Справа № 160/6247/20
Суддя: Врона Олена Віталіївна
Дата ухвалення: 2021-04-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Копія
ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 квітня 2021 року Справа № 160/6247/20
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Врона О.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників (у письмовому провадженні) в місті Дніпрі адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровської області про зобов`язання вчинити певні дії,-
ОСОБА_1 звернулася до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про:
- визнання неправомірними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо не призначення позивачу пенсії за віком згідно з заявою від 27.07.2018р., з дня, що настає за днем пенсійного віку;
- зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити та виплатити ОСОБА_1 пенсію за віком за період з 25.01.2018р. по 06.02.2019р. включно.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач 25.07.2018 року звернулась до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком. Позивачу було відмовлено у призначенні пенсії за віком, у зв`язку з тим, що дані, які зазначені в документі, що підтверджують трудовий стаж не збігаються з паспортними даними. Для усунення наведених розбіжностей позивач звернулась до Самарського районного суду м. Дніпропетровська з позовом про встановлення факту належності трудової книжки. Після отримання рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська, позивач повторно звернулась до відповідача із заявою про призначення пенсії, в задоволенні якої позивачу було відмовлено, що зумовило звернення з позовом до Дніпропетровського окружного адміністративного суду. Після неодноразових звернень за судовим захистом, позивачу на підставі рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20.08.2019 року у справі №160/6485/19 було призначено пенсію з 07.02.2019 року. Вважаючи протиправними дії відповідача щодо непризначення пенсії з моменту досягнення пенсійного віку, позивач звернулась до суду з цим позовом.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15.06.2020 позовну заяву залишено без руху, надано позивачу строк, протягом п`яти днів з дня вручення цієї ухвали для усунення недоліків.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20.07.2020 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання, за наявними у справі матеріалами.
Оскільки, станом на день закінчення процесуального строку розгляду справи, в суду були відсутні докази отримання відповідачем копії ухвали Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20.07.2020 року, та з метою недопущення порушення прав учасників процесу на здійснення судочинства на засадах змагальності, свободи в наданні суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, судом було зупинено провадження у справі ухвалою від 27.08.2020 року, в перший робочий день судді.
Ухвалою суду від 20.07.2020 року відповідачу було надано строк для подання письмового відзиву на позовну заяву - протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.
В силу ч. 4 ст. 124, ч. 8 ст.126 Кодексу адміністративного судочинства України суд вважає відповідача належним чином повідомленими про можливість подання відзиву у зазначені строки та належним чином повідомленим про судовий розгляд справи.
Ухвалою суду від 01.04.2021 року поновлено провадження у справі.
Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 263 КАС України суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.
Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду і вирішення позову по суті, проаналізувавши застосування норм матеріального та процесуального права, встановив наступне.
Як встановлено судом, підтверджено матеріалами справи, позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянкою України, що підтверджується паспортом громадянина України № НОМЕР_1 .
25.07.2018 року звернулась до Управління Пенсійного фонду та надала всі необхідні документи для прийняття рішення про призначення пенсії. Але було відмовлено в призначенні пенсії за віком в зв`язку з тим, що дані, які зазначені в документі, що підтверджують трудовий стаж (трудова книжка), не збігаються з даними особи за паспортом або свідоцтвом про народження ( в дублікаті трудової книжки позивачки дата народження - ІНФОРМАЦІЯ_2 , а в свідоцтві про народження -24.01.1960 року).
Дублікат трудової книжки, який був наданий ОСОБА_1 разом з заявою про призначення пенсії за віком, був виданий 25.01.2016 року залізницею м. Сімферополь, де були внесені записи з 1 по 4. Але у відмові в призначенні пенсії не було вказано про те, що в зв`язку з тим, що дублікат трудової книжки виданий підприємством на окупованій території, то цей документ не може бути врахований для обчислення трудового стажу.
Для підтвердження факту належності позивачу трудової книжки, ОСОБА_1 вимушена була звертатися до суду і рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 27.12.2018 року, яке набрало законної сили 04.02.2019 року, було встановлено факт належності трудової книжки НОМЕР_2 (дублікат) на ім`я ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ( дата заповнення 25.01.2016 року) ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
07.02.2019 року ОСОБА_1 повторно подала відповідачу заяву про призначення пенсії з 25.07.2018 року і додала до неї копію рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 27.12.2018 року про встановлення факту належності трудової книжки (дублікату) та всі інші необхідні документи.
Листом від 18.06.2019року за №613/Л-05 Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повідомив позивача про відмову в призначенні пенсії за віком, оскільки у ОСОБА_1 відсутній необхідний стаж 25 років. Дублікат трудової книжки від 10.05.2016 року, довідка № 28-к від 10.05.2016 року видана "Сімферопольськім технікумом залізничного транспорту та промисловості" про період навчання з 01.09.1977 року по 20.07.1978 року та довідка №40 від 25.01.2016 року видана, Державним унітарним підприємством "Кримська залізна дорога" про періоди роботи з 15.08.1978 року по 24.01.1983 року та з 09.02.1984 року по 16.10.1984 не враховані до загального стажу згідно статті 9 п.3 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України".
Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області вказує, що до страхового стажу зараховано період роботи на підставі довідок від 22.02.2016 року № 2012986, 2012988, які видані ПАТ Запорізький металургійний комбінат "Запоріжсталь", від 25.04.2016 року № 56, яка видана Пасажирським вагонним депо Запоріжжя-1 Придніпровської залізниці, від 02.03.2016 № 1034/1, яка видана структурним підрозділом Дніпропетровське пасажирське депо ПАТ "Українська залізниця", від 31.05.2018 року № 219, яка видана структурним підрозділом "Локомотивне депо Нижньодніпровськ вузол" ПАТ "Українська залізниця", за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку та враховано період розгляду за дитиною до досягнення нею 3-річного віку.
Загальний страховий стаж становить 22 роки 5 місяців 21 день.
Відповідач у листі від 18.06.2019р. за №613/Л-05 вказує на те, що листом від 20.05.2019 року № 120 ОСОБА_1 відмовлено в призначені пенсії за віком.
З таким рішенням відповідача, оформленим листом від 20.05.2019 року № 120 ОСОБА_1 не погодилась та звернулась до суду.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20.08.2019 року у справі №160/6485/19 адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задоволено:

- визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про відмову позивачу в призначені пенсії за віком від 20.05.2019 року;

- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 07.02.2019 року та прийняти рішення про призначення пенсії з урахуванням записів №№ 1,2,3,4 про роботу в дублікаті трудової книжки НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (дата заповнення 25.01.2016 року), архівної довідки адміністрації військового сільського поселення Красноперекопського району Республіку Крим від 08.02.2016 року № 03-39/159, довідки № 17/20 від 28.01.2016 року ПАТ "Кримський содовий завод".

Згідно відомостей з Єдиного державного реєстру судових рішень, рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20.08.2019 року у справі №160/6485/19 набрало законної сили 20.09.2019 року.

На виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20.08.2019 року у справі №160/6485/19 позивачу було призначено пенсію за віком з 07.02.2019 року.

Вказане підтверджується листом Департаменту пенсійного забезпечення Пенсійного фонду України від 15.01.2020 року №969-32186/Л-03/8-2800/20.

Не погоджуючись з моментом призначення пенсії, а саме з тим, що пенсія, на думку позивача, мала бути призначена з моменту досягнення пенсійного віку з 25.01.2018 року, а не з 07.02.2019 року, позивач звернулась до суду з цим позовом.

Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд виходить з наступного.

Згідно з ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел передбачено Законом України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 № 1058-IV (далі по тексту Закон № 1058-IV).

Відповідно до статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" із змінами, внесеними Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення " особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу не менше 25 років.

До досягнення віку, встановленого абзацами першим і другим цієї частини, право на пенсію за віком за наявності відповідного страхового стажу мають жінки 1961 року народження і старші після досягнення ними такого віку:

58 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1959 року по ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Так, ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_1 виповнилось 58 років, тобто на момент звернення до відповідача із заявою про призначення пенсії, а це 25.07.2018 р. позивач досяг пенсійного віку, передбаченого ст.26 Закону № 1058-IV.

Інша умова для призначення пенсії за віком це наявність у ОСОБА_1 страхового стажу не менше 25 років.

Статтею 1 Закону № 1058-IV, визначено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.

Реалізуючи своє право на пенсійне забезпечення, ОСОБА_1 звернулась із заявою про призначення пенсії за віком у відповідності до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", однак їй було відмовлено.

Позивачем було отримано всі необхідні документи для призначення пенсії та повторно направлені заяви про призначення пенсії.

Суд зазначає, що позивачу неоднократно протиправно було відмовлено у призначення пенсії.

Протиправність відмови у призначенні пенсії була підтверджена рішеннями Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05.07.2019 року у справі №160/3219/19 та від 20.08.2019 року у справі №160/6485/19.

Відповідно ч. 4 ст. 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд. Отже, судове рішення виконується безпосередньо і для його виконання не вимагається ухвалення будь-яких інших, додаткових судових рішень.

Згідно з ч. 2 ст. 14 Кодексу адміністративного судочинства України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Через повторюваність та протиправність відмови у призначенні пенсії, відповідач обмежив конституційне право позивача на своєчасне призначення пенсії з 25.01.2018 року - наступного дня після досягнення пенсійного віку.

Ухвалюючи рішення, суд враховує практику Європейського суду з прав людини, який у рішенні від 13.01.2011 (остаточне) по справі "ЧУЙКІНА ПРОТИ УКРАЇНИ" (CASE OF CHUYKINA v. UKRAINE) (Заява №28924/04) констатував, що процесуальні гарантії, викладені у ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод забезпечують кожному право звертатися до суду з позовом щодо своїх цивільних прав та обов`язків.

Таким чином, стаття 6 Конвенції втілює "право на суд", в якому право на доступ до суду, тобто право ініціювати в судах провадження з цивільних питань становить один з його аспектів (див. рішення від 21 лютого 1975 року у справі "Голдер проти Сполученого Королівства" (Golder v. the United Kingdom), пп. 28 - 36, Series A №18).

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції, ціль Конвенції гарантувати права, які є практичними та ефективними, а не теоретичними або ілюзорними. Право на доступ до суду включає в себе не лише право ініціювати провадження, а й право отримати "вирішення" спору судом. Воно було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави дозволяла особі подати до суду цивільний позов без гарантії того, що справу буде вирішено остаточним рішенням в судовому провадженні.

Для пункту 1 статті 6 Конвенції було б неможливо детально описувати процесуальні гарантії, які надаються сторонам у судовому процесі провадженні, яке є справедливим, публічним та швидким, не гарантувавши сторонам того, що їхні цивільні спори будуть остаточно вирішені (див. рішення у справах "Мултіплекс проти Хорватії" (Multiplex v. Croatia), заява №58112/00, п. 45, від 10 липня 2003 року, та "Кутіч проти Хорватії" (Kutic v. Croatia), заява №48778/99, п. 25, ECHR 2002-II).

Суд зазначає, що в рішенні від 20.08.2019 року у справі №160/6485/19 Дніпропетровський окружний адміністративний суд не зобов`язував відповідача стосовно призначення пенсії саме з 07.09.2019 року, а зобов`язав прийняти рішення про призначення пенсії з урахуванням записів №№ 1,2,3,4 про роботу в дублікаті трудової книжки НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (дата заповнення 25.01.2016 року), архівної довідки адміністрації військового сільського поселення Красноперекопського району Республіку Крим від 08.02.2016 року № 03-39/159, довідки № 17/20 від 28.01.2016 року ПАТ "Кримський содовий завод".

Суд вважає, що питання позивача про призначення пенсії за віком на виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20.08.2019 року у справі №160/6485/19 було розглянуто формально та не враховані усі обставини, які мають значення.

З огляду на протиправність попередніх відмов у призначенні пенсії, суд вважає, що позивач має право на призначення пенсії з моменту досягнення пенсійного віку, а саме на наступний день з 25.01.2018 року.

Зважаючи на те, що рішення суду від 20.08.2019 року у справі №160/6485/19 зобов`язує відповідача суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії, які ним, як встановлено судом, не виконуються в добровільному порядку належним чином, суд, з метою ефективного захисту прав позивача вважає за необхідне для усунення породження нових спорів та остаточного відновлення порушених прав позивача, визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо не призначення позивачу пенсії за віком згідно з заявою від 27.07.2018р., з дня, що настає за днем пенсійного віку, та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити та виплатити ОСОБА_1 пенсію за віком за період з 25.01.2018р. по 06.02.2019р. включно.

На переконання суду, зобов`язання відповідача призначити ОСОБА_1 пенсію за віком з 25.01.2018 року є дотриманням судом гарантій на те, що спір між сторонами буде остаточно вирішений.

Більше того, суд звертає увагу, що жодних інших перешкод та/або недотримання процедури звернення із заявою про призначення пенсії, аніж вирішених в судовому порядку, відповідачем не наведено, а тому суд приходить до висновку, що позивачем виконані всі передбачені законодавством умови для призначення пенсії за віком з моменту досягнення пенсійного віку.

Такий спосіб захисту, на переконання суду, матиме наслідком дотримання судом основних принципів здійснення судочинства, не буде втручанням у дискреційні повноваження органу пенсійного фонду, оскільки судом під час розгляду справи та відповідачем під час розгляду заяви позивача про призначення пенсії не було встановлено інших підстав для відмови у призначенні пенсії з моменту досягнення пенсійного віку, аніж досліджені та спростовані судом під час розгляду справи.

Суд вважає за необхідне зазначити, що в п.3.1. Рішення Конституційного Суду України (Справа №1-25/2010 від 29 червня 2010 року) зазначено, що одним із елементів верховенства права є принцип правової визначеності, у якому стверджується, що обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлюваних такими обмеженнями. Тобто обмеження будь-якого права повинне базуватися на критеріях, які дадуть змогу особі відокремлювати правомірну поведінку від протиправної, передбачати юридичні наслідки своєї поведінки.

Частиною 2 ст. 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Так, Європейський суд з прав людини у рішенні по справі «Рисовський проти України» (№ 29979/04) визнав низку порушення пункту 1 статті 6 Конвенції, статті 1 Першого протоколу до Конвенції та статті 13 Конвенції у справі, пов`язаній із земельними правовідносинами; в ній також викладено окремі стандарти діяльності суб`єктів владних повноважень, зокрема, розкрито елементи змісту принципу «доброго врядування».

Цей принцип, зокрема, передбачає, що у разі якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і послідовний спосіб (див. рішення у справах «Beyelerv. Italy» № 33202/96, «Oneryildizv. Turkey» № 48939/99, «Moskalv. Poland» № 10373/05).

Згідно до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

З урахуванням наведеного, виходячи із системного аналізу положень чинного законодавства України та оцінки наявних у матеріалах справи доказів в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 143 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

На підставі ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При зверненні до суду позивачем сплачено суму судового збору у розмірі 840,80 грн., що підтверджується квитанцією від 09.06.2020 року.

Отже, оскільки позовну заяву задоволено, сплачений судовий збір за подачу позову до суду в сумі 840,80 грн. підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст.ст.139, 241-246, 263, 295, Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. 26, ) про зобов`язання вчинити певні дії задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо не призначення позивачу пенсії за віком згідно з заявою від 27.07.2018 року, з дня, що настає за днем пенсійного віку.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити та виплатити ОСОБА_1 пенсію за віком за період з 25.01.2018 року по 06.02.2019 року включно.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) за рахунок бюджетних асигнувань головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській (49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. 26, ) сплачені позивачем судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 840 грн. 80 коп.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя (підпис) О.В. Врона

Виготовлено з автоматизованої системи документообігу суду.

Помічник судді О.В.Врона

Рішення не набрало законної сили 01 квітня 2021 р.

Суддя О.В.Врона