Справа № 120/901/21-а
Суддя: Альчук Максим Петрович
Дата ухвалення: 2021-04-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

05 квітня 2021 р. Справа № 120/901/21-а

Суддя Вінницького окружного адміністративного суду Альчук М.П., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування рішення та зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування рішення та зобов`язання вчинити дії.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначив, що звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2, згідно ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення". Однак рішенням йому було відмовлено у призначенні пенсії.

Рішення мотивовано тим, що у позивача відсутній необхідний загальний та спеціальний трудовий стаж роботи зі шкідливими та важкими умовами праці за Списком № 2.

Вважаючи таке рішення протиправним, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Відповідачем надано відзив на позовну заяву, у якому просить відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог.

Як підставу для відзиву відповідач зазначає, що відповідно до ч. 1 та 2 ст. 114 Закону від 09.07.2003 № 1058 право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які повний робочий день працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком № 1 та інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті.

Згідно п. 2.2 ст. 114 Закону від 09.07.2003 № 1058 пенсія за віком на пільгових умовах призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2.

Відповідач зіслався на те, що при призначенні цього виду пенсії обов`язковою умовою є підтвердження спеціального стажу уточнюючими довідками, відповідного зразка, підприємств або організацій про пільговий характер роботи.

Однак, на думку відповідача для зарахування до пільгового стажу періодів роботи на посадах електрозварника ручного зварювання законні підстави відсутні, з огляду на неналежне оформлення уточнюючих довідок, відсутність відомостей про проведення й результати проведення атестації робочих місць, невідповідність професії, за якою працював позивач чинним на період роботи Спискам та наявність виправлень в наказах про прийом на роботу.

З огляду на викладене відповідач вважає, що рішення від 15.01.2021 року № 95 прийняте правомірно, а тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, суд встановив, що позивач 08.01.2021 року звернувся до головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах згідно Списку № 2. До заяви були надані документи, які підтверджують наявність трудового стажу для призначення пенсії.

За результатами розгляду звернення управлінням прийнято рішення від 15.01.2021 року № 95 про відмову у призначенні пенсії за віком.

Рішення мотивовано наступним:

відповідно до ч. 1 та 2 ст. 114 Закону від 09.07.2003 № 1058 право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які повний робочий день працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком № 1 та інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті.

Згідно п. 2.2 ст. 114 Закону від 09.07.2003 № 1058 пенсія за віком на пільгових умовах призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2.

Заявник з 10.01.1986 року прийнятий на роботу у БМУ-3 тресту "Вінницяпромбуд" робочим; з 07.07.1986 року - присвоєно 4 розряд електрозварника ручного зварювання, проте запис про переведення заявника на іншу роботу - відсутній; з 31.07.1986 року - його звільнено з роботи. Отже, з підстав не відповідності відомостей про трудову діяльність згідно записів у трудовій книжці та наданій уточнюючій довідці про пільговий характер роботи (відсутність запису про переведення) - управлінням не було взято до уваги надану довідку.

Період роботи з 17.06.1987 року по 21.08.1992 року та з 22.08.1992 року по 14.07.1993 року, також не було зараховано, з огляду на відсутність уточнюючих довідок про пільговий характер роботи.

Період з 01.09.2006 року по 29.02.2008 року теж не зараховано, з огляду на невідповідність назви професії при переведенні заявника.

Період з 15.11.2019 року по 13.12.2019 року також не враховано, з огляду на недостатні підстави видачі уточнюючої довідки.

Відповідач дійшов висновку, що пільговий стаж роботи зі шкідливими умовами праці за Списком № 2 у позивача взагалі відсутній.

Крім того, до загального стажу роботи не було зараховано період з 17.06.1987 року по 14.07.1993 року, з огляду на наявне виправлення в наказі про прийом на роботу.

У підсумку відповідач дійшов висновку, що ОСОБА_1 належить відмовити у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ч. 2 п. 2 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", з огляду на відсутність необхідного пільгового та необхідного страхового стажу.

Не погоджуючись із рішенням відповідача від 15.01.2021 року № 95, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Визначаючись стосовно позовних вимог, суд виходив з наступного.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За приписами ст. 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

У спірних правовідносинах із 01.01.2004 таким законом є Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-ІV, який був прийнятий на зміну положенням Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 № 1788-XII.

Статтею 8 Закону від 09.07.2003 № 1058-IV передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Відповідно до ст. 24 Закону від 09.07.2003 № 1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Законом України від 03.10.2017 № 2148-VII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" внесено зміни до Закону від 09.07.2003 № 1058-IV та доповнено його розділом XIV-1 "Пенсійне забезпечення окремих категорій громадян".

Відповідно до ч. 1 ст. 114 Закону від 09.07.2003 № 1058-IV право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону від 09.07.2003 № 1058-IV на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Також Законом України від 03.10.2017 року № 2148-VII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" внесено зміни у п. 2 розділу XV "Прикінцеві положення" та викладено їх в такій редакції:

Пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, які відповідно до цього Закону мають право на пенсію на пільгових умовах, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону.

З аналізу наведених норм встановлено, що у зв`язку із зверненням позивача щодо призначення пенсії за віком на пільгових умовах Пенсійний фонд зобов`язаний перевірити:

- чи відноситься та чи підтверджується пільговий стаж позивача на посаді, яка визначена Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, який затверджений Кабінетом Міністрів України;

- чи підтверджується зайнятість позивача повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до статті 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно з пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 637 від 12.08.1993, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Пунктом 3 вищевказаного Порядку передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Згідно із пунктом 20 зазначеного Порядку у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Оскільки виключно законами визначаються умови, норми та порядок пенсійного забезпечення, з огляду пріоритетності законів над підзаконним актами, нормативно-правовий акт, яким є Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, не може перешкоджати або встановлювати додаткові умови для визначення права на пенсію.

Крім того, вказаним Порядком передбачено право осіб надавати відповідні уточнюючі довідки, а не обов`язок, невиконання якого могло б потягнути відмову у призначенні пенсії.

На підтвердження трудового стажу позивачем надана трудова книжка серії НОМЕР_1 , у якій міститься запис про те, що позивач з 07.07.1986 по 31.07.1986 працював електрозварником ручного зварювання в БМУ-3 "Вінницяпромбуд"; з 06.08.1986 по 27.05.1987 працював в арматурному цеху електрозварювальником ручної сварки 4 розряду; з 17.06.1987 по 14.07.1993 працював в ПМК Вінницького облагробуду на посаді електрозварника ручного зварювання 4 розряду; з 16.07.1993 по 25.04.1994 та з 25.04.1994 по 09.10.1995 працював в ПП "Фатум" на посаді електрозварювальника 4 розряду; з 11.10.1995 по 16.07.1996 працював на ООО"Воланд ЛТГ" посаді електрозварювальника 4 розряду; з 15.05.2000 по 26.10.2000 працював на "Трансстрой" газозварювальником; з 26.11.2000 по 26.10.2001 працював в "Промстрой" на посаді газозварювальника; з 01.11.2001 по 08.08.2002 працював в МП "Ветка" на посаді газозварювальника; з 12.05.2003 по 22.06.2005 працював в АТ "Укрбудресурси" на посаді електрозварювальника; з 05.07.2005 по 31.05.2005 працював на ВАТ ВСП "Ремтехсільмаш" на посаді електрогазозварювальника 4 розряду; з 01.09.2006 по 29.02.2008 працював на 45 експерементальному механічному заводі на посаді електрозварника 4 розряду; з 01.04.2008 по 31.05.2008 року працював газозварювальником за трудовим договором; з 25.06.2008 по 23.06.2011 працював у ПП ОСОБА_2 за трудовим договором на посаді електрозварювальника 4 розряду; з 18.05.2018 по 06.02.2019 працював на ТОВ "РЕМ-Контакт-Сервіс" на посаді електрозварювальника 4 розряду; з 30.05.2019 по 04.09.2019 працював у ТОВ "Файн Стан" на посаді зварника; з 15.11.2019 по 13.12.2019 працював у АТ "Інтертайп Дніпропетровський Втормет" на посаді газорізальника.

Судом встановлено, що відповідач не визнає факт перебування позивача з 07.07.1986 по 13.12.2019 на посадах "газозварник", "газорізник", "газоелектрозварник", "електрозварник ручного зварювання", оскільки зазначає про те, що не надано уточнюючих довідок, що підтверджують пільговий характер роботи та відомостей про проведення атестації робочих місць. А ті довідки, які було надано позивачем управління не може прийняти, оскільки недостатні підстави видачі таких довідок.

Однак наявна в матеріалах справи копія трудової книжки позивача з внесеними до неї записами про роботу, на посадах "газозварник", "газорізник", "газоелектрозварник", "електрозварник ручного зварювання" є належним та допустимим доказом, що підтверджує спеціальний трудовий стаж позивача, який в сукупності з іншими вимогами, передбаченими у статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" дає йому право на пільгове пенсійне забезпечення по списку № 2, за умови дотримання усіх вимог вказаної статті, а саме, якщо його вік відповідає нормам статті та достатній загальний та спеціальний стаж для призначення пільгової пенсії.

Крім того позивачем до матеріалів справи додано довідку № 420/02 видану ТОВ "БМУ-3" про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, у якій зазначено, що позивач виконував електрозварювальні роботи з шкідливими та важкими умовами праці. Надано довідку від 23.12.2020 року видану 45 експерементальним механічним заводом про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, де йдеться про те, що позивач виконував роботи з електрогазозварювання, окремо зазначено, що атестація в перше була проведена 08.11.2005 року, окремо додано наказ № 263 від 08.11.2005 року про проведену атестацію робочих місць. Також надано довідку видану АТ "Інтертайп Дніпропетровський Втормет" у якій йдеться, що позивач працював газорізальником виробництва заготівельного цеху, повний робочий день, атестація робочих місць була проведена 24.07.2015 року. Додатково надано наказ від 24.07.2015 року про проведення атестацію робочих місць на підприємстві "Інтертайп Дніпропетровський Втормет". Довідка видана БМУ-3 від 09.12.2020 року № 419/02 свідчить про те, що позивач дійсно працював на даному підприємстві у період з 10.01.1986 по 31.07.1986. Довідки видані ГУ статистики у Вінницькій області свідчать, що МП "Фатум" та ПП ВКФ "Трансстрой" значаться у Єдиному реєстрі підприємств та організацій України.

Таким чином, записи у трудовій книжці, довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, висновки про результати експертизи якості атестації робочих місць за умови праці, необхідні для призначення пільгової пенсії, які містяться у матеріалах справи, підтверджують характер роботи позивача, зокрема у періоди 07.07.1986 по 31.07.1986, з 06.08.1986 по 27.05.1987, з 17.06.1987 по 14.07.1993, з 16.07.1993 по 25.04.1994, з 25.04.1994 по 09.10.1995, з 11.10.1995 по 16.07.1996, з 15.05.2000 по 26.10.2000, з 26.11.2000 по 26.10.2001, з 01.11.2001 по 08.08.2002, з 12.05.2003 по 22.06.2005, з 05.07.2005 по 31.05.2006, з 01.09.2006 по 29.02.2008, з 01.04.2008 по 31.05.2008, з 25.06.2008 по 23.06.2011, з 18.05.2018 по 06.02.2019, з 30.05.2019 по 04.09.2019, з 15.11.2019 по 13.12.2019 на посадах "газозварник", "газорізник", "газоелектрозварник", "електрозварник ручного зварювання".

А тому висновки відповідача, зазначені в рішенні про відмову у призначенні пенсії не відповідають вимогам законодавства та фактичним обставинам справи.

Окремо суд наголошує, щодо віднесення посад позивача "газозварник", "газорізник", "газоелектрозварник", "електрозварник ручного зварювання" до Списку № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, який затверджений Кабінетом Міністрів України.

Як встановлено з копії трудової книжки позивача серії НОМЕР_1 та не заперечується відповідачем, ОСОБА_1 працював на посадах "газозварник", "газорізник", "газоелектрозварник", "електрозварник ручного зварювання".

Згідно з п. 3 Порядку застосування Списків № 1 та № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого Наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 № 383 (далі - Порядок № 383) при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи.

Суд зазначає, що на період роботи позивача з 07.07.1986 по 16.07.1993 діяв Список № 2 виробництв, робіт, професій, посад та показників із шкідливими та тяжкими умовами праці, зайнятість в яких надає право на пенсію на пільгових умовах, затверджені Постановою Ради Міністрів СРСР № 1173 від 22.08.1956, Постанова Кабінету Міністрів СРСР від 26.01.1991 № 10, у період роботи з 25.04.1994 по 25.06.2008 чинним був Список № 2 затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 № 162 та Постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 № 36, у період з 23.06.2011 по 13.12.2019 діє Постанова Кабінету Міністрів України від 24.06.2016 № 461.

Відповідно до розділу XXXII, затвердженого Постановою Ради Міністрів СРСР Міністрів СРСР від 22.08.56 № 1173 Списку № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на будівництві будинків і споруд: промислових, енергетичних, гідротехнічних, дорожньо-мостових, транспорту і зв`язку, житлових і культурно-побутових, а також надземних будівель і споруд, шахт, рудників і комунікацій, зайнятість на яких повний робочий день, дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, відносяться газозварники і їх підручні, електрозварники і їх підручні.

Списком № 2 виробництв, професій, посад і показників із шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим постановою Кабінету Міністрів СРСР від 26.01.1991 № 10, розділом XXXIII "Загальні професії" (код 620, 906) передбачено посади газозварника, електрозварника ручного зварювання.

Згідно зі Списком № 2 виробництв, професій, посад і показників із шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 № 162, розділом XXXIII "Загальні професії" (код 906) передбачено посаду газозварника, електрозварника ручного зварювання.

Відповідно до Списку № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 № 36, розділом XXXIII "Загальні професії" (позиція 33) передбачено посаду газозварника, електрозварника ручного зварювання.

Відповідно до розділу XXXIIІ "Загальні професії", затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 24.06.2016 № 461 Списку № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, відносяться газозварники, електрозварники ручного зварювання.

Також, згідно до національного класифікатора України ДК 003:2010 "Класифікатор професій", затвердженому наказом Держспоживстандарту України від 28.07.2010 № 327 (зі змінами), містяться окремо професійні назви робіт: "електрозварник ручного зварювання", "газорізальник" та "газозварник" з кодом 7212. Та списком № 2, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 16 січня 2003 року № 36, були передбачені професії газозварників та електрозварників ручного зварювання.

Із аналізу процитованого визначено, що посада газозварника, електрозварника ручного зварювання, зварювальника та газоелектрозварювальника включена до Списку № 2.

Однією із умов зарахування до пільгового стажу певного періоду роботи на відповідній посаді або за професією є включення цієї посади або професії до Списків, що діяли в період такої роботи. Вимога щодо обов`язкового підтвердження документами умов праці до 21 серпня 1992 року та проведення атестації після цієї дати є похідними від основної умови про внесення цієї професії до діючих Списків.

Професія та посади "газозварник", "газорізник", "газоелектрозварник", "електрозварник ручного зварювання" на яких перебував позивач, були чітко передбачені списком № 2, затвердженим Постановами у різні періоди його роботи.

З огляду на встановлені обставини та із врахуванням посад, які займав позивач, на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, в разі необхідного стажу, дає право останньому на пенсію за віком на пільгових умовах.

Разом з тим, доказів у підтвердження того, що дані трудової книжки позивача (в частині вищевказаних періодів роботи) містять неправдиві або недостовірні відомості чи були предметом судового розгляду до суду не надано, при цьому слід врахувати, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Окремо слід наголосити, що відповідно до п. 4.2 порядку 22-1 при прийманні документів орган, що призначає пенсію: перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж; перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів; перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності).

Окремо передбачено, що орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Зазначенні норми кореспондуються з нормами ст 101 ЗУ "Про пенсійне забезпечення" та ч. 3 ст. 44 ЗУ "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Підсумовуючи, можна дійти висновку, що пенсійний орган в силу діючого законодавства наділений повноваженнями вимагати відповідні документи від підприємств, організацій та окремих осіб, які були видані ними для оформлення пенсії.

Тобто, з досліджених матеріалів справи та прийнятого оскаржуваного рішення пенсійного органу, останнім не було вчинено заходів визначених чинним законодавством, для з`ясування усіх обставин наявності у позивача пільгового стажу.

Стосовно періоду з 17.06.1987 по 14.07.1993 року, який не було зараховано до загального стажу роботи з огляду на наявне виправлення в наказі про прийом на роботу, суд зазначає про таке.

Відповідно до пункту 2.4. Інструкції про порядок ведення трудових книжок № 58 від 29 липня 1993 року, затвердженої Міністерством праці України, Міністерством юстиції України і Міністерством соціального захисту населення України (далі по тексту - Інструкція № 58) усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження); записи виконуються арабськими цифрами; записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

У пункті 2.6 пункту 2 Інструкції № 58 зазначено, що у разі виявлення неправильного або неточного запису відомостей про роботу, переведення, а також про нагородження та заохочення тощо, виправлення виконується власником або уповноваженим ним органом, де було зроблено відповідний запис. Власник або уповноважений ним орган за новим місцем роботи зобов`язаний надати працівнику в цьому необхідну допомогу.

Відповідно до статті 56 Закону України "Про пенсійне забезпечення" до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Судом встановлено, що у трудовій книжці серії НОМЕР_2 , запис під № 12 містить виправлення в наказі про прийняття на роботу.

Попри вищевикладене, суд зазначає, що трудова книжка позивача містить інформацію про трудовий стаж з відповідними записами про роботу позивача за вказані періоди, а також містить посилання на відповідні накази на підставі яких зроблено записи про прийняття позивача на роботу та звільнення з роботи.

Таким чином, суд приходить до висновку про безпідставність відмови у зарахуванні стажу роботи з 17.06.1987 по 14.07.1993 року в МПКМ "Облагробуд".

Більше того, відповідно пункту 4 Постанови Кабінету міністрів України "Про трудові книжки працівників" від 27 квітня 1993 року № 301 (далі по тексту - Постанова № 301) відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, представництва іноземного суб`єкта господарювання.

За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.

Таким чином, працівник не відповідає за правильність записів у трудовій книжці та не повинен контролювати роботодавця щодо її заповнення. На особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у трудовій книжці.

З аналізу вказаних нормативно-правових актів випливає, що законодавцем покладено обов`язок ведення трудових книжок на адміністрацію підприємств, тому її не належне ведення не може позбавити позивача права на включення спірного періоду роботи до його страхового стажу і на отримання пенсії з врахуванням такого періоду.

Правова позиція щодо недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, викладена в постанові Верховного Суду від 06.02.2018 року у справі № 677/277/17.

Також щодо посилання відповідача у рішенні про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах на відсутність відомостей про черговість атестації робочих місць, суд зазначає наступне.

З даного приводу 09.02.2020 Великою Палатою Верховного Суду прийнято постанову у справі № 520/15025/16-а, в які зазначено, що з метою дотримання завдань адміністративного судочинства та забезпечення конституційних гарантій осіб на пенсійне забезпечення Велика Палата Верховного Суду вважає за необхідне відступити від висновків Верховного Суду України, викладених у постановах від 10.09.2013 у справі № 21-183а13, від 25.11.2014 у справі № 21-519а14, від 10 й 17 березня 2015 року у справах № 21-51а15, та № 21-585а14, від 14.04.2015 у справі № 21-383а14, від 02.12.2015 у справі № 21-1329а15, від 10.02.2016 у справі № 21-5432а15 та від 12.04.2016 у справі № 21-6501а15, щодо відсутності підстав для призначення пенсії на пільгових умовах з огляду на відсутність результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці.

Приймаючи зазначену вище постанову у справі № 520/15025/16-а, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що роботодавець, який використовує найману оплачувану працю, зобов`язаний створювати безпечні та здорові умови праці, а за неможливості цього - поінформувати працівника під розписку про такі умови праці, а саме про наявність на робочому місці, де він буде працювати, небезпечних і шкідливих виробничих факторів, які ще не усунуто, та можливі наслідки їх впливу на здоров`я. Окрім того, роботодавець зобов`язаний поінформувати працівника про пільги і компенсації за роботу в таких умовах відповідно до чинного законодавства і колективного договору, в тому числі право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років.

Атестація робочого місця є важливим запобіжником порушень у забезпеченні належних умов праці на підприємствах, в організаціях та установах.

Отже, особи, які зайняті на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2, але з вини власника на таких підприємствах не було проведено атестацію робочого місця, мають право на зарахування стажу роботи на таких посадах до спеціального стажу, необхідного для призначення пенсії за віком на пільгових умовах Списком № 2, відповідно до пункту "б" статті 13 Закону № 1788-XII.

При цьому на працівника, зайнятого на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, не можна покладати відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць за умовами праці. Непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємств або уповноваженим ним органом не може позбавляти громадян їх конституційного права на соціальний захист, у тому числі щодо надання пенсій за віком на пільгових умовах. Контроль за додержанням підприємствами правил проведення атестації робочих місць за умовами праці покладається на відповідні повноважні державні контролюючі органи, зокрема Держпраці.

Отже, із урахуванням висновку Великої Палати Верховного Суду у справі № 520/15025/16-а суд зазначає, що непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць покладається на власника підприємства, а не працівника. При цьому контролюючу функцію у відносинах щодо проведення атестації робочих місць на підприємстві виконує держава в особі відповідних контролюючих органів, а не працівник.

Згідно з ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі та застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Враховуючи зазначені вище правові висновки Великої Палати Верховного Суду, суд вважає, що не проведення чи несвоєчасне проведення атестації робочого місця ОСОБА_1 не може бути підставою для не врахування періоду роботи та як наслідок відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2.

Враховуючи встановлені обставини та надану їм правову оцінку, суд доходить висновку про протиправність оскаржуваного рішення відповідача від 15.01.2021 № 95, про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2, згідно п. 2 ч. 2 ст. 114 Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV. Як наслідок це рішення підлягає скасуванню.

Відповідно до ч. 4 ст. 245 КАС України, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

У межах заявлених підстав позову, при розгляді цієї справи, судом надавалась оцінка лише питанню неврахування періодів стажу позивача при вирішенні питання про призначення пенсії за віком на пільгових умовах. Вказане виключало можливість перевірки всіх умови, визначених законом для прийняття позитивного рішення в користь позивача. Тому, з метою захисту порушених прав та інтересів ОСОБА_1 відповідача слід зобов`язати повторно розглянути його заяву від 08.01.2021 із урахуванням висновків суду викладених у мотивувальній частині судового рішення, про наявність підстав для врахування періодів стажу, які досліджувалися при розгляді цієї справи.

Згідно із ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Перевіривши обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення адміністративного позову частково.

Понесені позивачем судові витрати зі сплати судового збору підлягають відшкодуванню пропорційно відповідно до ст. 139 КАС України.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідент.номер НОМЕР_3 ) до головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (вул. Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, ) про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення головного управління Пенсійного фонду України від 15.01.2021 року № 95, про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2, згідно п. 2 ч. 2 ст. 114 Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року № 1058-IV.

Зобов`язати головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 08.01.2021 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, згідно п. 2 ч. 2 ст. 114 Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року № 1058-IV із урахуванням висновків суду викладених у цьому рішенні суду.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідент.номер НОМЕР_3 ) судові витрати за сплату судового збору в розмірі 454 грн за рахунок бюджетних асигнувань головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (вул. Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, ).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Альчук Максим Петрович