Справа № 360/1062/21
Суддя: Т.В. Смішлива
Дата ухвалення: 2021-04-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

08 квітня 2021 рокуСєвєродонецькСправа № 360/1062/21

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Смішлива Т.В., розглянувши у письмовому провадженні справу за позовом адвоката Скворцової Алли Юріївни в інтересах ОСОБА_1 до Білокуракинського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

05.03.2021 до Луганського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява адвоката Скворцової Алли Юріївни (далі представник позивача) в інтересах ОСОБА_1 (далі - позивач) до Білокуракинського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області (далі - відповідач) в якій просить суд:

- визнати протиправними дії Білокуракинського об`єднаного Управління Пенсійного фонду України Луганської області щодо зменшення ОСОБА_1 , відсоткового значення з 90% до 62% від суддівської винагороди судді, яка працює на відповідній посаді, зазначеної у довідці Територіального управління Державної судової адміністрації України в Луганській області від 02.03.2020 № 568/20-вих, при перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці;

- зобов`язати Білокуракинське об`єднане Управління Пенсійного фонду України Луганської області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 , щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці із розрахунку 90% від суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, зазначеної у довідці Територіального управління Державної судової адміністрації України в Луганській області від 02.03.2020 № 568/20-вих про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, починаючи з 19.02.2020, з урахуванням фактично виплачених сум.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначила, що позивач звільнена з посади судді Білокуракинського районного суду Луганської області у зв`язку з поданням заяви про відставку.

Стаж роботи на посаді судді на момент звільнення склав 26 років 03 місяці 16 днів.

Крім стажу роботи на посаді судді позивач також має стаж роботи 11 років 07 місяців, який складається з роботи інструктором виконкому Слов`яносербської районної ради та юристом Слов`яносербської районної ради, інспектором Сусуманського районного комітету народного контролю.

Постановою Білокуракинського районного суду Луганської області від 06.12.2016 по справі № 409/2886/16-а за позовом до УПФ України в Білокуракинському районі Луганської області зобов`язано відповідача призначити, нарахувати та виплатити позивачці, як судді у відставці, щомісячне довічне грошове утримання згідно довідки про заробітну плату для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді, виданої Територіальним управлінням Державної судової адміністрації в Луганській області № 1740/16 вих. від 19.09.2016 в розмірі 90 % заробітної плати без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання - з 20.09.2016. Ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 28.02.2017 в цій частині постанову суду першої інстанції залишено без змін.

04.11.2019 набрав чинності Закон України № 1008 «Про внесення змін до деяких законів України щодо діяльності органів суддівського врядування», яким положення п.п.22 та 23 Перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 2 червня 2016 року № 1402VIII виключено.

Відповідно до цього Закону, Закону України від 15.05.2018 №2415-VIII «Про ефективне управління майновими правами правовласників у сфері авторського права і (або) суміжних прав» та відповідно до ст. 7 Закону України» «Про державний бюджет України на 2020 рік» від 14.11.2019 № 294-ІХ змінилась в сторону збільшення складова суддівської винагороди діючих суддів у зв`язку із встановленням прожиткового мінімуму для працездатних осіб з 01.01.2020 у розмірі 2102,00 грн та змінився з 01.01.2020 і базовий посадовий оклад судді місцевого суду, який становить 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.

Рішенням Конституційного Суду України від 18.02.2020 визнано неконституційним пункт 25 розділу XII „Прикінцеві та перехідні положення Закону України „Про судоустрій і статус суддів від 02.06.2016 № 1402VIII (далі Закону № 1402VIII).

Після визнання неконституційними положень пункту 25 розділу XII „Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 1402-VIII позивач, як суддя у відставці, набула право на перерахунок розміру мого щомісячного довічного грошового утримання, виходячи з розміру суддівської винагороди, обчисленої відповідно до ст.135 та підпункту 4 пункту 24 Розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1402-VIII, які визначають розмір суддівської винагороди працюючого судді.

02.03.2020 Територіальним управлінням Державної судової адміністрації України у Луганській області, мені було видано довідку про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, відповідно до якої розмір суддівської винагороди, яка має бути врахована при перерахунку щомісячного довічного грошового утримання з 18.02.2020 складає 113508,00 грн.

10.03.2020 позивач звернулася до відповідача із заявою про перерахунок раніше призначеного мені щомісячного довічного грошового утримання, виходячи із вказаного в довідці розміру суддівської винагороди.

12.05.2020 позивачем отримано лист відповідача № 1759/031-08 від 06.05.2020, яким повідомлено, що після 18.02.2020 змін розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, не відбувалось, а тому позивач не має право на перерахунок щомісячного грошового утримання за довідкою від 02.03.2020 № 568/20-Вих виданої станом на 18.02.2020, а тому управлінням прийнято рішення відмовити у перерахунку щомісячного довічного утримання судді згідно довідки про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці від 02.03.2020 № 568/20-вих.

У серпні 2020 року позивач звернулася до Луганського окружного адміністративного суду про визнання протиправним та скасування рішення відповідача, зобов`язання вчинити певні дії.

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 22.09.2020 у справі №360/3099/20 зобов`язано Білокуракинське об`єднане управління Пенсійного фонду України здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці відповідно до довідки Територіального управління Державної судової адміністрації України в Луганській області від 02.03.2020 № 568/20-вих про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, з урахуванням раніше проведених виплат, починаючи з 19.02.2020.

02.02.2021 позивач звернулася до відповідача з проханням надати інформацію щодо підстав не врахування розміру щомісячного довічного грошового утримання у розмірі 90% від суддівської винагороди.

Листом від 17.02.2021 з протоколом/розпорядженням перерахунку відповідачем визначено розмір щомісячного довічного грошового утримання 62 відсотки суддівської винагороди, виходячи із стажу, відпрацьованого на посаді судді, тривалістю 26 років.

Позивач вважає такі дії відповідача протиправними, тобто такими, що суперечать закону, порушують права та законні інтереси.

Відповідач позов не визнав, про що через відділ діловодства та обліку звернень громадян (канцелярію) 01.04.2021, в якому у задоволенні позовних вимог просить відмовити (арк. спр. 49-51).

Заперечуючи проти позовних вимог, відповідач зазначив, що рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 22.09.2020 у справі 360/3099/20 визнано протиправним та скасовано рішення Білокуракинського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області від 06.05.2020 № 462 про відмову в перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 . Зобов`язано Білокуракинське об`єднане управління Пенсійного фонду України Луганської області здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці відповідно до довідки Територіального управління Державної судової адміністрації України в Луганській області від 02.03.2020 №568/20-вих про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, з урахуванням раніше проведених виплат починаючи з 19.02.2020.

08.02.2021 зареєстрована заява позивача від 02.02.2021, яка оформлена відповідно до Закону України «Про звернення громадян» про надання інформації щодо здійснення перерахунку розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, а 17.02.2021 за вих. 1237/0183-1172 відповідачем надано відповідь на вказане звернення позивача.

На виконання рішення Луганського окружного адміністративного суду від 22.09.2020 у справі № 360/3099/20 управлінням проведено перерахунок щомісячного довічного грошового утримання позивача з 19.02.2020, відповідно до довідки Територіального управління Державної судової адміністрації України в Луганській області від 02.03.2020 №568/20-вих про суддівську винагороду та нараховано пенсію за січень 2021 року на виплатну відомість за січень 2021 року у сумі 70374,96 грн.

Борг за період з 19.02.2020 по 31.12.2020 у сумі 200282,91 грн розраховано та внесено до реєстру судових рішень згідно постанови Кабінету Міністрів України від 22.08.20018 № 649 «Питання погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішенням суду».

При цьому, рішення Луганського окружного адміністративного суду від 22.09.2020 у справі № 360/3099/20 не містить зобов`язань про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 90%.

Розмір щомісячного довічного грошового утримання позивача складає 62 відсотки суддівської винагороди, виходячи із стажу, відпрацьованого на посаді судді, тривалістю 26 років. Розмір суддівської винагороди згідно довідки Територіального управління Державної судової адміністрації України в Луганській області від 02.03.2020 № 568/20-вих про суддівську винагороду становить 113508,00 грн. Відповідно, розмір щомісячного довічного грошового утримання позивача з 19.02.2020 згідно рішення Луганського окружного адміністративного суду від 22.09.2020 у справі № 360/3099/20 складає 70374,96 грн.

З урахуванням викладеного, відповідач просить відмовити позивачу у задоволенні позову повністю.

Ухвалою суду від 09.03.2021 позов залишено без руху (арк. спр. 36).

Ухвалою суду від 22.03.2021 відкрито провадження в адміністративній справі, вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) (арк. спр. 41-43).

Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази відповідно до вимог статей 72-77, 90 КАС України, суд встановив таке.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , є суддею у відставці, є внутрішньо переміщеною особою та отримує щомісячне довічне грошове утримання, що підтверджено наявними в матеріалах справи копіями: паспорта громадянина України (арк. спр. 8-9), картки платника податків (арк. спр. 10), довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи (арк. спр. 11) та протоколом перерахунку пенсії (арк. спр. 31, 58-59).

Постановою Білокуракинського районного суду Луганської області від 06.12.2016 у справі № 409/2886/16-а, залишеною без змін судом апеляційної інстанції, позовом до Управління Пенсійного фонду України в Білокуракинському районі Луганської області про бездіяльність та зобов`язання здійснити нарахування щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці задоволено в повному обсязі, визнано бездіяльними дії та зобов`язано Управління Пенсійного фонду України в Білокуракинському районі Луганської області призначити, нарахувати та виплатити судді у відставці, щомісячне довічне грошове утримання згідно довідки про заробітну плату для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді, виданої Державною судовою адміністрацією в Луганській області № 1740/16 вих. від 19.09.2016, в розмірі 90 % заробітної плати без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання - з 20.09.2016 (арк. спр. 12-17, 18-21).

Суд звертає увагу на те, що під час розгляду справи № 409/2886/16-а судом встановлено, що стаж роботи позивача на посаді судді складає 26 років 03 місяці 16 днів, що не заперечується також і відповідачем. Спірним у справі № 409/2886/16-а було право позивача ОСОБА_1 на доплату за вислугу років у розмірі 80 % з урахуванням стажу державної служби 11 років 6 місяців 28 днів, які враховуються для визначення стажу судді для доплати за вислугу років.

Відповідно до розпорядження УПФУ № 127964 від 08.12.2016 стаж ОСОБА_1 як судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці складає 26 років 03 місяці 16 днів (арк. спр. 54).

Відповідно до довідки про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці № 568/20 від 02.03.2020, суддівська винагорода складає 113508,00 грн, з яких: посадовий оклад 63060,00 грн, доплата за вислугу років 80% - 50448,00 грн (арк. спр. 27, 64).

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 22.09.2020 у справі 360/3099/20 визнано протиправним та скасовано рішення Білокуракинського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області від 06.05.2020 № 462 про відмову в перерахунку щомісячного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 ; зобов`язано Білокуракинське об`єднане управління Пенсійного фонду України Луганської області здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці відповідно до довідки Територіального управління Державної судової адміністрації України в Луганській області від 02.03.2020 № 568/20-вих про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, з урахуванням раніше проведених виплат, починаючи з 19.02.2020 (арк. спр. 22-26).

02.02.2021 позивач звернулась до відповідача із заявою про надання інформації щодо зменшення відсотку від суддівської винагороди (арк. спр. 28, 60-61).

Листом № 1237-0103-8/1172 від 17.02.2021 відповідач повідомив позивача, зокрема, що на виконання рішення Луганського окружного адміністративного суду від 22.09.2020 у справі № 360/3099/20 управлінням проведено перерахунок щомісячного довічного грошового утримання позивача з 19.02.2020 відповідно до довідки Територіального управління Державної судової адміністрації України в Луганській області від 02.03.2020 №568/20-вих про суддівську винагороду та нараховано пенсію за січень 2021 року на виплатну відомість за січень 2021 року у сумі 70374,96 грн. Борг за період з 19.02.2020 по 31.12.2020 у сумі 200282,91 грн розрахована та внесена до реєстру судових рішень згідно постанови Кабінету Міністрів України від 22.08.20018 № 649 «Питання погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішенням суду». Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 22.09.2020 у справі № 360/3099/20 не містить зобов`язань про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 90%.

Враховуючи викладене, розмір щомісячного довічного грошового утримання позивача складає 62 відсотки суддівської винагороди, виходячи із стажу, відпрацьованого на посаді судді, тривалістю 26 років. Розмір суддівської винагороди згідно довідки Територіального управління Державної судової адміністрації України в Луганській області від 02.03.2020 № 568/20-вих про суддівську винагороду становить 113508,00 грн. Відповідно, розмір щомісячного довічного грошового утримання позивача з 19.02.2020 згідно рішення Луганського окружного адміністративного суду від 22.09.2020 у справі №360/3099/20 складає 70374,96 грн (арк. спр. 29-30, 55-57).

Згідно з протоколом призначення пенсії від 17.12.2020 позивачу перераховано щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці, у розмірі 62% заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді (арк. спр. 31, 58-59).

Предметом спору у цій справі є правомірність зменшення відповідачем відсоткового значення розміру щомісячного довічного грошового утримання позивача як судді у відставці за наслідками здійсненого на виконання рішення суду у справі № 360/3099/20 перерахунку.

Вирішуючи адміністративну справу по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам (фактам), якими обґрунтовано вимоги і заперечення учасників справи, суд виходить з такого.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За приписами статей 21, 22 Конституції України права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними; при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Статтею 64 Конституції України гарантовано, що конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Частиною першою статті 126 Конституції України визначено, що незалежність і недоторканість суддів гарантується Конституцією і законами України.

Також у статті 126 Конституції України зазначено, що підставою для звільнення судді є, зокрема, подання заяви про відставку або про звільнення з посади за власним бажанням (пункт 4 частини п`ятої).

Організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечує право кожного на справедливий суд визначає Закон № 1402-VIII.

Згідно із пунктом 2 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону № 1402-VIII визнано таким, що втратив чинність з дня набрання чинності цим Законом, Закон України від 07.07.2010 № 2453-VI Про судоустрій і статус суддів, крім положень, зазначених у пунктах 7, 23, 25, 36 цього розділу.

Відповідно до частини третьої статті 135 Закону №1402-VIII базовий розмір посадового окладу судді становить, зокрема, судді місцевого суду - 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.

Згідно з частиною першою статті 142 Закону № 1402-VIІІ судді, який вийшов у відставку, після досягнення чоловіками віку 62 років, жінками - пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, виплачується пенсія на умовах, визначених зазначеним Законом, або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання. До досягнення зазначеного віку право на пенсію за віком або щомісячне довічне грошове утримання мають чоловіки 1955 року народження і старші після досягнення ними такого віку:

1) 61 рік - які народилися з 1 січня 1954 року по 31 грудня 1954 року;

2) 61 рік 6 місяців - які народилися з 1 січня 1955 року по 31 грудня 1955 року.

При цьому, суддя у відставці, який не досяг віку, встановленого частиною першою цієї статті, отримує щомісячне довічне грошове утримання. При досягненні таким суддею віку, встановленого частиною першою цієї статті, за ним зберігається право на отримання щомісячного довічного грошового утримання або, за його вибором, призначається пенсія на умовах, визначених Законом України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (частина друга статті 142 Закону № 1402-VIІІ).

Відповідно до частини третьої статті 142 Закону № 1402-VІІI щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

Частиною четвертою та п`ятою цієї ж статті передбачено, що у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.

Пенсія або щомісячне довічне грошове утримання судді виплачується незалежно від заробітку (прибутку), отримуваного суддею після виходу у відставку. Щомісячне довічне грошове утримання суддям виплачується органами Пенсійного фонду України за рахунок коштів Державного бюджету України.

Разом з цим, Прикінцевими та перехідними положеннями Закону № 1402-VIII були передбачені певні особливості визначення розміру суддівської винагороди та щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці.

Так, пунктом 22 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону № 1402-VIII було визначено, що право на отримання суддівської винагороди у розмірах, визначених цим Законом, мають судді, які за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердили відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначені на посаду за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом.

Судді, які на день набрання чинності цим Законом пройшли кваліфікаційне оцінювання та підтвердили свою здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді, до 01.01.2017 отримують суддівську винагороду, визначену відповідно до положень Закону України від 07.07.2010 № 2453-VI Про судоустрій і статус суддів.

До проходження кваліфікаційного оцінювання суддя отримує суддівську винагороду, визначену відповідно до положень Закону України від 07.07.2010 № 2453-VI Про судоустрій і статус суддів (пункт 23 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону № 1402-VIII).

Законом України від 16.10.2019 № 193-IX Про внесення змін до Закону України Про судоустрій і статус суддів та деяких законів України щодо діяльності органів суддівського врядування, який набрав чинності 07.11.2019, виключено зазначені вище пункти 22, 23 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 1402-VIII, якими передбачено, що право на отримання суддівської винагороди у розмірах, визначених цим Законом, мають судді, які за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердили відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначені на посаду за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом; що до проходження кваліфікаційного оцінювання суддя отримує суддівську винагороду, визначену відповідно до положень Закону України від 07.07.2010 № 2453-VI Про судоустрій і статус суддів.

Розмір посадового окладу судді, крім зазначеного у пункті 23 цього розділу, становить з 1 січня 2020 року для судді місцевого суду - 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року (пункт 24 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону № 1402-VIII).

Пунктом 25 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону № 1402-VIII було встановлено, що право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді), або призначений на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом, та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого кваліфікаційного оцінювання або конкурсу.

В інших випадках, коли суддя іде у відставку після набрання чинності цим Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону України від 07.07.2010 № 2453-VI Про судоустрій і статус суддів. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону.

Досліджуючи поняття щомісячне довічне грошове утримання судді, Конституційний Суд України у мотивувальній частині Рішення від 14.12.2011 № 18-рп/2011 вказав, що це утримання є самостійною гарантією незалежності судді та складовою його правового статусу, а правова природа щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці та щомісячного грошового утримання діючого судді однакова, а самі ці поняття однорідні та взаємопов`язані, ідентичні, відрізняються лише за способом фінансування: судді у відставці виплату одержують з Пенсійного фонду України за рахунок Державного бюджету, діючі судді - виключно з Державного бюджету України. У цьому ж рішенні Конституційний суд України також вказав про неможливість звуження змісту та об`єму гарантій незалежності суддів, а відповідно, матеріального та соціального забезпечення.

У Рішенні Конституційного Суду України від 03.06.2013 № 3-рп/2013 (справа щодо змін умов виплати пенсій і щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці) зазначено, що визначені Конституцією та законами України гарантії незалежності суддів є невід`ємним елементом їх статусу, поширюються на всіх суддів України та є необхідною умовою здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом. Такими гарантіями є надання їм за рахунок держави матеріального забезпечення (суддівська винагорода, пенсія, щомісячне довічне грошове утримання тощо) та надання їм у майбутньому статусу судді у відставці. Право судді у відставці на пенсійне або щомісячне довічне грошове утримання є гарантією належного здійснення правосуддя і незалежності працюючих суддів та дає підстави висувати до суддів високі вимоги, зберігати довіру до їх компетентності і неупередженості. Щомісячне довічне грошове утримання судді спрямоване на забезпечення гідного його статусу життєвого рівня, оскільки суддя обмежений у праві заробляти додаткові матеріальні блага, зокрема, обіймати будь-які інші оплачувані посади, виконувати іншу оплачувану роботу. Конституційний принцип незалежності суддів означає, в тому числі, конституційно обумовлений імператив охорони матеріального забезпечення суддів від його скасування чи зниження досягнутого рівня без відповідної компенсації як гарантію недопущення впливу або втручання у здійснення правосуддя.

Конституційний Суд України неодноразово висловлював аналогічні правові позиції у відношенні гарантій незалежності суддів, їх матеріального та соціального забезпечення у своїх Рішеннях, а саме: від 24.06.1999 № 6-рп/99, від 20.03.2002 № 5-рп/2002 (справа про пільги, компенсації та гарантії), від 01.12.2004 № 19-рп/2004 (справа про припинення дій чи обмеження пільг, компенсацій та гарантій), від 11.10.2005 № 8-рп/2005 (справа про пенсії та щомісячне довічне грошове утримання), від 18.06.2007 № 4-рп/2007 (справа про гарантії незалежності суддів), від 22.05.2008 № 10-рп/2008, а також у Рішенні від 18.02.2020 № 2-р/2020.

Так, Рішенням Конституційного Суду України від 18.02.2020 № 2-р/2020 визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення пункту 25 розділу ХІІ Прикінцеві та перехідних положень Закону № 1402-VIII зі змінами.

У вказаному рішенні (пункти 15-17) зазначено, що згідно з положеннями пункту 25 розділу XII Прикінцевих та перехідних положень Закону № 1402 право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначений на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом, та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого кваліфікаційного оцінювання або конкурсу.

В інших випадках, коли суддя іде у відставку після набрання чинності цим Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону України від 07.07.2010 № 2453-VI Про судоустрій і статус суддів. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону.

Право судді на відставку є конституційною гарантією незалежності суддів (пункт 4 частини шостої статті 126 Конституції України).

Відставка судді є особливою формою звільнення його з посади за власним бажанням та обумовлена наявністю в особи відповідного стажу роботи на посаді судді; наслідком відставки є, зокрема, припинення суддею своїх повноважень з одночасним збереженням за ним звання судді і гарантій недоторканності, а також набуття права на виплату вихідної допомоги та отримання пенсії або щомісячного довічного грошового утримання (абзац четвертий підпункту 3.1 пункту 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 19.11.2013 № 10-рп/2013).

Визначені Конституцією та законами України гарантії незалежності суддів є невід`ємним елементом їх статусу, поширюються на всіх суддів України та є необхідною умовою здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом; такими гарантіями є надання їм за рахунок держави матеріального забезпечення (суддівська винагорода, пенсія, щомісячне довічне грошове утримання тощо) та надання їм у майбутньому статусу судді у відставці; право судді у відставці на пенсійне забезпечення або щомісячне довічне грошове утримання є гарантією належного здійснення правосуддя і незалежності працюючих суддів та дає підстави висувати до суддів високі вимоги, зберігати довіру до їх компетентності і неупередженості; щомісячне довічне грошове утримання судді спрямоване на забезпечення гідного його статусу життєвого рівня, оскільки суддя обмежений у праві заробляти додаткові матеріальні блага, зокрема, обіймати будь-які інші оплачувані посади, виконувати іншу оплачувану роботу; конституційний принцип незалежності суддів означає, в тому числі, конституційно обумовлений імператив охорони матеріального забезпечення суддів від його скасування чи зниження досягнутого рівня без відповідної компенсації як гарантію недопущення впливу або втручання у здійснення правосуддя; конституційний статус судді передбачає достатнє матеріальне забезпечення судді як під час здійснення ним своїх повноважень (суддівська винагорода), так і в майбутньому у зв`язку з досягненням пенсійного віку (пенсія) чи внаслідок припинення повноважень і набуття статусу судді у відставці (щомісячне довічне грошове утримання); статус судді та його елементи, зокрема матеріальне забезпечення судді після припинення його повноважень, є не особистим привілеєм, а засобом забезпечення незалежності працюючих суддів і надається для гарантування верховенства права та в інтересах осіб, які звертаються до суду та очікують неупередженого правосуддя (абзаци п`ятий, шостий підпункту 2.2 пункту 2 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 03.06.2013 № 3-рп/2013). Конституційний Суд України зазначив, що розмір щомісячного довічного грошового утримання суддів, які не проходили оцінювання за критеріями компетентності, професійної етики або доброчесності та вийшли у відставку, відрізняється від розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів, які вийдуть у відставку після успішного проходження такого оцінювання.

Отже, судді, які вже перебувають у відставці та досягли шістдесяти п`ятирічного віку, з об`єктивних причин не мають можливості пройти кваліфікаційне оцінювання на відповідність займаній посаді і пропрацювати після цього три роки, що є обов`язковою умовою для отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному Законом № 1402-VIII.

Конституційний Суд України вважає, що щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці має бути співмірним із суддівською винагородою, яку отримує діючий суддя. У разі збільшення розміру такої винагороди перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці має здійснюватися автоматично. Встановлення різних підходів до порядку обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів порушує статус суддів та гарантії їх незалежності. Запровадження згідно із положеннями пункту 25 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону № 1402-VIII різних підходів до порядку обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів, які виходять у відставку, суперечить положенням частини першої статті 126 Основного Закону України щодо гарантування незалежності суддів Конституцією і законами України.

У зв`язку з викладеним Конституційний Суд України Рішенням від 18.02.2020 у справі № 2-р/2020 пункт 25 розділу XII Прикінцевих та перехідних положень Закону №1402-VIII, яким було передбачено, що право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого кваліфікаційного оцінювання або конкурсу, визнав неконституційним.

Згідно з частиною першою статті 91 Закону України від 13.06.2017 № 2136-VIII Про Конституційний Суд України закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Статтею 152 Конституції України передбачено, що закони та інші акти за рішенням Конституційного Суду України визнаються неконституційними повністю чи в окремій частині, якщо вони не відповідають Конституції України або якщо була порушена встановлена Конституцією України процедура їх розгляду, ухвалення або набрання ними чинності.

Отже, з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення від 18.02.2020 №2-р/2020 єдиною нормою, яка визначає порядок обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, здійснення її перерахунку є стаття 142 Закону № 1402-VІІI.

Отже, суд вважає помилковим посилання позивача та його представника на те, що такий перерахунок має бути здійснений, виходячи з 90% від суддівської винагороди працюючого судді.

Так, позивач у своєму позові просить здійснити перерахунок грошового утримання судді у відставці на підставі частини четвертої статті 142 Закону № 1402-VIII, якою передбачено, що у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.

Водночас, частиною третьою цієї статті визначено, що щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

Вищевказана норма неконституційною не визнавалась.

Суд вважає за необхідне зазначити, що перерахунок грошового утримання судді у відставці в розмірі 90% від заробітної плати працюючого судді без врахування положень частини третьої статті 142 Закону № 1402-VІІI, ставить діючих суддів у нерівне становище з тими суддями, які вже вийшли у відставку.

Крім того, до спірних правовідносин застосуванню підлягають норми одного Закону, а не вибірково положення з різних законів.

Винятком є лише абзац четвертий пункту 34 розділу ХІІ Закону № 1402-VIІІ, яким визначено, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).

Тобто, застосування раніше діючих законів можливе лише при здійсненні обрахунку стажу, що дає право на відставку, про що прямо вказано у Законі № 1402-VIІІ.

Судом встановлено, що стажу роботи позивача на посаді судді станом на 08.09.2016 (дата призначення грошового утримання) становить 26 років 03 місяці 16 днів, що встановлено вказаними вище рішеннями судів та розпорядженням відповідача № 127964 від 08.12.2016.

Позивачем також не оскаржується той факт, що її стаж судді для призначення довічного грошового утримання становить 26 років 03 місяці 16 днів, тобто, у відповідності до статті 78 КАС України, вказані обставини є такими, що не потребують доказуванню (преюдиційними).

Позивачем не надано доказів того, що ним оскаржувався зазначений розрахунок стажу та судом встановлено інший стаж роботи позивача, який дає йому право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Визначення стажу робити позивача на посаді судді не є предметом цього спору.

Пунктом 1 розділу II Порядку № 3-1 визначено, що заява про перерахунок щомісячного довічного утримання та довідка про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці (додаток 2) (далі - довідка про суддівську винагороду) або довідка про винагороду судді Конституційного Суду України для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді Конституційного Суду України у відставці (додаток 3) (далі - довідка про винагороду судді КСУ) подається до органів, що призначають щомісячне довічне утримання.

Згідно з пунктом 4 розділу II Порядку № 3-1 перерахунок щомісячного довічного утримання проводиться з дня виникнення права на відповідний перерахунок.

Згідно з частиною четвертою статті 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Як вже було зазначено раніше, згідно з частиною третьою статті 142 Закону № 1402-VІІI щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

Як вбачається з довідки про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці від 02.03.2020 № 568/20-Вих, виданої Територіальним управлінням Державної судової адміністрації України в Луганській області суддівська винагорода позивача, яка враховується при призначенні/перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, станом на 18.02.2020 складає 113508,00 грн, з яких: посадовий оклад 63060,00 грн, доплата за вислугу років 80% - 50448,00 грн.

Судом встановлено, що відповідачем розраховано щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці - позивача у розмірі 62 відсотків з урахуванням виключно стажу судді 26 повних років, що відповідає даним, вказаним у розрахунку стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

У зв`язку з викладеним, суд дійшов висновку, що відповідачем здійснено перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 62 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді (50 % (20 років роботи) + 12 % (6 років роботи на посаді судді понад 20 років х 2 % грошового утримання судді)), що відповідає вимогам статті 142 Закону № 1402-VІІI та матеріалам пенсійної справи.

Отже, судом встановлено, що при здійсненні позивачу з 19.02.2020 перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці відповідачем чинне законодавство не порушено, а тому у суду відсутні підстави для задоволення позовних вимог.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з такого.

Статтею 139 КАС України не передбачено відшкодування позивачу витрат зі сплати судового збору у випадку відмови у позові.

При зверненні до суду з позовом позивачем сплачено судовий збір в сумі 908,00 грн, що підтверджено квитанцією від 02.03.2021 № 0.0..1 (арк. спр. 7), витрати зі сплати якого покладаються на позивача.

Керуючись статтями 2, 8, 9, 19, 20, 32, 72, 77, 90, 94, 132, 139, 241-246, 250, 255, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову адвоката Скворцової Алли Юріївни в інтересах ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) до Білокуракинського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області (ідентифікаційний код 41246789, місцезнаходження: 92200, Луганська область, смт. Білокуракине, вул. Історична, 81) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 295 КАС України, всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Т.В. Смішлива