Справа № 520/14309/19
Суддя: Зінченко А.В.
Дата ухвалення: 2021-04-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

01 квітня 2021 року № 520/14309/19

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Зінченко А.В.

при секретарі- Мурадли А.І.

за участі представників сторін:

позивача - Голинського О.О.

відповідача - Овчарової І.М., Пілюшенко Ю.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Приватного акціонерного товариства "УКРГАЗВИДОБУТОК" (вул. Пушкінська, буд. 7,м. Київ, 01001, ) до Мереф`янської міської ради (вул. Дніпровська, буд. 213,м. Мерефа,Харківський район, Харківська область,62472, ) визнання протиправним та скасування рішення,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому, після збільшення позовних вимог просив суд визнати протиправним та скасувати Рішення Мереф`янської міської ради від 26 червня 2019 року Про заборону проведення сейсморозвідувальних робіт та видобування газу природного вільного, конденсату, нафти, газу природного розчиненого у нафті, газу сланцевих товщ, газу центрально-басейного типу на території Мереф`янської міської ради та визнати протиправним та скасувати Рішення Мереф`янської міської ради від 15 серпня 2019 року Про заборону на території підпорядкованій Мереф`янській міській раді (Мереф`янській міській територіальній громаді, Мереф`янській ОТГ) розвідувального буріння; пересування спеціалізованої техніки, що пов`язане з розвідкою та/або видобуванням газу природного вільного, конденсату, нафти, газу природного розчиненого у нафті, газу сланцевих товщ, газу центрально-басейного типу; будівництва будь-яких будівель, конструкцій та споруд, пов`язаних з розвідкою та/або видобуванням газу природного вільного, конденсату, нафти, газу природного розчиненого у нафті, газу сланцевих товщ, газу центрально-басейного типу.

В обґрунтування позовних вимог було зазначено, що 26 червня 2019 року Мереф`янська міська рада прийняла Рішення «Про заборону проведення сейсморозвідувальних робіт та видобування газу природного вільного, конденсату, нафти, газу природного розчиненого у нафті, газу сланцевих товщ, газу центрально-басейного типу на території Мереф`янської міської ради».

Відповідно до п. 1 вказаного Рішення, відповідач заборонив проведення будь-яких сейсморозвідувальних робіт та робіт по видобуванню газу природного вільного, конденсату, нафти, газу природного розчиненого у нафті, газу сланцевих товщ, газу центрально-басейного типу на території Мереф`янської міської ради (Мереф`янської міської об`єднаної територіальної громади).

Відповідно до Спеціального дозволу на користування надрами № 4404 від 04.10.2017 року, Державна служба геології та надр України надала ПрАТ «Укргазвидобуток» дозвіл на видобування газу природного, конденсату, супутніх: гелій, етан, пропан, бутани на Островерхівському родовищі, яке знаходиться на території Харківської області, зокрема на території адміністративно-територіальних одиниць, які входять до складу Мереф`янської ОТГ.

Згідно відповіді відповідача від 10 грудня 2019 року та ГУ ДПС України в Харківській області від 11 грудня 2019 року видобуток природного газу на території Мереф`янської ОТГ у 2019 році здійснювався виключно ПрАТ «Укргазвидобуток».

08 липня 2019 року, відразу після прийняття, відповідач листом № 63 повідомив ПрАТ «Укргазвидобуток» про прийняття спірного Рішення.

Зазначене свідчить про те, що рішення було прийнято саме по відношенню до ПрАТ «Укргазвидобуток».

Позивач не згоден зі вказаним рішенням, вважає його незаконним та протиправним, а тому звернувся до суду за захистом своїх прав та інтересів.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити.

Представники відповідача в судовому засіданні проти позову заперечували, в обґрунтування своєї правової позиції надали відзив на позов, в задоволенні позовних вимог просили відмовити та вказали, що оскаржуване рішення було направлено на забезпечення дотримання екологічних вимог суб`єктами господарювання при здійсненні діяльності з розвідки та видобування природного газу у відповідності до абз.1 ст.9 Закону України «Про нафту та газ» та було прийнято з метою усунення порушення прав та інтересів жителів Мереф`янської міської об`єднаної територіальної громади у сфері екологічної безпеки при проведені таких видів робіт.

Отже, Мереф`янська міська рада, представляючи інтереси громади та діючи тільки в інтересах її мешканців, при прийнятті оспорюваного рішення, керувалась виключно законними підставами та не порушила приписи статті 19 Конституції України, діяла від імені і в інтересах громади. Тому, доводи позивача про незаконність цього рішення є безпідставним.

Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши надані матеріали справи, судом встановлено наступне.

Відповідно до Спеціального дозволу на користування надрами № 4404 від 04.10.2017 року, Державна служба геології та надр України надала ПрАТ «Укргазвидобуток» дозвіл на видобування газу природного, конденсату, супутніх: гелій, етан, пропан, бутани на Островерхівському родовищі, яке знаходиться на території Харківської області, зокрема на території адміністративно-територіальних одиниць, які входять до складу Мереф`янської ОТГ.

Відповідно до відповіді відповідача від 10 грудня 2019 року та ГУ ДПС України в Харківській області від 11 грудня 2019 року видобуток природного газу на території Мереф`янської ОТГ у 2019 році здійснювався виключно ПрАТ «Укргазвидобуток».

Судом встановлено, що у квітні 2019 року до Мереф`янської міської ради надійшло повідомлення про планову діяльність, яка підлягає оцінці впливу на довкілля ПАТ «УКРГАЗВИДОБУТОК» щодо наміру проводити планову діяльність та оцінку її впливу на довкілля. Згідно даного повідомлення ПрАТ «УКРГАЗВИДОБУТОК» планувало проводити планову діяльність з видобування та облаштування Островерхівського ГКР з метою розвідки і видобутку вуглеводнів (газ природній, конденсат, супутні - гелій, етан, пропан, бутани), що включає буріння розвідувальних, пошукових свердловин, водних свердловин для водозабезпечення процесу буріння вище вказаних свердловин глибиною від 4650 м до 4070м. При цьому, повідомлялося про використання з цією метою бурового верстату з дизельним приводом.

Крім того, 05.04.2019 до Мереф`янської міської ради також надійшло повідомлення від ТОВ «Геоюніт» про початок проведення сейсморозвідувальних робіт 20-30 з метою вивчення геологічної будови верхньої частини земної кори для виявлення нових і деталізації вже існуючих родовищ нафти і газу, а також для підвищення ефективності їх експлуатації.

Розпорядженням Мереф`янського міського голови від 24.06.2019 року №53-ОД § 1 «Про скликання позачергової сесії Мереф`янської міської ради» відповідно до статей 12 та 14 Регламенту роботи було скликано позачергово XXXIII сесію Мереф`янської міської ради та призначено пленарне засідання на 26.06.2019 року з попереднім порядком денним.

До якого ввійшло питання «Про заборону проведення сейсморозвідувальних робіт та видобуванню газу природного вільного, конденсату, нафти, газу природного розчиненого у нафті, газу сланцевих товщ, газу центрально-басейного типу на території Мереф`янської міської ради» та інші питання, які потребували вирішенню.

Також, рішенням XXXIII сесії Мереф`янської міської ради VIII скликання від 26.06.2019 «Про затвердження порядку денного XXXIII сесії Мереф`янської міської ради VIII скликання» було затверджено для розгляду на сесійному засіданні 12 питань порядку денного, в тому числі про заборону проведення сейсморозвідувальних робіт та видобуванню газу природного вільного, конденсату, нафти, газу природного розчиненого у нафті, газу сланцевих товщ, газу центрально-басейного типу на території Мереф`янської міської ради.

26 червня 2019 року Мереф`янська міська рада прийняла Рішення «Про заборону проведення сейсморозвідувальних робіт та видобування газу природного вільного, конденсату, нафти, газу природного розчиненого у нафті, газу сланцевих товщ, газу центрально-басейного типу на території Мереф`янської міської ради».

Цим рішенням міська рада вирішила:

-заборонити проведення будь-яких сейсморозвідувальних робіт та робіт по видобуванню газу природного вільного, конденсату, нафти, газу природного розчиненого у нафті, газу сланцевих товщ, газу центрально-басейного типу на території Мереф`янської міської ради (Мереф`янської міської об`єднаної територіальної громади).

-звернутися до органу з питань надання дозволів «Держгеонадра» стосовно зупинення дозволів, які раніше були видані суб`єктам господарювання на території Мереф`янської міської ради.

-дане рішення направити до Міністерства екології та природних ресурсів України, Державної служби геології та надр України, Харківської обласної ради.

Крім того Мереф`янською міською радою від 15 серпня 2019 року було прийнято рішення Про заборону на території підпорядкованій Мереф`янській міській раді (Мереф`янській міській територіальній громаді, Мереф`янській ОТГ) розвідувального буріння; пересування спеціалізованої техніки, що пов`язане з розвідкою та/або видобуванням газу природного вільного, конденсату, нафти, газу природного розчиненого у нафті, газу сланцевих товщ, газу центрально-басейного типу; будівництва будь-яких будівель, конструкцій та споруд, пов`язаних з розвідкою та/або видобуванням газу природного вільного, конденсату, нафти, газу природного розчиненого у нафті, газу сланцевих товщ, газу центрально-басейного типу

Надаючи правову оцінку вищенаведеному, суд вказує наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною першою статті 140 Конституції України місцеве самоврядування є правом територіальної громади - жителів села чи добровільного об`єднання у сільську громаду жителів кількох сіл, селища та міста - самостійно вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України.

Частиною другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Систему та гарантії місцевого самоврядування в Україні, засади організації та діяльності, правового статусу і відповідальності органів та посадових осіб місцевого самоврядування визначено Законом України від 21.05.97 №280/97-ВР "Про місцеве самоврядування в Україні".

Статтею 2 Закону №280/97-ВР визначено, що місцеве самоврядування в Україні - це гарантоване державою право та реальна здатність територіальної громади - жителів села чи добровільного об`єднання у сільську громаду жителів кількох сіл, селища, міста - самостійно або під відповідальність органів та посадових осіб місцевого самоврядування вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України.

Місцеве самоврядування здійснюється територіальними громадами сіл, селищ, міст як безпосередньо, так і через сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи, а також через районні та обласні ради, які представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст.

Сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами /частина перша статті 10 Закону №280/97-ВР/.

Стаття 25 Закону №280/97-ВР проголошує, що сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання.

Відповідно до пунктів 36, 38 частини першої статті 26 Закону №280/97-ВР виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються такі питання: вирішення відповідно до закону питань про надання дозволу на спеціальне використання природних ресурсів місцевого значення, а також про скасування такого дозволу; надання відповідно до законодавства згоди на розміщення на території села, селища, міста нових об`єктів, у тому числі місць чи об`єктів для розміщення відходів, сфера екологічного впливу діяльності яких згідно з діючими нормативами включає відповідну територію.

Згідно з частиною першою статті 59 Закону №280/97-ВР рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.

Частиною п`ятою цієї статті визначено, що акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування нормативно-правового характеру набирають чинності з дня їх офіційного оприлюднення, якщо органом чи посадовою особою не встановлено пізніший строк введення цих актів у дію.

Відповідно до абзацу першого частини одинадцятої статті 59 Закону №280/97-ВР акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування підлягають обов`язковому оприлюдненню та наданню за запитом відповідно до Закону України "Про доступ до публічної інформації". Проекти актів органів місцевого самоврядування оприлюднюються в порядку, передбаченому Законом України "Про доступ до публічної інформації", крім випадків виникнення надзвичайних ситуацій та інших невідкладних випадків, передбачених законом, коли такі проекти актів оприлюднюються негайно після їх підготовки.

А частиною дванадцятою цієї статті визначено, що акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування, які відповідно до закону є регуляторними актами, розробляються, розглядаються, приймаються та оприлюднюються у порядку, встановленому Законом України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності".

За змістом статті 1 Закону України від 11.09.03 №1160-IV "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності" регуляторний акт - це: прийнятий уповноваженим регуляторним органом нормативно-правовий акт, який або окремі положення якого спрямовані на правове регулювання господарських відносин, а також адміністративних відносин між регуляторними органами або іншими органами державної влади та суб`єктами господарювання; прийнятий уповноваженим регуляторним органом інший офіційний письмовий документ, який встановлює, змінює чи скасовує норми права, застосовується неодноразово та щодо невизначеного кола осіб і який або окремі положення якого спрямовані на правове регулювання господарських відносин, а також адміністративних відносин між регуляторними органами або іншими органами державної влади та суб`єктами господарювання, незалежно від того, чи вважається цей документ відповідно до закону, що регулює відносини у певній сфері, нормативно-правовим актом.

У статті 1 Закону України від 12.07.01 №2665-ІІІ "Про нафту і газ" (надалі - Закон №2665-ІІІ) визначено, що спеціальний дозвіл на користування нафтогазоносними надрами - документ, що видається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері геологічного вивчення та раціонального використання надр, і засвідчує право юридичної чи фізичної особи, якій цей документ виданий, на користування нафтогазоносними надрами протягом часу, в межах ділянки надр, на умовах, передбачених у цьому документі.

Статтею 9 Закону №2665-ІІІ визначені повноваження органів місцевого самоврядування у цій сфері. Так, до повноважень органів місцевого самоврядування у відносинах, пов`язаних з геологічним вивченням нафтогазоносності надр, розробкою родовищ нафти і газу, переробкою нафти і газу, зберіганням, транспортуванням та реалізацією нафти, газу та продуктів їх переробки, в межах їх компетенції належить:

надання відповідно до законодавства згоди на розміщення на відповідній підпорядкованій їм території об`єктів нафтогазового комплексу, сфера екологічного впливу діяльності яких згідно з діючими нормативами включає відповідну територію; участь у розробці комплексних планів нафтогазопостачання споживачів на підпорядкованій їм території; участь у розробці і реалізації системи заходів щодо роботи об`єктів нафтогазової галузі у надзвичайних умовах; інші повноваження, визначені законом.

Органи місцевого самоврядування не мають права втручатися в господарську діяльність суб`єктів, що здійснюють геологічне вивчення нафтогазоносності надр, розробку родовищ нафти і газу, переробку нафти і газу, зберігання, транспортування та реалізацію нафти, газу та продуктів їх переробки, крім випадків, передбачених чинним законодавством.

Згідно з частиною другою статті 73 КАС України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

У цій справі предметом спору є правомірність рішень органу місцевого самоврядування, прийнятих на сесії міської ради.

А відтак, виходячи з приписів частини другої статті 2 КАС України, суд перевіряє відповідність таких рішень критеріям правомірності рішення суб`єкта владних повноважень.

Разом з цим, виходячи з фактичних обставин цієї справи, суд перш за все вважає за необхідне зупинитись на питанні визначення правової природи спірних рішень, а саме - чи є такі рішення нормативно-правовими актами, або ж ці рішення є правовими актами індивідуальної дії.

У статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що нормативно-правовий акт - акт управління (рішення) суб`єкта владних повноважень, який встановлює, змінює, припиняє (скасовує) загальні правила регулювання однотипних відносин, і який розрахований на довгострокове та неодноразове застосування (пункт 18); індивідуальний акт - акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк (пункт 19).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 18.09.19 у справі №9901/284/19 роз`яснила, що за владно-регулятивною природою всі юридичні акти поділяються на правотворчі, правотлумачні (правоінтерпретаційні) та правозастосовні. Нормативно-правові акти належать до правотворчих, а індивідуальні до правозастосовних.

У вітчизняній теорії права загальновизнано, що нормативно-правовий акт це письмовий документ компетентного органу держави, уповноваженого нею органу місцевого самоврядування чи іншого суб`єкта, в якому закріплено забезпечуване нею формально обов`язкове правило поведінки загального характеру. Такий акт приймається як шляхом безпосереднього волевиявлення народу, так і уповноваженим на це суб`єктом за встановленою процедурою, розрахований на невизначене коло осіб і на багаторазове застосування.

Натомість індивідуально-правові акти як результати правозастосування адресовані конкретним особам, тобто є формально обов`язковими для персоніфікованих (чітко визначених) суб`єктів; містять індивідуальні приписи, в яких зафіксовані суб`єктивні права та/чи обов`язки адресатів цих актів; розраховані на врегулювання лише конкретної життєвої ситуації, а тому їх юридична чинність (формальна обов`язковість) вичерпується одноразовою реалізацією. Крім того, такі акти не можуть мати зворотної дії в часі, а свій зовнішній прояв можуть отримувати не лише в письмовій (документальній), але й в усній (вербальній) або ж фізично-діяльнісній (конклюдентній) формах.

Отже, нормативно-правовий акт містить загальнообов`язкові правила поведінки (норми права), тоді як акт застосування норм права (індивідуальний акт) індивідуально-конкретні приписи, що є результатом застосування норм права; вимоги нормативно-правового акта стосуються всіх суб`єктів, які опиняються в нормативно регламентованій ситуації, а акт застосування норм права адресується конкретним суб`єктам і створює права та/чи обов`язки лише для цих суб`єктів; нормативно-правовий акт регулює певний вид суспільних відносин, а акт застосування норм права конкретну життєву ситуацію; нормативно-правовий акт діє впродовж тривалого часу та не вичерпує свою дію фактами його застосування, тоді як дія індивідуального акта закінчується у зв`язку з припиненням існування конкретних правовідносин.

Проаналізувавши положення спірних актів та чинного нормативно-правового регулювання, суд дійшов висновку, що оспорювані рішення Мереф`янської міської ради є правовими актами індивідуальної дії, адже ці рішення не є актами правотворчості, їх ухвалення не зумовлене нормотворчою діяльністю органу місцевого самоврядування відповідно до повноважень, визначених законом, натомість вони стосуються конкретної життєвої ситуації, прийняті у результаті власної інтерпретації органом місцевого самоврядування правозастосування своїх виключних повноважень, визначених статтею 26 Закону №280/97-ВР, а також поширюють свою дію на виключне коло осіб.

При цьому суд визнає хибними доводи відповідача про те, що спірні рішення є нормативно-правовими актами, оскільки у них не зазначено конкретного адресата, щодо якого їх прийнято, оскільки наведена обставина не є визначальною. Так, нормативно-правовим актом, перш за все, є рішення, покликане унормувати не конкретні життєві ситуації, а заздалегідь невизначену кількість тотожних за своїми ознаками випадків, що прийняте у процесі реалізації відповідним суб`єктом саме правотворчої, а не правозастосовної функції.

До того ж, у ході судового розгляду справи встановлено, що фактично розвідувальні роботи на території Мереф`янської ОТГ має намір виконувати виключно позивач.

При цьому, відповідно до Переліку спеціальних дозволів на користування надрами, розміщеному на офіційному веб-сайті Держгеонадр, на території Островерхівського родовища право на видобування корисних копалин та промислову розробку родовищ надано виключно ПрАТ "Укргазвидобуток" /т. 1, а.с. 91-98/.

Крім того, листом Головного управління ДПС у Харківській області від 11.12.19 вих.№205/ЗПІ/20-40-53-10-20 підтверджено, що упродовж січня - листопада 2019 року до бюджету Мереф`янської ОТГ здійснювалось надходження рентної плати за користування надрами для видобування природного газу виключно від ПрАТ «Укргазвидобуток».

Аналогічні обставини підтверджені листом виконавчого комітету Мереф`янської міської ради від 10.12.19 вих.№4770 та визнані представником відповідача у судовому засіданні.

Статтею 55 Конституції України встановлено, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Конституційний Суд України, вирішуючи питання, порушені в конституційному зверненні і конституційному поданні щодо тлумачення частини другої статті 55 Конституції України, у Рішенні від 14 грудня 2011 року №19-рп/2011 зазначив, що права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави (частина друга статті 3 Конституції України). Для здійснення такої діяльності органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи наділені публічною владою, тобто мають реальну можливість на підставі повноважень, встановлених Конституцією і законами України, приймати рішення чи вчиняти певні дії. Особа, стосовно якої суб`єкт владних повноважень прийняв рішення, вчинив дію чи допустив бездіяльність, має право на захист. Право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб порушення, про яке стверджує позивач, було обґрунтованим. Таке порушення прав має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав або інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Відповідно до частини третьої статті 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Згідно із частиною першою статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист у спосіб, визначений у цій статті.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 1 грудня 2004 року №18-рп/2004 поняття "порушене право", за захистом якого особа може звертатися до суду і яке вживається в низці законів України, має той самий зміст, що й поняття "охоронюваний законом інтерес". Щодо останнього, то в цьому ж Рішенні Конституційний Суд України зазначив, що поняття "охоронюваний законом інтерес" означає правовий феномен, який: а) виходить за межі змісту суб`єктивного права; б) є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони; в) має на меті задоволення усвідомлених індивідуальних і колективних потреб; г) не може суперечити Конституції і законам України, суспільним інтересам, загальновизнаним принципам права; д) означає прагнення (не юридичну можливість) до користування у межах правового регулювання конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом; є) розглядається як простий легітимний дозвіл, тобто такий, що не заборонений законом. Охоронюваний законом інтерес регулює ту сферу відносин, заглиблення в яку для суб`єктивного права законодавець вважає неможливим або недоцільним.

Отже, гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб порушення, про яке стверджує позивач, було обґрунтованим. Таке порушення прав має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав або інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Мотивуючи наявність підстав для звернення до суду з цим позовом ініціатор звернення зазначив, що внаслідок прийняття відповідачем спірних рішень позивач фактично позбавлений можливості приступити до виконання зобов`язань про проведення сейсморозвідувальних досліджень за технологією 3D зйомки на Островерхівському газоконденсатному родовищі, що є втручанням у право позивача на нормальне ведення господарської діяльності.

Наведені обставини знайшли своє підтвердження у ході розгляду судом спору по суті, що детально буде проаналізовано далі.

Згідно з частиною першою статті 25 КАС України адміністративні справи з приводу оскарження індивідуальних актів, а також дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які прийняті (вчинені, допущені) стосовно конкретної фізичної чи юридичної особи (їх об`єднань), вирішуються за вибором позивача адміністративним судом за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання (перебування, знаходження) цієї особи-позивача або адміністративним судом за місцезнаходженням відповідача, крім випадків, визначених цим Кодексом.

Надаючи правову оцінку юридичній обґрунтованості спірних рішень, суд виходить з того, що в силу положень частини другої статті 19 Конституції України суб`єкт владних повноважень має діяти виключно в межах та у спосіб, що встановлені законом, оскільки він виконує державні функції, і лише держава шляхом законодавчого регулювання визначає його завдання, межі його повноважень та спосіб, у який він здійснює ці повноваження. Розширене тлумачення суб`єктом владних повноважень способів здійснення своїх повноважень не допускається.

Виходячи з наведеного, суд зауважує, що міська рада не наділена повноваженнями на прийняття рішень про заборону проведення робіт з розвідки родовищ корисних копалин загальнодержавного значення, до яких відносяться нафта та природний газ.

Спірні відносини не стосувались розміщення на території села, селища, міста нових об`єктів, у тому числі місць чи об`єктів для розміщення відходів, а тому посилання відповідача у спірних рішеннях на положення пункту 38 частини першої статті 26 Закону №280/97-ВР суд визнає неприйнятними.

Під час розгляду справи по суті представники відповідача неодноразово посилались на те, що спірні рішення ухвалені як превентивний захід від порушення екологічних прав мешканців. При цьому представники відповідача звертали увагу на значний суспільний резонанс, підвищення рівня соціальної напруги серед мешканців Мереф`янської ОТГ через повідомлення ПрАТ "Укргазвидобуток" про намір з проведення оцінки впливу на довкілля планової діяльності з облаштування Островерхівського ГКР з метою розвідки і видобутку вуглеводнів.

Суд жодним чином не заперечує право кожного громадянина на безпечне для життя і здоров`я довкілля, що гарантоване статтею 50 Конституції України. Разом з цим, у контексті даного спору суд визнає недоведеними доводи відповідача про створення загрози екологічним правам мешканців територіальної громади саме у зв`язку з діяльністю на території ОТГ суб`єктів господарювання, метою діяльності яких є розвідка та видобування корисних копалин.

Докази, що свідчили б про спричинення будь-яких негативних наслідків діяльністю позивача у матеріалах справи відсутні.

За таких обставин, суд визнає недоведеними доводи відповідача про спричинення негативних наслідків навколишньому середовищу та екологічній безпеці мешканців Мереф`янської ОТГ плановою діяльністю суб`єктів господарювання щодо розвідки родовищ корисних копалин.

До того ж, суд враховує, що обставини впливу розвідувальних робіт з розробки родовищ корисних копалин на навколишнє середовище є об`єктом дослідження під час підготовки Звіту про оцінку впливу планової діяльності на довкілля, що проводиться відповідно до Закону України "Про оцінку впливу на довкілля".

При цьому відповідно до частини першої статті 2 названого Закону процедура проведення оцінки впливу на довкілля планової діяльності передбачає: підготовку суб`єктом господарювання звіту з оцінки впливу на довкілля; проведення громадського обговорення; аналіз уповноваженим органом відповідно до статті 9 цього Закону інформації, наданої у звіті з оцінки впливу на довкілля, будь-якої додаткової інформації, яку надає суб`єкт господарювання, а також інформації, отриманої від громадськості під час громадського обговорення, під час здійснення процедури оцінки транскордонного впливу, іншої інформації; надання уповноваженим органом мотивованого висновку з оцінки впливу на довкілля, що враховує результати аналізу, передбаченого пунктом 3 цієї частини; врахування висновку з оцінки впливу на довкілля у рішенні про провадження планованої діяльності.

Отже, унормована законом процедура проведення оцінки впливу на довкілля планової діяльності передбачає участь усіх зацікавлених суб`єктів у процесі розробки та затвердження Звіту про оцінку впливу на довкілля планової діяльності, а тому саме під час здійснення відповідних процедур можуть та мають бути враховані інтереси і думка мешканців Мереф`янської ОТГ.

У свою чергу, прийняття відповідачем спірних рішень в частині заборони з проведення будь-яких робіт щодо розвідки родовищ корисних копалин не ґрунтується на нормах закону, виходить за межі виключних повноважень органу місцевого самоврядування, а також є грубим порушенням вимог спеціального закону - частини другої статті 9 Закону України "Про нафту і газ", відповідно до частини другої якої органам місцевого самоврядування заборонено втручатися в господарську діяльність суб`єктів, що здійснюють геологічне вивчення нафтогазоносності надр, розробку родовищ нафти і газу.

Реалізовані шляхом прийняття спірних рішень в цій частині органом місцевого самоврядування повноваження не передбачені жодним нормативно-правовим актом, зокрема, відсутні у статтях 26, 33 Закону №280/97-ВР та статті 9 Закону №2665-ІІІ.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Загальними вимогами, які висуваються до актів індивідуальної дії, як актів правозастосування, є їх обґрунтованість та вмотивованість, тобто наведення органом, що їх видав, конкретних підстав їх прийняття (фактичних і юридичних), а також переконливих і зрозумілих мотивів їх прийняття.

Належний публічний та, зокрема, судовий контроль за адміністративними актами суб`єкта владних повноважень є можливим лише у разі достатнього та належного обґрунтування таким суб`єктом підстав та умов, що передували ухваленню рішення.

Невиконання відповідним органом законодавчо встановлених вимог щодо змісту, форми, обґрунтованості та вмотивованості акта індивідуальної дії призводить до його протиправності.

Суд зазначає, що згідно з вимогами ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з ме тою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтер есів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів влад них повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень тау спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5)добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім фор мам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, протягом розумного строку.

Статтею 6 Кодексу адміністративного судочинства визначено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З врахуванням вищевикладеного, повно і всебічно з`ясувавши обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, оцінюючи наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні на предмет належності, допустимості та достовірності кожного доказу окремо, а також достатності та взаємного зв`язку доказів у їх сукупності, як того вимагає процесуальне законодавство, проаналізувавши норми матеріального права, які належить застосувати до спірних правовідносини, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 19 Конституції України, ст.ст. 6-9, 139, 242246, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Приватного акціонерного товариства "УКРГАЗВИДОБУТОК" (вул. Пушкінська, буд. 7,м. Київ,01001, ) до Мереф`янської міської ради (вул. Дніпровська, буд. 213,м. Мерефа, Харківський район, Харківська область,62472, ) про визнання протиправним та скасування рішень - задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати Рішення Мереф`янської міської ради від 26 червня 2019 року «Про заборону проведення сейсморозвідувальних робіт та видобування газу природного вільного, конденсату, нафти, газу природного розчиненого у нафті, газу сланцевих товщ, газу центрально-басейного типу на території Мереф`янської міської ради» та Рішення Мереф`янської міської ради від 15 серпня 2019 року «Про заборону на території підпорядкованій Мереф`янській міській раді (Мереф`янській міській територіальній громаді, Мереф`янській ОТГ) розвідувального буріння; пересування спеціалізованої техніки, що пов`язане з розвідкою та/або видобуванням газу природного вільного, конденсату, нафти, газу природного розчиненого у нафті, газу сланцевих товщ, газу центрально-басейного типу; будівництва будь-яких будівель, конструкцій та споруд, пов`язаних з розвідкою та/або видобуванням газу природного вільного, конденсату, нафти, газу природного розчиненого у нафті, газу сланцевих товщ, газу центрально-басейного типу».

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Мереф`янської міської ради (вул. Дніпровська, буд. 213,м. Мерефа, Харківський район, Харківська область,62472, ) на користь Приватного акціонерного товариства "УКРГАЗВИДОБУТОК" (вул. Пушкінська, буд. 7,м. Київ,01001, ) сплачений судовий збір в сумі 4022 (чотири тисячі двадцять дві) грн. 00 коп.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду у відповідності до ст. 295 цього Кодексу.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Текст рішення у повному обсязі виготовлено 09 квітня 2021 року.

Суддя Зінченко А.В.