Справа № 488/57/21
Суддя: Селіщева Л. І.
Дата ухвалення: 2021-03-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КОРАБЕЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД М.МИКОЛАЄВА
Справа № 488/57/21
Провадження № 2-а/488/17/21
УХВАЛА

Іменем України

22.03.2021 року м. Миколаїв

Корабельний районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючої по справі судді - Селіщевої Л.І.,

при секретарі Глубоченко О.О.,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Управління державної архітектурно будівельної інспекції у Миколаївській області про визнання протиправною та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із даним адміністративним позовом, в якому просить скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення від 06.06.2016 року № 123, якою його визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.І ст. 188 - 42 КУпАП.

Ухвалою суду від 27.01.2021 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Суд, дослідивши матеріали адміністративної справи прийшов до наступного.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 122 КАС України передбачено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Предметом цього позову є правомірність винесеної головним інспектором будівельного нагляду відділу нагляду за діяльністю уповноважених органів з питань архітектури та містобудування Управління ДАБІ в Миколаївській області Марштупою М.М. постанови № 123 від 06.06.16 року про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за порушення абзацу 3 п. 14 Порядку здійснення державного архітектурно - будівельного контролю, затвердженого постановою КМУ від 23.05.2011 року № 553, ч. 1 ст. 188'42 КупАП.

В тексті позовної заяви позивач зауважив, що про оскаржувану постанову йому стало відомо на початку 2020 року, коли з його заробітної плати бухгалтерія почала утримувати зароблені кошти: спочатку частково, а після, взагалі карта перестала видавати гроші. Через деякий час, за місцем свого проживання, в дверях будинку був залишений лист, з якого він отримав Постанову про звернення стягнення на заробітну плату від 06.02.2019 року, винесену старшим державним виконавцем Корабельного відділу ДВС м. Миколаєва ГТУЮ в Миколаївській області. Постанову про відкриття виконавчого провадження від 19.06.2016 року та копію оскаржуваної постанови, він зміг отримати тільки поштою, все через оголошений карантин, лише 30.10.2020 року.

До суду позивач звернувся з даним позовом 13.01.2021 року.

За таких підстав, позивач просить суд про поновлення строку для звернення до суду із відповідним позовом пропущений з не залежних від нього обставин, в порядку ст. 121 КАС України.

Відповідно до Конституції України система та гарантії місцевого самоврядування в Україні, засади організації та діяльності, правового статусу і відповідальності органів та посадових осіб місцевого самоврядування визначені Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні» № 280/97-ВР від 21.05.1997 року ( далі - Закон № 280/97-ВР).

Відповідно до ст. 4 Закону № 280/97-ВР, місцеве самоврядування в Україні здійснюється на принципах, зокрема, законності та гласності.

Із матеріалів справи вбачається, зокрема з Припису № 208 від 28.07.2015 року про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил, який підписаний власноручно позивачем, що йому було відомо про порушення ним ст.34,39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», п. 1.6 ДБН: А.3.1-5:2009 «Організація будівельного виробництва», п. 12 Постанови Кабінету Міністрів України від 13 квітня 2011 року № 461«Питання прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об єктів».

У контексті приписів ст. 122 КАС України, день, коли особа дізналася про порушення свого права, це встановлений доказами день, коли позивач дізнався про рішення, дію чи бездіяльність, внаслідок якої відбулося порушення їх прав, свобод чи інтересів.

Якщо цей день встановити точно неможливо, строк обчислюється з дня, коли особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав (свобод чи інтересів).

Окрім цього, Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції), наголошує, що позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Застосування строків позовної давності має кілька важливих цілей, а саме: забезпечувати юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу (пункт 51 рішення від 22.10.1996 за заявами № 22083/93, 22095/93 у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства»; пункт 570 рішення від 20.09.2011 за заявою у справі «ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії»).

Порівняльний аналіз термінів «дізнався» та «повинен був дізнатися», що містяться в ч. 2 ст. 122 КАС України, дає підстави для висновку про презумпцію можливості та обов`язку особи знати про стан своїх прав, а тому доведення факту, через який позивач не знав про порушення свого права в сфері публічно-правових відносин і саме з цієї причини не звернувся за його захистом до суду, недостатньо.

Позивач повинен також довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права в сфері публічно-правових відносин, що також випливає із загального правила, встановленого ст. 77 КАС України, про обов`язковість доведення стороною спору тих обставин, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Доказами того, що особа знала про порушення своїх прав, є, зокрема, умови, за яких особа мала реальну можливість дізнатися про порушення своїх прав.

Таким чином, на думку суду, позивач мав достатньо часу, а саме з- 28.07.2015 року, щоб дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, перешкод в цьому у позивача не було, і з даного приводу належних і допустимих доказів зворотного позивачем не надано.

Позивачем жодним чином не підтверджено того факту, що про оскаржуване рішення (постанову) йому стало відомо саме на початку 2020 року, а не будь-якого іншого дня.

З врахуванням викладеного шестимісячний строк звернення до суду із цим позовом завершився та такий позивачем пропущено.

Згідно з ч.ч. 3, 4 ст. 123 КАС України якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 240 КАС України суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

Разом з тим, на переконання суду, позивач жодним чином не довів та не аргументував поважності пропуску строку звернення до суду. Незнання законодавства не може бути підставою для визнання поважними причин пропуску строку звернення до суду поважними.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що позовна заява подана після закінчення строків, установлених законом, клопотання про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду є безпідставним та необґрунтованим, при цьому, матеріали адміністративної справи не містять будь-яких доказів, які підтверджують поважність причини пропуску строків звернення до суду, у зв`язку з чим подана позовна заява підлягає залишенню без розгляду.

Відповідно до ч. 4 ст. 240 КАС України особа, позов якої залишено без розгляду, після усунення підстав, з яких позов було залишено без розгляду, має право звернутися до адміністративного суду в загальному порядку.

З урахуванням викладеного та керуючись ст.ст. 121-123, 183, п. 5 ст. 240, ст. 248, 256, 294 КАС України, суд -

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління державної архітектурно будівельної інспекції у Миколаївській області про визнання протиправною та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності - залишити без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до П`ятого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі в 15-денний строк із дня проголошення ухвали апеляційної скарги.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Л.І. Селіщева