Справа № 460/2795/21
Суддя: Н.В. Друзенко
Дата ухвалення: 2021-04-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
про залишення позовної заяви без руху
08 квітня 2021 року м. Рівне№460/2795/21
Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Друзенко Н.В., перевіривши виконання вимог статті 160, 161 Кодексу адміністративного судочинства України за позовною заявою
до Головного державного виконавця Радивилівського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м.Львів) Бречко Ігоря Кириловича
про визнання бездіяльності протиправною та скасування постанов,-
05.04.2021 до Рівненського окружного адміністративного суду засобами поштового зв`язку надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного державного виконавця Радивилівського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) Бречко Ігоря Кириловича.
Ухвалою від 07.04.2021 відмовлено у відкритті провадження в адміністративній справі в частині позовних вимог про визнання протиправними та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження №63381210 від 23.10.2020, постанови про закінчення виконавчого провадження №63381210 від 21.12.2020, постанови про відкриття виконавчого провадження №63381154 від 23.10.2020 та постанови про закінчення виконавчого провадження №63381154 від 21.12.2020.
Що стосується решти позовних вимог, то судом встановлено, що ОСОБА_1 просить:
1.Визнати незаконною бездіяльність головного державного виконавця Радивилівського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (М.Львів) Бречко І.К. в частині не направлення на її адресу оспорюваних постанов за виконавчими провадженнями №63976808; №63975793; №63976053; №63976630;
2.Визнати протиправними та скасувати постанови головного державного виконавця Радивилівського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (М.Львів) Бречко І.К. :
-постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження №63381210 від 23.10.2020;
- постанову про стягнення виконавчого збору по виконавчому провадженню №63381210 від 23.10.2020;
- постанову про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження №63381210 від 21.12.2020;
- постанову про стягнення виконавчого збору від 21.12.2020 (в зв`язку з закінченням виконавчого провадження №63381210);
- постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження №63381154 від 23.10.2020;
- постанову про стягнення виконавчого збору по виконавчому провадженню №63381154 від 23.10.2020;
- постанову про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження №63381154 від 21.12.2020;
- постанову про стягнення виконавчого збору від 21.12.2020 ( в зв`язку з закінченням виконавчого провадження №63381154)
- постанову про стягнення затрат виконавчого збору по виконавчому провадженню №63976808;
- постанову про стягнення виконавчого збору по виконавчому провадженню №63975793;
- постанову про стягнення витрат виконавчого провадження по виконавчому провадженню №63976053;
- постанову про стягнення виконавчого збору по виконавчому провадженню №63976630;
Відповідно до частини першої статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України, учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.
Згідно пункту першого частини другої цієї статті, таку позовну заяву може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів.
Як вбачається з матеріалів оскаржувані позивачем постанови у виконавчих провадженнях №63381210 та №63381154 винесені 23.10.2020 та 21.12.2020. При цьому ксерокопії постанов від 23.10.2020 долучено позивачем до позовної заяви, що свідчить про їх отримання боржником у відповідному виконавчому провадженні. Що стосується постанов від 21.12.2020, то позивач зазначила, що про їх існування вона дізналася з реєстру виконавчих проваджень 16.03.2021 і змогла отримати їх копії, позаяк мала ідентифікатор доступу сторін до відповідних виконавчих проваджень, який повідомляється у постанові про відкриття відповідного виконавчого провадження.
Судом встановлено, що позов до суду ОСОБА_1 здала на пошту 01.04.2021.
Таким чином, і стосовно постанов від 23.10.2020, і стосовно постанов від 21.12.2020, навіть якщо про існування останніх ОСОБА_1 дізналася 16.03.2021, позивачем пропущено десятиденний строк звернення до суду.
Частиною першою статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому, протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.
Позивачкою заява про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду не подана і про наявність поважних підстав такого пропуску не заявлено.
Що стосується постанов, іменованих позивачкою, як «про стягнення затрат виконавчого збору по виконавчому провадженню №63976808», «про стягнення виконавчого збору по виконавчому провадженню №63975793», «про стягнення витрат виконавчого провадження по виконавчому провадженню №63976053» та «про стягнення виконавчого збору по виконавчому провадженню №63976630», то їх копій суду не надано, та й існування саме таких постанов є доволі сумнівним.
Фактично, позивач сама зазначила, що 16.03.2021 вона дізналася про те, що відносно неї відкрито чотири виконавчі провадження: №63976808; №63975793; №63976053; №63976630, які стосуються стягнення витрат виконавчого провадження і виконавчого збору, тобто чотири нових виконавчих провадження по постановах про стягнення витрат виконавчого провадження і виконавчого збору, що були винесені у межах виконавчих проваджень №63381210 та №63381154, які з огляду на їх закінчення по фактичному виконанню судових рішень зобов`язального характеру, були виділенні в окреме провадження.
Таким чином, швидше за все позивач не погоджується з постановами про відкриття виконавчих провадженнях №63976808; №63975793; №63976053; №63976630, які розпочаті за такими виконавчими документами: 1) постановою про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження №63381210 від 21.12.2020; 2) постановою про стягнення виконавчого збору №63381210 від 21.12.2020; 3) постановою про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження №63381154 від 21.12.2020; 4) постановою про стягнення виконавчого збору від 21.12.2020 №63381154.
За даними автоматизованої системи виконавчих проваджень, судом встановлено, що
- виконавче провадження №63976053 відкрито 23.12.2020 і наразі має стан: завершено;
- виконавче провадження №63976630 відкрито 23.12.2020 і наразі має стан: завершено;
- виконавче провадження №63976808 відкрито 23.12.2020 і наразі має стан: завершено;
- виконавче провадження №63975793 відкрито 23.12.2020 і наразі має стан: завершено.
Разом з тим, суд не має права вирішувати за позивачку, які саме правові акти індивідуальної дії вона оскаржує.
В той же час, за правилами частини першої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування.
Предметом спору в адміністративному суді може бути акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк.
Однак правовий акт має ідентифікуватися за його назвою і датою ухвалення.
Оскільки позивачем не ідентифіковано, які саме постанови у виконавчих провадженнях №63976808, №63975793, №63976053, №63976630 нею оскаржуються, предмет позову у цій частині залишається не визначеним.
А відтак позовна заява не відповідає вимогам статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України.
Також, згідно пункту одинадцятого частини п`ятої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, в позовній заяві зазначається власне письмове підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.
Проте позивачем не зазначено власного письмового підтвердження.
Також слід зауважити, що за правилами частини третьої статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідачем у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби є відповідний орган державної виконавчої служби, а у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності приватного виконавця - приватний виконавець.
Всупереч цьому ОСОБА_1 відповідача у позові як такого не вказано. Натомість, в якості особи, рішення якої оскаржується, зазначено Головного державного виконавця Радивилівського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіо-нального управління Міністерства юстиції (м.Львів).
Крім того, згідно акту Рівненського окружного адміністративного суду від 06.04.2021 складеного заступником начальника ВДЗ (канцелярії) О.М. Клюйко, головного спеціаліста ВДЗ (канцелярії) А.А. Омельчук, спеціаліста ВДЗ (канцелярії) К.О. Лисак, про те, що під час розкриття конверта (пакета), що надійшов від ОСОБА_1 АДРЕСА_1 не виявилося вказаних у додатку документів, а саме: копії поштової квитанції, копії ухвали суду, копії квитанції поштового переводу.
Відповідно до частини першої статті 169 суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.
З огляду на наведене, позовну заяву слід залишити без руху.
Позивачу слід усунути недоліки позовної заяви шляхом приведення у відповідність до вимог Кодексу адміністративного судочинства України позовної заяви, а саме щодо визначення статусу учасників справи (позивач, відповідач, третя особа, а не боржник, стягувач і виконавець) та щодо уточнення предмету позовних вимог у відповідній частині (які саме постанови у виконавчих провадженнях №63976808, №63975793, №63976053, №63976630 оскаржуються); шляхом подання до суду власного письмового підтвердження про те, що позивачем не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав; шляхом подання до суду заяви про поновлення пропущеного строку звернення (у відповідній частині вимог) із зазначенням підстав для його поновлення, а також з долученням доказів поважності причин його пропуску.
Керуючись статтею 169 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного державного виконавця Радивилівського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м.Львів) Бречко Ігоря Кириловича про визнання бездіяльності протиправною та скасування постанов залишити без руху.
Встановити позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви тривалістю не більше 10 днів з дня вручення даної ухвали.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та окремо не оскаржується.

Суддя Н.В. Друзенко