Справа № 440/724/21
Суддя: С.С. Сич
Дата ухвалення: 2021-04-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2021 року м. ПолтаваСправа № 440/724/21

Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Сич С.С., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

01 лютого 2021 року ОСОБА_1 (надалі - позивач; ОСОБА_1 ) звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Міністерства внутрішніх справ України (надалі - відповідач, МВС України), у якій просить:

- визнати протиправною бездіяльність Міністерства внутрішніх справ України щодо не належного розгляду звернення ОСОБА_1 , як інваліда війни, від 25.11.2020, поданого через Урядовий контактний центр реєстраційний №ФИ-11631778;

- визнати протиправною бездіяльність Міністерства внутрішніх справ України щодо не вжиття відповідних заходів реагування по обставинам викладеним у зверненні ОСОБА_1 , як інваліда війни, від 25.11.2020, поданого через Урядовий контактний центр реєстраційний №ФИ-11631778;

- визнати протиправною бездіяльність Міністерства внутрішніх справ України щодо не перенаправлення за належністю відповідному органу чи посадовій особі, звернення ОСОБА_1 реєстраційний №ФИ-11631778 від 25.11.2020, до повноважень якої входить вирішення викладених питань у зверненні - згідно вимог пункту 3 статті 7 Закону України "Про звернення громадян";

- визнати протиправною бездіяльність Міністерства внутрішніх справ України щодо не надання відповіді за підписом Міністра внутрішніх справ України Авакова А.Б. або особи, яка виконувала її обов`язки;

- зобов`язати Міністерство внутрішніх справ України повторно розглянути звернення ОСОБА_1 , як інваліда війни, реєстраційний № НОМЕР_1 від 25.11.2020, вжити заходів реагування з урахуванням обставин встановлених судом.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 25.11.2020 ОСОБА_1 через Урядовий контактний центр направив звернення до Міністерства внутрішніх справ України, яке зареєстроване за №ФИ-11631778, проте, за твердженням позивача, викладені у цьому зверненні факти проігноровані та залишилися поза увагою відповідача. Позивач вказує, що відповідь на його звернення відповідачем не надано, чим порушено право ОСОБА_1 , гарантоване статтею 40 Конституції України та Законом України "Про звернення громадян".

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 08 лютого 2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі №440/724/21, вирішено розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), витребувано від відповідача Міністерства внутрішніх справ України докази та встановлено десятиденний строк з дня отримання копії ухвали про відкриття провадження у справі для надання витребуваних документів до суду.

05 березня 2021 року до суду по пошті надійшло клопотання Міністерства внутрішніх справ України вих. № 12/6-586 від 02.03.2021 про продовження процесуального строку для надання відзиву та доказів у справі №440/724/21.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 05 березня 2021 року продовжено процесуальний строк для надання відповідачем Міністерством внутрішніх справ України до суду витребуваних ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 08 лютого 2021 року доказів та для подання відзиву на позовну заяву до 15 березня 2021 року та суд вирішив перейти до розгляду адміністративної справи №440/724/21 за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін (в судовому засіданні) та призначив по даній справі судове засідання на 09:30 01 квітня 2021 року.

10 березня 2021 року до суду надійшов відзив відповідача на позовну заяву /а.с. 36-40/, у якому представник Міністерства внутрішніх справ України просить відмовити у задоволенні позову у повному обсязі, посилаючись на те, що звернення позивача було надіслано за належністю до Національної поліції України для подальшого розгляду в межах компетенції та інформування Директорату публічної безпеки, протидії злочинності та забезпечення правопорядку МВС для узагальнення та надання відповіді заявнику. Про результати розгляду звернення ОСОБА_1 повідомлено листом Директорату від 17.12.2020 №Ф-25458/38. Відповідач вважає, що Міністерство внутрішніх справ України діяло у межах та у спосіб, передбачені чинним законодавством України, та права позивача відповідачем не порушені.

Учасники справи в судове засідання 01 квітня 2021 року не з`явилися, про дату, час і місце судового засідання повідомлені належним чином, про причини неявки в судове засідання не повідомили.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося на підставі частини 4 статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України.

Пунктом 1 частини 3 статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Відповідно до частини 9 статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Зважаючи на вищевикладене, суд вирішив розглядати справу за відсутності учасників справи в письмовому провадженні.

Дослідивши письмові докази і письмові пояснення учасників справи, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступні обставини та спірні правовідносини.

25 листопада 2020 року через Державну установу "Урядовий контактний центр" ОСОБА_1 направив до Міністерства внутрішніх справ України звернення реєстраційний номер ФИ-11631778, у якому зазначено наступне: "...зі статті "Термин "секси-реформы" тут не к месту: посол Евросоюза напомнил о 15 млрд евро, потраченных ЕС на Украину", розміщеної за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1 У вказаній статті зазначено, що "Посол Европейского Союза в Украине Матти Маасикаса на форуме коалиции "Реанимационный пакет реформ" "Диалоги о реформах: на пути к Вильнюсу" в 17 ноября указал, что Евросоюз скоро опубликует отчет в котором даст оценку Украине по внедрению реформ. Когда будет проводиться оценка, ориентируентируемая не только на своих экспертов, но и на ту информацию, которую получают за счет взаимодействия с гражданским обществом. Неефективність проведених реформ підтверджується статтею "Украина лидер в Европе по уровню преступности" https://sud.ua/ru/news/abroad/174107-ukraina-lider-v-evrope-po-urovnyu-prestupnosti, згідно якої Україна офіційно очолила рейтинг країн з найвищим рівнем злочинності в Європі, передає Numbeo. Тому зазначене питання, щодо першого місця рівня злочинності, вимагаю довести Послу Європейського Союзу в Україні ОСОБА_2 офіційно. У зв`язку з вищевикладеним прошу Вас ініціювати проведення перевірок по кожному факту окремо з ініціюванням притягнення до відповідальності винних осіб та надання мені завірених належним чином копій матеріалів перевірок. Наголошую, що в своїх неодноразових зверненнях та офіційних позиціях я стверджував про неефективність проведеної реформи поліції, хоча влада постійно стверджувала, що реформа в поліції є найефективнішою, що не відповідає дійсності та підтверджено статтями в ЗМІ, публікаціями в Ютубі та рішенням судів, винесених на мою користь, близько понад 50 рішень, якими визнано бездіяльність та незаконність дій працівників поліції. Наголошую, що Держава Україна є небезпечною країною з найвищим рівнем злочинності у світі, що є прямим порушенням моїх прав, адже Україна не змозі забезпечити безпеку громадян, а тому прошу вирішити питання про надання мені матеріальної компенсації в розмірі 30 мільйонів по зазначеним фактам бездіяльності влади. Відповідь надати змістовну з урахуванням ст.ст. 2, 3, 5, 8,10,13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики ЄСПЛ" /а.с. 13/.

До вказаного звернення позивача було додано копію посвідчення серії НОМЕР_2 , виданого Управлінням соціального захисту населення Подільської районної у м. Полтаві ради, якими підтверджено, що ОСОБА_1 є особою з інвалідністю другої групи та ветераном війни-інвалідом війни /а.с. 46/. Отже, ОСОБА_1 є особою з інвалідністю внаслідок війни.

Позивач стверджує, що не отримав відповідь на вказане звернення, реєстраційний номер ФИ-11631778 від 25.11.2020, у зв`язку з чим ОСОБА_1 звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку правовідносинам, що склалися, суд дійшов наступних висновків.

Частиною 2 статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із статтею 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Питання практичної реалізації громадянами України наданого їм статтею 40 Конституції України права на звернення урегульовано Законом України "Про звернення громадян".

Частиною 1 статті 1 Закону України "Про звернення громадян" визначено, що громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

За змістом статті 3 Закону України "Про звернення громадян" під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги.

Заява (клопотання) - звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності. Клопотання - письмове звернення з проханням про визнання за особою відповідного статусу, прав чи свобод тощо. Скарга - звернення з вимогою про поновлення прав і захист законних інтересів громадян, порушених діями (бездіяльністю), рішеннями державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, об`єднань громадян, посадових осіб.

Відповідно до статті 5 Закону України "Про звернення громадян" звернення адресуються органам державної влади і органам місцевого самоврядування, підприємствам, установам, організаціям незалежно від форми власності, об`єднанням громадян або посадовим особам, до повноважень яких належить вирішення порушених у зверненнях питань. Звернення може бути подано окремою особою (індивідуальне) або групою осіб (колективне). Письмове звернення надсилається поштою або передається громадянином до відповідного органу, установи особисто чи через уповноважену ним особу, повноваження якої оформлені відповідно до законодавства. Письмове звернення також може бути надіслане з використанням мережі Інтернет, засобів електронного зв`язку (електронне звернення). У зверненні має бути зазначено прізвище, ім`я, по батькові, місце проживання громадянина, викладено суть порушеного питання, зауваження, пропозиції, заяви чи скарги, прохання чи вимоги. Письмове звернення повинно бути підписано заявником (заявниками) із зазначенням дати. В електронному зверненні також має бути зазначено електронну поштову адресу, на яку заявнику може бути надіслано відповідь, або відомості про інші засоби зв`язку з ним. Застосування електронного цифрового підпису при надсиланні електронного звернення не вимагається.

Як встановлено судом, 25 листопада 2020 року через Державну установу "Урядовий контактний центр" ОСОБА_1 направив до Міністерства внутрішніх справ України звернення, реєстраційний номер ФИ-11631778.

Вказане звернення ОСОБА_1 оформлене відповідно до статті 5 Закону України "Про звернення громадян".

Згідно з приписами статті 7 Закону України "Про звернення громадян" звернення, оформлені належним чином і подані у встановленому порядку, підлягають обов`язковому прийняттю та розгляду.

Якщо питання, порушені в одержаному органом державної влади, місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, об`єднаннями громадян або посадовими особами зверненні, не входять до їх повноважень, воно в термін не більше п`яти днів пересилається ними за належністю відповідному органу чи посадовій особі, про що повідомляється громадянину, який подав звернення. У разі якщо звернення не містить даних, необхідних для прийняття обгрунтованого рішення органом чи посадовою особою, воно в той же термін повертається громадянину з відповідними роз`ясненнями.

Забороняється направляти скарги громадян для розгляду тим органам або посадовим особам, дії чи рішення яких оскаржуються.

Таким чином, Законом України "Про звернення громадян" встановлено наступні варіанти правомірної поведінки, зокрема, органу державної влади, який одержав звернення громадянина, виходячи з певних обставин:

- прийняття та розгляд звернення у порядку, встановленому Законом України "Про звернення громадян";

- пересилання звернення в термін не більше п`яти днів за належністю відповідному органу чи посадовій особі та повідомлення про це громадянину, який подав звернення у разі, якщо питання, порушені в одержаному зверненні, не входять до повноважень органу державної влади, місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об`єднання громадян або посадової особи, до якого (якої) надійшло таке звернення (при цьому визначення належності органу чи посадової особи, до повноважень якої відноситься питання, порушені у зверненні, має здійснювати орган державної влади, місцевого самоврядування, підприємство, установа, організація незалежно від форм власності, об`єднанння громадян або посадова особа, до яких надійшло таке звернення громадянина);

- повернення звернення громадянину з відповідними роз`ясненнями в термін не більше п`яти днів у разі, якщо звернення не містить даних, необхідних для прийняття обґрунтованого рішення органом чи посадовою особою.

При цьому, частиною 2 статті 8 Закону України "Про звернення громадян" передбачено, що не розглядаються повторні звернення одним і тим же органом від одного і того ж громадянина з одного і того ж питання, якщо перше вирішено по суті, а також ті звернення, терміни розгляду яких передбачено статтею 17 цього Закону.

Відповідно до пункту 1 Положення про Міністерство внутрішніх справ України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28 жовтня 2015 р. № 878, Міністерство внутрішніх справ України (МВС) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України.

МВС є головним органом у системі центральних органів виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах:

забезпечення охорони прав і свобод людини, інтересів суспільства і держави, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку, а також надання поліцейських послуг;

захисту державного кордону та охорони суверенних прав України в її виключній (морській) економічній зоні;

цивільного захисту, захисту населення і територій від надзвичайних ситуацій та запобігання їх виникненню, ліквідації надзвичайних ситуацій, рятувальної справи, гасіння пожеж, пожежної та техногенної безпеки, діяльності аварійно-рятувальних служб, а також гідрометеорологічної діяльності;

міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів.

Пунктом 3 цього Положення встановлено, що основними завданнями МВС є забезпечення формування державної політики у сферах:

1) охорони прав і свобод людини, інтересів суспільства і держави, протидії злочинності, забезпечення публічної безпеки і порядку, а також надання поліцейських послуг;

2) захисту державного кордону та охорони суверенних прав України в її виключній (морській) економічній зоні;

3) цивільного захисту, захисту населення і територій від надзвичайних ситуацій та запобігання їх виникненню, ліквідації надзвичайних ситуацій, рятувальної справи, гасіння пожеж, пожежної та техногенної безпеки, діяльності аварійно-рятувальних служб, а також гідрометеорологічної діяльності;

4) міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів.

У свою чергу, статтею 1 Закону України "Про Національну поліцію" визначено, що Національна поліція України (поліція) - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку. Діяльність поліції спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ України згідно із законом.

Статтею 2 Закону України "Про Національну поліцію" встановлено, що завданнями поліції є надання поліцейських послуг у сферах: 1) забезпечення публічної безпеки і порядку; 2) охорони прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави; 3) протидії злочинності; 4) надання в межах, визначених законом, послуг з допомоги особам, які з особистих, економічних, соціальних причин або внаслідок надзвичайних ситуацій потребують такої допомоги.

Таким чином, до повноважень Міністерства внутрішніх справ України належить формування державної політики у сфері охорони прав і свобод людини, інтересів суспільства і держави, протидії злочинності, забезпечення публічної безпеки і порядку, а також у сфері надання поліцейських послуг. Натомість, до повноважень Національної поліції України належить безпосередньо надання поліцейських послуг у сферах забезпечення публічної безпеки і порядку, охорони прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави, протидії злочинності.

При цьому, Національна поліція України відноситься до органів та установ системи МВС.

Відповідно до приписів пункту 11 Положення про Міністерство внутрішніх справ України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28 жовтня 2015 р. № 878, Міністр спрямовує та координує діяльність визначених Кабінетом Міністрів України центральних органів виконавчої влади, зокрема, ініціює питання щодо проведення службового розслідування стосовно керівників центральних органів виконавчої влади, діяльність яких спрямовує і координує Міністр, їх заступників, інших державних службовців і працівників апаратів таких органів та їх територіальних органів, закладів, установ і підприємств, що належать до сфери їх управління; ініціює питання щодо притягнення до дисциплінарної відповідальності керівників структурних підрозділів апаратів центральних органів виконавчої влади, діяльність яких спрямовує і координує Міністр, їх територіальних органів та їх заступників, а також керівників закладів, установ і підприємств, що належать до сфери їх управління.

Згідно з підпунктом 54 пункту 4 Положення про Міністерство внутрішніх справ України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28 жовтня 2015 р. № 878, МВС відповідно до покладених на нього завдань здійснює розгляд звернень громадян з питань, пов`язаних з діяльністю МВС, закладів, установ і підприємств, що належать до сфери управління МВС, а також стосовно актів, які ним видаються.

Таким чином, питання, які ставить ОСОБА_1 у своєму зверненні, реєстраційний номер ФИ-11631778, яке 25 листопада 2020 року надіслано позивачем через Державну установу "Урядовий контактний центр" до Міністерства внутрішніх справ України, а саме повідомлення про неефективність проваджуваних реформ органів поліції, про недоліки в діяльності органів поліції, прохання ініціювати проведення перевірок та притягнення до відповідальності винних осіб, відносяться до повноважень саме Міністерства внутрішніх справ України, оскільки пов`язані з діяльністю МВС, установ, що належать до сфери управління МВС, та враховуючи те, що Міністр має право ініціювати питання щодо проведення службового розслідування стосовно керівників центральних органів виконавчої влади, діяльність яких спрямовує і координує Міністр, їх заступників, інших державних службовців і працівників апаратів таких органів та їх територіальних органів, закладів, установ і підприємств, що належать до сфери їх управління.

Зважаючи на вищевикладене, суд критично оцінює доводи представника відповідача про те, що питання, поставлені ОСОБА_1 у своєму зверненні, не відносяться до компетенції Міністерства внутрішніх справ України.

Статтею 15 Закону України "Про звернення громадян" передбачено, що органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов`язані об`єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).

Заяви (клопотання) Героїв Радянського Союзу, Героїв Соціалістичної Праці, осіб з інвалідністю внаслідок війни розглядаються першими керівниками державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій особисто.

Відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов`язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов`язки.

Рішення про відмову в задоволенні вимог, викладених у заяві (клопотанні), доводиться до відома громадянина в письмовій формі з посиланням на Закон і викладенням мотивів відмови, а також із роз`ясненням порядку оскарження прийнятого рішення.

Відповідно до приписів статті 19 Закону України "Про звернення громадян" органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об`єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов`язані: об`єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги; у разі прийняття рішення про обмеження доступу громадянина до відповідної інформації при розгляді заяви чи скарги скласти про це мотивовану постанову; на прохання громадянина запрошувати його на засідання відповідного органу, що розглядає його заяву чи скаргу; скасовувати або змінювати оскаржувані рішення у випадках, передбачених законодавством України, якщо вони не відповідають закону або іншим нормативним актам, невідкладно вживати заходів до припинення неправомірних дій, виявляти, усувати причини та умови, які сприяли порушенням; забезпечувати поновлення порушених прав, реальне виконання прийнятих у зв`язку з заявою чи скаргою рішень; письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення; вживати заходів щодо відшкодування у встановленому законом порядку матеріальних збитків, якщо їх було завдано громадянину в результаті ущемлення його прав чи законних інтересів, вирішувати питання про відповідальність осіб, з вини яких було допущено порушення, а також на прохання громадянина не пізніш як у місячний термін довести прийняте рішення до відома органу місцевого самоврядування, трудового колективу чи об`єднання громадян за місцем проживання громадянина; у разі визнання заяви чи скарги необгрунтованою роз`яснити порядок оскарження прийнятого за нею рішення; не допускати безпідставної передачі розгляду заяв чи скарг іншим органам; особисто організовувати та перевіряти стан розгляду заяв чи скарг громадян, вживати заходів до усунення причин, що їх породжують, систематично аналізувати та інформувати населення про хід цієї роботи.

Вказані обов`язки кореспондуються з правами громадянина при розгляді заяви чи скарги, які визначені статтею 18 Закону України "Про звернення громадян", у тому числі, з правом одержати письмову відповідь про результати розгляду заяви чи скарги.

Матеріалами справи підтверджено, що листом Департаменту забезпечення діяльності апарату Міністерства внутрішніх справ України від 29.11.2020 №Ф-23287/09 звернення ОСОБА_1 , реєстраційний номер НОМЕР_1 , від 25 листопада 2020 року, яке надійшло до Міністерства через Державну установу "Урядовий контактний центр", надіслано для подальшого розгляду в межах компетенції до Національної поліції України /а.с. 49/.

17.12.2020 Директоратом публічної безпеки, протидії злочинності та забезпечення правопорядку Міністерства внутрішніх справ України складено лист №Ф-25458/38 "Про розгляд звернень", за підписом директора Директорату, адресований ОСОБА_1 , у якому зазначено, що Директорат публічної безпеки, протидії злочинності та забезпечення правопорядку Міністерства внутрішніх справ України за дорученням керівництва МВС спільно з Національною поліцією України розглянув звернення від 24 та 25 листопада 2020 року №ФИ-11631778, ФИ-11633708, ФИ-11630610, ФИ-11633724, ФИ-11630616, ФИ-11631806 та ФИ-11630627, які надійшли з Державної установи "Урядовий контактний центр" щодо проведення перевірки за фактами неефективності реформ в Україні, зокрема, в поліції, високого рівня злочинності в державі, бездіяльності та незаконності дій працівників поліції, а також виплати матеріальної компенсації та з інших питань. У листі вказано, що за інформацією, наданою Національною поліцією, звернення ОСОБА_1 аналогічного змісту розглядалися Національною поліцією України та з порушених питань заявника проінформовано листом від 15.12.2020 №15516/01/25-2020. Зазначено, що оскарження рішення, прийнятого за результатами розгляду звернення здійснюється відповідно до вимог Закону України "Про звернення громадян" /а.с. 50/.

Таким чином, зі змісту листа Директорату публічної безпеки, протидії злочинності та забезпечення правопорядку Міністерства внутрішніх справ України від 17.12.2020 №Ф-25458/38 вбачається, що звернення ОСОБА_1 від 25 листопада 2020 року, реєстраційний номер ФИ-11631778, фактично не розглядалося Міністерством з посиланням на те, що звернення ОСОБА_1 аналогічного змісту розглядалися Національною поліцією України та з порушених питань заявника було проінформовано листом від 15.12.2020 №15516/01/25-2020.

За визначенням статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Однак, відповідач не надав суду жодних доказів на підтвердження того, що позивач раніше звертався до Міністерства з тих самих питань, що ставляться у зверненні ОСОБА_1 від 25 листопада 2020 року, реєстраційний номер ФИ-11631778, зокрема, відповідач не надав таких звернень, та не надав доказів того, що такі питання, які ставляться позивачем у зверненні, раніше були вирішені по суті Міністерством.

Відповідачем також не надано до суду й лист від 15.12.2020 №15516/01/25-2020, на який він посилається у відповіді, адресованій ОСОБА_1 , та доказів на підтвердження фактичного надіслання такого листа ОСОБА_1 .

Таким чином, відповідачем не доведено правомірності своєї бездіяльності щодо розгляду звернення ОСОБА_1 від 25 листопада 2020 року, реєстраційний номер ФИ-11631778.

Враховуючи вищевикладене, обираючи належний та ефективний спосіб захисту порушеного права позивача, з урахуванням частини 2 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає за необхідне визнати протиправною бездіяльність Міністерства внутрішніх справ України щодо розгляду звернення ОСОБА_1 від 25 листопада 2020 року з реєстраційним номером ФИ-11631778, поданого через Державну установу "Урядовий контактний центр", та зобов`язати Міністерство внутрішніх справ України розглянути звернення ОСОБА_1 від 25 листопада 2020 року з реєстраційним номером ФИ-11631778, подане через Державну установу "Урядовий контактний центр".

Позовні вимоги про визнання протиправною бездіяльності Міністерства внутрішніх справ України щодо не перенаправлення за належністю відповідному органу чи посадовій особі, звернення ОСОБА_1 реєстраційний №ФИ-11631778 від 25.11.2020, до повноважень якої входить вирішення викладених питань у зверненні, згідно вимог пункту 3 статті 7 Закону України "Про звернення громадян", - задоволенню не підлягають, оскільки, як встановлено судом, питання, які поставлені ОСОБА_1 у своєму зверненні, відносяться до повноважень відповідача Міністерства внутрішніх справ України.

Щодо решти позовних вимог ОСОБА_1 , то у їх задоволенні слід відмовити, оскільки, як встановлено судом, звернення ОСОБА_1 від 25 листопада 2020 року з реєстраційним номером ФИ-11631778, подане через Державну установу "Урядовий контактний центр", відповідачем фактично не було розглянуто, а тому вимоги про визнання протиправною бездіяльності Міністерства внутрішніх справ України щодо не вжиття відповідних заходів реагування по обставинам, викладеним у зверненні ОСОБА_1 , як інваліда війни, від 25.11.2020, поданого через Урядовий контактний центр реєстраційний №ФИ-11631778, визнання протиправною бездіяльності Міністерства внутрішніх справ України щодо не надання відповіді за підписом Міністра внутрішніх справ України Авакова А.Б. або особи, яка виконувала її обов`язки, та зобов`язання Міністерства внутрішніх справ України вжити заходів реагування з урахуванням обставин встановлених судом, - є передчасними та спрямовані на майбутнє.

Зі змісту статей 2, 5 Кодексу адміністративного судочинства України слідує, що захисту адміністративним судом підлягають порушені права, свободи чи інтереси у сфері публічно-правових відносин, тому обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або законних інтересів особи на момент її звернення до суду, суд не може під час прийняття рішення вирішувати питання щодо правовідносин, які можливо будуть мати місце у майбутньому.

Таким чином, оскільки судовому захисту підлягають порушені права чи інтереси особи, а не ті, що можливо/ймовірно будуть порушені у майбутньому, у задоволенні решти позовних вимог слід відмовити, як передчасних.

При прийнятті рішення у даній справі щодо оцінки аргументів сторін, суд враховує позицію Європейського суду з прав людини, сформовану, зокрема у справах Салов проти України (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), Проніна проти України (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та Серявін та інші проти України (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Отже, адміністративний ОСОБА_1 підлягає задоволенню частково.

Стосовно клопотання позивача про встановлення судового контролю виконання рішення суду шляхом зобов`язання Міністерства внутрішніх справ України подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 1 статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Таким чином, за приписами вказаної норми покладення таких зобов`язань на суб`єкта владних повноважень є правом, а не обов`язком суду.

Суд не вбачає підстав для застосування зазначеної форми контролю за виконанням судового рішення, оскільки не вважає, що відповідачем після набрання рішенням суду законної сили не будуть добровільно вживатися заходи з метою виконання даного судового рішення.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 7, 9, 77, 139, 229, 241-245, 262, 382 Кодексу адміністративного судочинства України, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 ) до Міністерства внутрішніх справ України (ідентифікаційний код 00032684, вул. Академіка Богомольця, 10, м. Київ, 01024) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Міністерства внутрішніх справ України щодо розгляду звернення ОСОБА_1 від 25 листопада 2020 року з реєстраційним номером ФИ-11631778, поданого через Державну установу "Урядовий контактний центр".

Зобов`язати Міністерство внутрішніх справ України розглянути звернення ОСОБА_1 від 25 листопада 2020 року з реєстраційним номером ФИ-11631778, подане через Державну установу "Урядовий контактний центр".

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Другого апеляційного адміністративного суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону України від 03.10.2017 № 2147-VIII.

Суддя С.С. Сич