Справа № 339/104/21
Суддя: Головенко О. С.
Дата ухвалення: 2021-04-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 339/104/21
У Х В А Л А

07.04.2021 м. Болехів

Суддя Болехівського міського суду Головенко О.С., перевіривши матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 до приватного виконавця виконавчого округу м.Київ Клименко Романа Васильовича, третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» про визнання протиправними та скасування постанов, -

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому просить суд визнати протиправною та скасувати постанови про відкриття виконавчого провадження від ВП №62710970 від 04 серпня 2020 року приватного виконавця Клименко Р.В., про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження та постанову про стягнення з боржника основної винагороди.

Суд, перевіривши матеріали вказаного позову, приходить до наступного.

Відповідно до ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Згідно із ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 3 Закону № 1404-VIII відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих написів нотаріусів.

Частиною 1 ст. 287 КАС України передбачено, що учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Також, відповідно до ч. 5 ст. 287 КАС України адміністративні справи з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання ними рішень, ухвалених місцевим загальним судом як адміністративним судом, розглядаються місцевим загальним судом як адміністративним судом, який видав виконавчий лист.

Як вбачається зі змісту позовної заяви та доданих до неї документів, спірні правовідносини пов`язані з діями державного виконавця з виконання виконавчого напису в межах виконавчого провадження ВП №62710970 від 04 серпня 2020 року щодо примусового стягнення суми у розмірі 22804.04 грн. відповідно до виконавчого напису № 11251 від 16.07.2020 приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С.

Постановою відповідача ВП №62710970 від 04 серпня 2020 року відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого напису нотаріуса №11251 від 16.07.2020 року, а також в цей же день прийнято постанови про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження та про звернення на заробітну плату, пенсію, степендію та інші доходи боржника.

Не погоджуючись з вказаними постановами, позивач звернувся з цим позовом до суду.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року (далі Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 12 жовтня 1978 року у справі «Zand v. Austria» вказав, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у частині першій статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з <…> питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів <…>». З огляду на це не вважається «судом, встановленим законом» орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 8 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, але за умови, що ця справа відноситься до юрисдикції цього суду, віднесеної процесуальним законом.

Підсудність - це розмежування компетенції між окремими ланками судової системи і між адміністративними судами однієї ланки щодо розгляду і вирішення справ, які належать до адміністративної юрисдикції.

Згідно з п.п. 1-4 ч. 1 ст. 20 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні:

1) адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності;

2) адміністративні справи, пов`язані з виборчим процесом чи процесом референдуму, щодо:

оскарження рішень, дій чи бездіяльності дільничних виборчих комісій, дільничних комісій з референдуму, членів цих комісій;

уточнення списку виборців;

оскарження дій чи бездіяльності засобів масової інформації, інформаційних агентств, підприємств, установ, організацій, їх посадових та службових осіб, творчих працівників засобів масової інформації та інформаційних агентств, що порушують законодавство про вибори та референдум;

оскарження дій чи бездіяльності кандидата у депутати сільської, селищної ради, кандидатів на посаду сільського, селищного голови, їх довірених осіб;

3) адміністративні справи, пов`язані з перебуванням іноземців та осіб без громадянства на території України, щодо:

примусового повернення в країну походження або третю країну іноземців та осіб без громадянства;

примусового видворення іноземців та осіб без громадянства за межі України;

затримання іноземців або осіб без громадянства з метою їх ідентифікації та (або) забезпечення примусового видворення за межі території України;

продовження строку затримання іноземців або осіб без громадянства з метою їх ідентифікації та (або) забезпечення примусового видворення за межі території України;

затримання іноземців або осіб без громадянства до вирішення питання про визнання їх біженцями або особами, які потребують додаткового захисту в Україні;

затримання іноземців або осіб без громадянства з метою забезпечення їх передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію;

4) адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання ними рішень судів у справах, визначених пунктами 1-3 частини першої цієї статті.

Частиною 2 ст. 20 КАС України визначено, що окружним адміністративним судам підсудні всі адміністративні справи, крім визначених частиною першою цієї статті.

З аналізу ст. 20 КАС України вбачається, що в даному випадку, місцевим судам підсудні лише адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання ними рішень судів у справах, визначених пунктами 1-3 частини першої цієї статті.

Всі інші справи, зокрема і щодо оскарження рішень приватного виконавця щодо виконання ними рішень інших органів, зокрема виконавчого напису, підсудні окружним адміністративним судам.

Оскільки предметом спору у даній справі є визнання незаконними та скасування постанов приватного виконавця, які прийняті для примусового виконання виконавчого напису приватного нотаріуса, предметна підсудність даної справи визначається частиною другою статті 20 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до якої така справа підсудна окружному адміністративному суду, як суду першої інстанції.

Європейський суд з прав людини від 20.07.2006 р. по справі «Сокуренко і Стригун проти України», зазначив, що фраза «судом встановленим законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність, а в рішенні Комісії Ради Європи від 12.10.1978 р. у справі «Zand v. Austria» визначено, що термін «судом, встановленим законом» у пункті 1 статті 6 передбачає «усю організаційну структуру судів».

При цьому, розгляд судом предметно непідсудної йому справи може призвести до ухвалення незаконного рішення, обмежити право кожного на судовий захист належним судом, позбавити можливості скористатися правом на апеляційне чи касаційне оскарження рішення.

Аналогічні правові висновки викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 серпня 2019 року у справі № 855/364/19.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 29 КАС України, суд передає адміністративну справу на розгляд іншого адміністративного суду, якщо при відкритті провадження у справі суд встановить, що справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Таким чином, справа підлягає направленню за підсудністю до Івано-Франківського окружного адміністративного суду.

Згідно зі ст. 30 КАС України, спори між адміністративними судами щодо підсудності не допускаються.

Адміністративна справа, передана з одного адміністративного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 29 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження адміністративним судом, до якого вона надіслана.

Керуючись ст. 20, 29, 30, 171 КАС України, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до приватного виконавця виконавчого округу м.Київ Клименко Романа Васильовича, третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» про визнання протиправними та скасування постанов - направити за підсудністю до Івано-Франківського окружного адміністративного суду для розгляду за підсудністю.

Ухвала може бути оскаржена до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Болехівський міський суд, шляхом подачі апеляційної скарги протягом 15-ти днів з дня її проголошення. У разі, якщо рішення ухвалено без участі особи, яка його оскаржує, апеляційна скарга подається протягом 15-ти днів з дня отримання її копії.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано.

Суддя О.С. Головенко