яких доказів, які підтверджують правомірність прийнятого рішення суду не надав.

Також з огляду на наявні у справі матеріали суд вважає, що стороною відповідача не надано належних та допустимих доказів та перед судом не доведено, що розгляд справи про притягнення позивача до адміністративної відповідальності проводився з дотриманням норм, передбачних ст.ст. 268, 280 КУпАП, не надано доказів, що при розгляді справи поліцейський повідомив позивача про можливість відкладення справи для того, щоб скористатися правовою допомогою, порушивши його права на звернення за правовою допомогою, також, не виявив обставини, які виключають адміністративну відповідальність, пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також не були з`ясовані інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Такого не вбачається також і з самого змісту постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення.

Такі невідповідності з боку відповідача вказують на порушення прав позивача, що вказують на протиправність дій, яка не може створювати та не породжує законних юридичних наслідків у вигляді оскаржуваної постанови.

Також Розділом IV Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 № 1395 визначено, що:

Зміст постанови по справі про адміністративне правопорушення повинен відповідати статті 283 КУпАП.

Постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі (додаток 5), складається у письмовій формі (заповнюється відповідно до вимог пункту 10 розділу ХІV цієї Інструкції) або за наявності технічної можливості в електронній формі у вигляді стрічки, яка роздруковується за допомогою спеціальних технічних пристроїв, із зазначенням відомостей, що відповідають пунктам постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, наведеної у додатку 5 до цієї Інструкції.

Постанова оголошується негайно після закінчення розгляду справи (стаття 285 КУпАП). Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається поштою рекомендованим листом особі, стосовно якої її винесено.

Копія постанови в той самий строк вручається або надсилається потерпілому на його прохання. Копія постанови вручається під підпис. У разі якщо копія постанови надсилається, про це робиться відповідна відмітка у справі (стаття 285 КУпАП).

У випадках, передбачених статтею 258 КУпАП, копія постанови у справі про адміністративне правопорушення вручається особі, щодо якої її винесено, на місці вчинення правопорушення (стаття 285 КУпАП). .

Однак в порушення вказаних вимог копія постанови не вручена позивачу на місці вчинення правопорушення під підпис, та не надіслана поштою рекомендованим листом.

Відомості, зазначені в постанові про те, що ОСОБА_1 від підпису та отримання копії постанови відмовився, спростовуються поясненнями ОСОБА_1 , який вказав, що розгляд справи було проведено у його відсутності та він не повідомлявся поліцейським про винесення постанови щодо нього. Вказані обставини відповідачем не спростовано. Крім того факт відмови особи від підпису повинен буди засвідчений підписами свідків.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності не виконав.

Таким чином, з урахуванням вище викладеного, суд приходить до висновку, що факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, відповідачем не доведений, оскільки відповідачем не було надано суду жодних належних та допустимих доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення, крім постанови про накладення адміністративного стягнення.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 24 своєї Постанови № 14 від 23.12.2005 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті", зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статями 283 і 284 КУпАП. У ній зокрема потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Всі факти встановлені судом у сукупності викликають сумніви щодо факту самого правопорушення та законності його фіксації. Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

При винесені постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, відповідачами не було встановлено всіх фактичних даних справи, не у повному обсязі досліджені обставини справи, не з`ясовано, чи було взагалі вчинено адміністративне правопорушення.

Фактичні дані, які містяться в постанові про адміністративне правопорушення, не дають можливості встановити наявність порушення позивачем вимог Правил дорожнього руху і, відповідно, наявність адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст. 62 Конституції України вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Практика Європейського суду з прав людини, зокрема рішення від 08.02.2001 у справі «Берктай проти Туреччини», рішення від 07.11.2002 у справі «Лавенте проти Латвії» показує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростованих презумпцій.

Стаття 129 Конституції України передбачає, що однією з основних засад судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

З урахуванням наведеного, при вирішенні даної справи суд виходить з принципу презумпції невинуватості особи, яка притягається до відповідальності.

Відповідачем не надано суду належних і допустимих доказів, для спростування доказів, наданих позивачем.

Всі вище наведені порушення з боку відповідача, на думку суду є беззаперечними підставами для скасування оскарженого рішення посадової особи.

Із зазначеного вище вбачається, що оскаржувана постанова винесена відповідачем з порушенням порядку розгляду справ про адміністративні правопорушення, що призвело до порушення прав позивача, передбачених статтею 268 КУпАП.

Аналізуючи усі обставини по справі та досліджені у судовому засіданні матеріали справи, суд приходить до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Частиною 3 ст. 286 КАС України передбачено вичерпний перелік рішень які має право прийняти місцевий загальний суд як адміністративний за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності, а саме: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

За цих обставин, суд вважає, що підстав для притягнення позивача до адміністративної відповідальності не має, а тому його адміністративний позов підлягає до задоволення із закриттям справи про адміністративне правопорушення.

Щодо клопотання позивача про поновлення строку на оскарження постанови суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 285 КУпАП постанова оголошується негайно після закінчення розгляду справи. Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено.

Згідно ст. 289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, та/або про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), - протягом десяти днів з дня набрання постановою законної сили. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Також згідно ч. 2 ст. 286 КАС України позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

З матеріалів справи вбачається, що оскаржувана постанова винесена 02.09.2020. Як вбачається зі змісту позовної заяви, копію постанови позивач не отримував, про існування постанови дізнався 11.03.2021 з матеріалів виконавчого провадження. При цьому матерівли справи не містять даних про отримання позивачем копії постанови в інший строк.

Таким чином враховуючи, що копія постанови позивачу фактично не була вручена, зі змістом постанови позивач ознайомився 11.03.2021, а за захистом своїх прав позивач звернувся в суд 17.03.2020, тому відповідно до ч. 2 ст. 286 КАС України строк звернення до адміністративного суду ним не пропущено, в зв`язку з чим відсутні підстави для констатації пропуску встановленого строку та його поновлення.

Щодо клопотання представника відповідача про залишення позову без розгляду суд зазначає наступне.

За змістом ч.ч. 13, 14, 15 ст. 171 КАС України суддя, встановивши після відкриття провадження у справі, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 160, 161 цього Кодексу, постановляє ухвалу не пізніше наступного дня, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня вручення позивачу ухвали.

Якщо позивач усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, суд продовжує розгляд справи, про що постановляє ухвалу не пізніше наступного дня з дня отримання інформації про усунення недоліків.

Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, позовна заява залишається без розгляду.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 240 КАС України суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду, якщо: провадження в адміністративній справі було відкрито за позовною заявою, яка не відповідає вимогам статей 160, 161, 172 цього Кодексу, і позивач не усунув цих недоліків у строк, встановлений судом.

З наведеного вбачається, що залишення позову без розгляду підставі п. 7 ч. 1 ст. 240 КАС України можливе лише у разі попереднього винесення судом ухвали про залишення заяви без руху, яка повинна бути постановлена не пізніше наступного дня після встановлення обставин недодержання позивачем вимог ст. 160, 161, 172 КАС України, про що суд повинен повідомити позивача та надати йому строк на усунення недоліків, та якщо позивач не усунув цих недоліків у встановлений судом строк.

Однак суд зазначає, що ні при відкритті провадження по даній справі, ні в подальшому при розгляді справи судом не було встановлено порушення позивачем вимог ст.ст. 160, 161, 172 КАС України, в з`язку з чим судом не постановлялась ухвала про залишення заяви без руху, та позивачу не надавався строк для усунення недоліків.

Тому суд не вбачає підстав для залишення позову без розгляду на підставі п. 7 ч. 1 ст. 240 КАС України. При цьому суд вправі вирішити питання про розподіл судових витрат при винесення судового рішення.

На підставі наведено суд приходить до висновку, що в задоволенні клопотання представника відповідача про залишення позову без розгляду слід відмовити.

Відповідно до ч. 1 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи .

Згідно ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

У відповідності до ст. 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Як вбачається з постанови Верховного Суду від 18.03.2020 у справі № 543/775/17, Велика Палата Верховного Суду відступила від висновку ВСУ від 13.12.2016 у справі № 21-1410а16, вказавши, що чинне законодавство містить ставку судового збору, що підлягає сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги у справі про оскарження постанови про адміністративне правопорушення та подальшого оскарження позивачем та відповідачем судового рішення.

Таким чином на позивача покладається обов`язок сплати судового збору за подання позову про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення. При цьому у разі задоволення позову позивача, який не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, в тому числі судовий збір, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі.

Враховуючи положення ч. 1 ст. 139 КАС України, а також правові висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені в постанові від 18.03.2020 у справі № 543/775/17, суд приходить до висновку, що зв`язку із задоволенням позову ОСОБА_1 , з Управління патрульної поліції в Сумській області в користь держави слід стягнути 454,00 грн. судового збору за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції в Сумській області.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст.38, 268, 283 КУпАП, ст.ст. 5-10, 241-243, 246, 250, 268-270, 286 КАС України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції Департаменту поліції в Сумській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАК № 2088123 від 09.02.2020 задовільнити.

Постанову інспектора взводу № 1 роти № 1 БУПП в Сумській області, лейтенанта поліції Кривоноса Віталія Юрійовича від 09.02.2020 серії ЕАК № 2088123 про накладення на ОСОБА_1 штрафу в сумі 255 грн. за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП скасувати, а справу про адміністративне правопорушення закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції в Сумській області, як суб`єкта владних повноважень, на користь держави 454 грн. 00 коп. судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області в строк, визначений ч. 4 ст. 286 КАС України.

Відповідно до п. 3 розділу VІ «Прикінцеві положення» КАС України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 .

Відповідач: Управління патрульної поліції в Сумській області Департаменту патрульної поліці Національної поліції України: адреса місця знаходження: 40009, м. Суми, вул. Білопільський Шлях 18/1.

Суддя Міськевич О.Я.