Справа № 320/14034/20
Суддя: Лисенко В.І.
Дата ухвалення: 2021-04-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 квітня 2021 року м.Київ №320/14034/20

Суддя Київського окружного адміністративного суду Лисенко В.І., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Київської обласної державної адміністрації про зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Київської обласної державної адміністрації у якому просить суд:

- зобов`язати Київську обласну державну адміністрацію розглянути питання щодо поновлення йому посвідчення 1-ї категорії потерпілого від наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що він є потерпілим від наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 4 категорії, є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи (категорія 1) та має інвалідність 2 групи, з захворювання, що призвело до інвалідності з впливом аварії на ЧАЕС.

Також позивач вказує, що Київською обласною державною адміністрацією було запропоновано йому здати посвідчення постраждалого 1 категорії для обміну на посвідчення нового зразка. Однак, рішенням відповідача від 10.11.2020 протиправно визнано посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи (категорії 4) та посвідчення особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи (категорії 1), виданими необґрунтовано.

Позивач вважає, що відповідач ввів його в оману та незаконними діями відібрав посвідчення потерпілого від наслідків аварії на Чорнобильській АЕС (1 категорії), оскільки йому було 17.02.1994 видано посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи категорії 4 серії НОМЕР_1 , яке є безстроковим та ніким не вилучалось та не визнавалось недійсним. Станом на час встановлення причинного зв`язку інвалідності з наслідками аварії на ЧАЕС, він вже мав статус потерпілого внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 4. Відтак, на думку позивача, йому було на законних підставах видано посвідчення 1 категорії постраждалого від наслідків аварії на ЧАЕС 1 категорії.

За наведених обставин, позивач стверджує, що відповідач порушив право позивача на отримання статусу особи, потерпілої внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС категорія 1.

Ухвалою суду від 04.01.2021 відкрито спрощене позовне провадження в даній адміністративній справі без проведення судового засідання.

Відповідач не скористався своїм правом щодо подання відзиву на позовну заяву, заяв/клопотань суду не направлено, а відтак враховуючи положення частини шостої статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує справу за наявними матеріалами у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин. У зв`язку з відсутністю коштів на відправлення поштової кореспонденції, ухвала суду про відкриття провадження від 04.91.2021, копія позовної заяви з додатками були надіслані 14.01.2021 на офіційну електронну пошту відповідача - , що підтверджується довідкою про доставку судового рішення по e-mail.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з огляду на наступне.

ОСОБА_1 , код РНОКПП - НОМЕР_2 , є громадянином України, що підтверджується копією паспорту громадянина України серії НОМЕР_3 , виданим 12.09.1997 Міським відділом №2 Білоцерківського МУГУ МВС України в Київській області.

17.02.1994 позивач отримав посвідчення громадянина, який постійно проживає на території зони посиленого радіоекологічного контролю серії НОМЕР_1 (категорія 4), що підтверджується копією відповідного посвідчення. Вказане посвідчення ж безстроковим, ніким не вилучалось та не визнавалося таким, що втратило чинність.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 19.12.2011 встановлено факт постійного проживання ОСОБА_1 за період з 1981 року по 1995 рік за адресою: АДРЕСА_1 .

При цьому, м. Біла Церква Київської області на час видачі позивачеві вищезазначеного посвідчення було віднесено до зони посиленого радіоекологічного контролю відповідно постанови Кабінету Міністрів УРСР від 23.07.1991 №106.

Згідно з довідкою до акту огляду МСЕК серії КИО-1 №0396365 від 17.10.2011, позивачеві встановлено інвалідність ІІ групи з 14.11.2011 довічно, з захворювання, пов`язаного з наслідками Чорнобильської катастрофи в період проходження служби в органах внутрішніх справ.

Позивач перебуває на пенсійному обліку Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області та отримує пенсію по інвалідності ІІ групи з 09.11.2012.

18.01.2012 Київською районною державною адміністрацією було видано позивачеві посвідчення особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи (категорія 1) серії НОМЕР_4 .

З витягу з протоколу засідання комісії Київської обласної державної адміністрації з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та іншим категоріям громадян №16-20 від 28.05.2020, 01.06.2020 вбачається, що зазначена комісія вирішила повернути справу позивача до Білоцерківської міської ради на доопрацювання та запропонувала провести перевірку щодо правових підстав для віднесення до потерпілих від Чорнобильської катастрофи категорії 4, правомірності видачі довідки - додаток №7 до Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи та внесення відповідного подання, які слугували підставою для видачі Київською облдержадміністрацією ОСОБА_1 посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи категорії 4 серії НОМЕР_1 від 17.02.1994. За результатами перевірки відповідно до Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» прийняти рішення щодо правомірності видачі довідки.

В подальшому, 10.11.2020, рішенням комісії Київської обласної державної адміністрації з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та іншим категоріям громадян було визнано, що посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи категорії 4 та посвідчення особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи першої категорії, видані ОСОБА_1 необґрунтовано, оскільки статус потерпілого від Чорнобильської катастрофи категорії 4 (висновок Білоцерківського міськвиконкому (від 19.03.2020 №885/01-07 та від 31.08.2020 №2750/01-08) про період постійного проживання/роботи ОСОБА_1 на території зони посиленого радіоекологічного контролю, що складає 03 роки 03 місяці 15 днів та не відповідає вимогам чинного законодавства.

Вважаючи, протиправними дії Київської облдержадміністрації щодо позбавлення позивача посвідчення потерпілого від наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 1, позивач звернувся за захистом своїх прав та інтересів до суду із даним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним відносинам, що виникли між сторонами у справі, суд зазначає про таке.

На виконання частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Основні засади щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я, соціального захисту потерпілого населення визначено Законом УРСР від 28 лютого 1991 року № 796-XII «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» із змінами і доповненнями (далі - Закон № 796-XII).

Відповідно до статті 9 Закону № 796-XII особами, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, є: учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС - громадяни, які брали безпосередню участь у ліквідації аварії та її наслідків; потерпілі від Чорнобильської катастрофи - громадяни, включаючи дітей, які зазнали впливу радіоактивного опромінення внаслідок Чорнобильської катастрофи; громадяни, які брали безпосередню участь у ліквідації інших ядерних аварій та їх наслідків, у ядерних випробуваннях, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, у складанні ядерних зарядів та здійсненні на них регламентних робіт; громадяни, які постраждали від радіоактивного опромінення внаслідок будь-якої аварії, порушення правил експлуатації обладнання з радіоактивною речовиною, порушення правил зберігання і захоронення радіоактивних речовин, що сталося не з вини потерпілих.

Питання віднесення осіб до потерпілих внаслідок Чорнобильської катастрофи визначенні нормами статей 11, 14 вказаного Закону.

Так, за приписами пункту 4 частини 1 статті 11 Закону № 796-XII до потерпілих від Чорнобильської катастрофи належать особи, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у цій зоні не менше чотирьох років.

Відповідно до пункту 1, 4 частини 1 статті 14 Закону № 796-XII інваліди з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та потерпілих від Чорнобильської катастрофи (статті 10, 11 і частина третя статті 12), щодо яких встановлено причинний зв`язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою, хворі внаслідок Чорнобильської катастрофи на променеву хворобу, - категорія 1.

До четвертої категорії потерпілих внаслідок Чорнобильської катастрофи відносяться особи, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у цій зоні не менше чотирьох років.

Як було встановлено судом, Київською обласною державною адміністрацією 17.02.1994 позивачу було видано посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи категорії 4 серії НОМЕР_1 з безстроковою дією, яке ніким не вилучалося та не визнавалося не дійсним.

Відповідно до частин 1-3 статті 65 Закону № 796-XII учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та потерпілим від Чорнобильської катастрофи видаються посвідчення, виготовлені за зразками, затвердженими Кабінетом Міністрів України. При зміні категорії, а також у випадках, передбачених статтею 17 цього Закону, посвідчення підлягає заміні. Посвідчення «Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС» та «Потерпілий від Чорнобильської катастрофи» є документами, що підтверджують статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надають право користування пільгами, встановленими цим Законом.

Відтак, на підставі встановленої позивачеві інвалідності ІІ групи з захворювання, пов`язаного з наслідками Чорнобильської катастрофи в період проходження служби в органах внутрішніх справі довічно та наявності у позивача статусу потерпілого 4 категорії, позивачеві був встановлений статус постраждалого внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії та відповідно й видано 18.01.2012 посвідчення серії НОМЕР_5 .

Крім того, суд враховує, що факт постійного проживання ОСОБА_1 у період з 1981 року по 1995 рік у м.Біла Церква, яке до 01.01.2015 було віднесено до зони посиленого радіоекологічного контролю, був встановлений рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 19.12.2011 у справі №2о-122/2011, яке набрало законної сили 30.12.2011.

Відповідно до ч. 4 ст. 78 КАС України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Видача посвідчень провадиться спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласними, Київською і Севастопольською міськими державними адміністраціями за поданням районних державних адміністрацій. Порядок видачі посвідчень встановлюється Кабінетом Міністрів України (частина четверта статті 65 Закону №796-XII).

Правила видачі посвідчень учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і потерпілого внаслідок Чорнобильської катастрофи визначені Порядком видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 липня 2018 року № 551.

Пунктом 7 постанови Кабінету Міністрів України від 11.07.2018 №551 «Деякі питання видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи та іншим категоріям громадян» у зв`язку із затвердженням нових зразків посвідчень, передбачено заміну таких посвідчень:

- особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи (категорія 1);

- учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС (категорії 2 і 3) з числа громадян, які брали участь у ліквідації інших ядерних аварій, у ядерних випробуваннях, військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, складанні ядерних зарядів та проведенні на них регламентних робіт;

- особи, яка потерпіла внаслідок Чорнобильської катастрофи (категорія 2), з числа постраждалих від радіаційного опромінення за інших обставин не з власної вини.

Пунктом 2 Постанови № 551 затверджено нові зразки посвідчень, що видаються особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, громадянам, які брали участь у ліквідації інших ядерних аварій, у ядерних випробуваннях, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, у складанні ядерних зарядів та проведенні на них регламентних робіт, громадянам, які постраждали від радіоактивного опромінення внаслідок будь-якої аварії, порушення правил експлуатації обладнання з радіоактивною речовиною, порушення правил зберігання і захоронення радіоактивних речовин, що сталося не з вини потерпілих, дружині (чоловіку) померлого (померлої) громадянина (громадянки) з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС (потерпілих), смерть якого (якої) пов`язана з Чорнобильською катастрофою або з участю у ліквідації інших ядерних аварій, у ядерних випробуваннях, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, у складанні ядерних зарядів та проведенні на них регламентних робіт, опікунам дітей (на час опікунства) померлого (померлої) громадянина (громадянки), смерть якого (якої) пов`язана з Чорнобильською катастрофою, згідно з додатками 1-14.

У пункті 7 зазначеної постанови зазначено, що Раді міністрів Автономної Республіки Крим, обласним, Київській та Севастопольській міським державним адміністраціям: забезпечити своєчасну видачу посвідчень і вкладок до них; утворити у місячний строк після набрання чинності цією постановою комісію з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та інших категорій громадян, та затвердити відповідне положення; провести до 1 січня 2020 року заміну посвідчень у зв`язку із затвердженням нових зразків посвідчень: особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи (категорія 1); учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС (категорії 2 і 3) з числа громадян, які брали участь у ліквідації інших ядерних аварій, у ядерних випробуваннях, військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, складанні ядерних зарядів та проведенні на них регламентних робіт; особи, яка потерпіла внаслідок Чорнобильської катастрофи (категорія 2), з числа постраждалих від радіаційного опромінення за інших обставин не з власної вини.

В подальшому, урядом було продовжено термін заміни чорнобильських посвідчень до 01 січня 2021 року, згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2019 №1129 «Про внесення змін до пункту 7 постанови Кабінету Міністрів України від 11 липня 2018р. №551», що гарантуватиме право громадян отримувати посвідчення за новими зразками та користуватися пільгами та компенсаціями відповідно до норм чинного законодавства.

Постановою Кабінету Міністрів України про «Деякі питання видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та іншим категоріям громадян» № 551 від 11 липня 2018 року (в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин) затверджено Порядок видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та іншим категоріям громадян ( далі - Порядок).

Відповідно до пункту 2 Порядку №551 посвідчення є документом, що підтверджує статус осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, і надає право користуватися пільгами та компенсаціями, встановленими Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", іншими актами законодавства.

Пунктом 3 цього Порядку визначено, що особам з інвалідністю з числа потерпілих від Чорнобильської катастрофи, віднесеним до категорії 1, щодо яких установлено причинний зв`язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою, видаються посвідчення "Потерпілий від Чорнобильської катастрофи" (категорія 1) серії Б синього кольору.

Згідно із пунктом 11 Порядку № 551, посвідчення видаються уповноваженими органами за поданням райдержадміністрацій за місцем проживання (реєстрації) особи на підставі рішень комісій з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, утворених уповноваженими органами (далі - Регіональні комісії). Посвідчення видаються, зокрема: особам з інвалідністю з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і потерпілим від Чорнобильської катастрофи, віднесеним до категорії 1, щодо яких установлено причинний зв`язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою, - на підставі довідки медико-соціальної експертної комісії про встановлення інвалідності відповідної групи, пов`язаної з Чорнобильською катастрофою.

У разі встановлення регіональними комісіями факту необґрунтованої видачі посвідчення відповідної категорії таке посвідчення на підставі рішення цієї комісії підлягає вилученню уповноваженими органами.

Рішення про видачу або відмову у видачі посвідчення приймається у місячний строк з дня надходження необхідних документів до уповноважених органів.

Під час заміни посвідчення з однієї категорії на іншу попереднє посвідчення підлягає вилученню уповноваженим органом для подальшого зберігання в особовій справі постраждалої особи.

Так, розпорядженням голови обласної державної адміністрації, керівника обласної військово-цивільної адміністрації від 21 серпня 2018 року № 1029/5-18 утворено Регіональну комісію з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи та затверджено Положення.

Пунктом 1 Положення Регіональна комісія з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи (далі - Комісія), передбачено, що Комісія є постійно діючим колегіальним органом Донецької обласної державної адміністрації, утворений з метою вирішення питань щодо визначення статусу осіб, зокрема учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

За приписами п.п.4.1 - 4.3, п.4 Положення, Регіональна Комісія відповідно до покладених на неї завдань: розглядає документи, подані відповідно до Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та іншим категоріям громадян, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 липня 2018 року № 551, приймає рішення, яке є підставою для видачі або відмови у видачі відповідних посвідчень.

Тобто, саме до компетенції Комісії віднесено розгляд поданих документів та прийняття рішення щодо встановлення (підтвердження) статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

З матеріалів справи вбачається, що 17.02.1994 позивачеві було видано посвідчення серії НОМЕР_1 як громадянину, який постійно проживав на території зони посиленого радіоекологічного контролю у 1989-1993 (категорія 4). За довідкою медико-соціальної експертної комісії серії КИО-1 №0396365 від 17.01.2011 позивачеві було встановлено ІІ групу інвалідності з захворювання пов`язаного з наслідками Чорнобильської катастрофи в період проходження служби в органах внутрішніх справ, та в подальшому встановлено статус постраждалого внаслідок Чорнобильської катастрофи (категорія 1) та 18.01.2012 видано відповідне посвідчення серії НОМЕР_5 .

Разом з тим, судом встановлено, що позивач станом на час встановлення медико-соціальною експертною комісією причинного зв`язку його інвалідності з наслідками аварії на ЧАЕС вже мав статус потерпілого внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 4.

Отже, наведені обставини свідчать про те, що позивач має всі юридичні підстави передбачені діючим законодавством на отримання посвідчення особи постраждалої від Чорнобильської катастрофи категорії 1.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 25.05.2018 у справі №802/1445/17-а (№К/9901/1750/17), яка відповідно до частини п`ятої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України повинна враховуватися судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

У відповідності до приписів пункту 4 частини першої статті 14 Закону №796, позивач мав право на отримання статусу постраждалого від Чорнобильської катастрофи категорії 1.

Тобто, вказані документи є підставою для заміни (видачі) посвідчення відповідно до пункту 11 Порядку № 551 - на підставі довідки медико-соціальної експертної комісії про встановлення інвалідності відповідної групи, пов`язаної з Чорнобильською катастрофою.

До того ж, суд враховує, що висновок відповідача про те, що період постійного проживання/роботи позивача на території зони посиленого радіоекологічного контролю складає 3 роки 3 місяці та 15 днів, що не відповідає вимогам чинного законодавства повністю спростовується рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 19.12.2011, в якому встановлено, що позивач постійно проживав у м. Біла Церква, яке на той час відносилась до зони посиленого радіоекологічного контролю (4 зона), у період з 1981 року по 1995 рік.

Взагалі, визнання відповідачем необґрунтовано виданими посвідчень ОСОБА_1 потерпілого від Чорнобильської катастрофи 4 категорії та посвідчення особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи першої категорії, відбулось у зв`язку з неповною та поверхневою перевіркою цих фактів, що є недопустимим.

Разом з тим, пунктом 6 частини 5 Положення про Регіональну комісію з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, передбачено право такої Комісії запитувати та одержувати в установленому порядку від державних органів, органів місцевого самоврядування, громадських об`єднань, підприємств, установ, організацій інформацію та інші матеріали, необхідні для виконання покладених на Регіональну комісію завдань та функцій. Проте відповідачем такі дії здійснені не були.

Суд зазначає, що правомірність рішення Комісії про безпідставність видачі позивачу посвідчень потерпілого від Чорнобильської катастрофи категорії 4 та посвідчення особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи першої категорії спростовується рішенням Комісії про визначення такого статусу та фактом видачі відповідного посвідчення.

Таким чином, ураховуючи встановлені обставини справи, суд вбачає протиправність рішення комісії Київської обласної державної адміністрації з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та іншим категоріям громадян, яке прийнято 10.11.2020 у вигляді протоколу № 21-20 в частині визнання виданими необґрунтовано посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи категорії 4 та посвідчення особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи першої категорії.

Проте, згідно із частинами 1 та 2 статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

У пункті 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі "Чахал проти Об`єднаного Королівства" (Chahal v. the United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

Стаття 13 Конвенції вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності "небезпідставної заяви" за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов`язань за статтею 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Тим не менше, засіб захисту, що вимагається згаданою статтею, повинен бути "ефективним" як у законі, так і на практиці, зокрема, в тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Афанасьєв проти України" від 5 квітня 2005 року (заява № 38722/02)).

Отже, "ефективний засіб правого захисту" в розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права й одержання особою бажаного результату; винесення рішень, які не призводять безпосередньо до змін в обсязі прав та забезпечення їх примусової реалізації, не відповідає розглядуваній міжнародній нормі.

Згідно з частиною 1 статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

За наведених обставин, суд дійшов висновку, що належним способом захисту прав позивача буде визнання протиправним та скасування рішення комісії Київської обласної державної адміністрації з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та іншим категоріям громадян, яке прийнято 10.11.2020 у вигляді протоколу № 21-20 в частині визнання виданими необґрунтовано посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи категорії 4 та посвідчення особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи першої категорії.

Щодо позовних вимог про зобов`язання відповідача повторно розглянути питання про поновлення ОСОБА_1 посвідчення 1 категорії потерпілого від наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, суд зазначає таке.

Згідно з Рекомендацією № R (80) 2 комітету Міністрів державам-членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятою Комітетом Міністрів Ради Європи 11 травня 1980 року на 316-й нараді заступників міністрів, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Отже, дискреційним повноваженням є повноваження, яке надає певний ступінь свободи адміністративному органу при прийняті рішення, тобто, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) обрати один з кількох варіантів рішення.

Суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.

Водночас, згідно пункту 4 частини другої статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти рішення про зобов`язання відповідача вчинити певні дії. При цьому, у випадку, коли закон встановлює повноваження суб`єкта публічної влади в імперативній формі, тобто його діяльність чітко визначена законом, то суд зобов`язує відповідача прийняти конкретне рішення чи вчинити певну дію. У випадку, коли ж суб`єкт наділений дискреційними повноваженнями, то суд може лише вказати на виявлені порушення, допущені при прийнятті оскаржуваного рішення (дій), та зазначити норму закону, яку відповідач повинен застосувати при вчиненні дії (прийнятті рішення), з урахуванням встановлених судом обставин.

Суд зазначає, що дискреційні функції відповідача як суб`єкта владних повноважень щодо надання особі статусу постраждалого внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1 на етапі, коли особа, яка звернулась, є інвалідом та вже має статус потерпілого 4 категорії, а також має докази на підтвердження причинного зв`язку інвалідності з Чорнобильською катастрофою, досить жорстко обмежені у законодавчому порядку, а тому зазначені відповідачем підстави відмови, зокрема, пов`язані із набранням чинності змінами, внесеними Законом України від 28.12.2014 № 76-VIII «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» про виключення зони посиленого радіоекологічного контролю із зон, що зазнали радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, що на думку відповідача взагалі позбавляє позивача статусу потерпілого внаслідок Чорнобильської катастрофи, - не належить до передбачених законом підстав відмови в наданні позивачу статусу особи, постраждалого внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1 та видачі відповідного посвідчення.

З урахуванням тієї обставини, що оскаржувані дії відповідача у розглядуваній ситуації не ґрунтуються на дискреційних повноваженнях, суд вважає за необхідне зобов`язати відповідача повторно розглянути питання щодо поновлення позивачеві посвідчення особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи першої категорії.

Відповідно до статті 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Зважаючи на встановлені обставини, суд вважає, що у відповідача були наявні законні підстави для заміни посвідчення постраждалого внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії та видачі відповідного посвідчення нового зразка.

Відповідно до статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Частиною першою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України зазначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, коли судом здійснюється розгляд справ про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, у яких обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач, як суб`єкт владних повноважень, належних і достатніх доказів, які б свідчили про правомірність позбавлення осіб, які постраждали від Чорнобильської катастрофи категорії 4 права на отримання статусу постраждалих від Чорнобильської катастрофи категорії 1 за умови наявності причинного зв`язку інвалідності з Чорнобильською катастрофою та підтвердження факту постійного проживання позивача у зоні посиленого радіоекологічного контролю, не надав.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позов підлягає повному задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору, судові витрати не підлягають стягненню з відповідача.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення комісії Київської обласної державної адміністрації з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та іншим категоріям громадян (код ЄДРПОУ - 00022533), яке прийнято 10.11.2020 у вигляді протоколу № 21-20 в частині визнання виданими необґрунтовано ОСОБА_1 (код РНОКПП - НОМЕР_2 ) посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи четвертої категорії та посвідчення особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи першої категорії.

Зобов`язати Київську обласну державну адміністрацію (код ЄДРПОУ - 00022533) розглянути питання щодо поновлення ОСОБА_1 (код РНОКПП - НОМЕР_2 ) посвідчення потерпілого від наслідків аварії на Чорнобильській АЕС першої категорії.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Суддя Лисенко В.І.