Справа № 640/18126/18
Суддя: Качур І.А.
Дата ухвалення: 2021-04-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 квітня 2021 року м. Київ № 640/18126/18

Окружний адміністративний суд міста Києва в складі головуючого судді Качура І.А., розглянувши за правилами спрощеного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Пекканістка»

до Головного управління ДФС в м. Києві

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю «Пекканістка» з адміністративним позовом до Головного управління ДФС в м. Києві, в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення за формою «Н» № від 03.08.2018 року в частині стягнення з позивача штрафу на загальну суму 9 3 91, 83 грн. за порушення граничних строків реєстрації податкових накладних:

- № 115 від 26.05.2017 року;

- № 179 від 31.05.2017 року;

- № 199 від 31.03.2018 року;

- № 193 від 31.03.2018 року;

- № 207 від 31.03.2018 року;

- № 4 від 31.03.2018 року;

- № 197 від 31.03.2018 року;

- № 234 від 14.03.2018 року;

- № 231 від 16.03.2018 року.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідачем включено до переліку встановлених порушень податкові накладні, що не входили до періоду, який охоплювала перевірка, а саме 2015-2016 років, так як дата складання та реєстрації накладних відноситься до 2017-2018 років. Крім того, відповідачем не враховано доводи позивача під час розгляду заперечень останнього. Разом з тим, на думку позивача, внесення уточнень/доповнень до акту про результати камеральної перевірки є протиправним, а відтак, Лист від 31.07.2017 року направлено відповідачем протиправно. Позивачем також зазначено, що ним подано податкові накладні на реєстрацію вчасно, проте відповідачем всупереч вимогам законодавства не направлено жодних повідомлень (квитанцій) про прийняття або неприйняття податкових накладних ДФС України, що надало підстави позивачу вважати, що податкові накладні належним чином зареєстровані.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 05.11.2018 року відкрито провадження у справі № 640/18126/18 в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Представником Головного управління Державної фіскальної служби України в м. Києві подало до суду відзив, у якому відповідач просить суд відмовити в повному обсязі в задоволенні позовних вимог. Відповідач зазначає про правомірність податкового повідомлення-рішення № від 03.08.2018 року, оскільки позивачем порушено граничні строки реєстрації податкових накладних та розрахунків коригування до податкових накладних в ЄРПН, передбачених п.201.10 Податкового кодексу України.

Відповідач також звертає увагу суду, що Листом від 31.07.2017 року в доповнення до акту перевірки від 13.07.2018 року повідомлено позивача про допущення технічної помилки, а саме: період виписки податкових накладних зазначено 2015-2016 роки замість вірного 2015-2018 роки.

Крім того, відповідач зазначає, що податкова накладна може вважатися зареєстрованою в момент отримання квитанції про реєстрацію електронного документа відповідно до приписів Наказу Міністерства фінансів України № 557.

Від позивача до суду надійшла відповідь на відзив відповідача, в якій позивач зазначив, що перевірки мають відбуватися в порядку та в межах повноважень, встановлених законодавством. Жодних відхилень від приписів імперативних норм не передбачається.

На думку позивача, доводи відповідача щодо того, що нетримання квитанції від відповідача свідчить про нереєстрацію податкових накладних є такими, що суперечать положенням податкового законодавства, зокрема, ст. 201 ПК України, а також не підтверджують наявності вини як обов`язкового елементу настання відповідальності.

Розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та відзив, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Як вбачається з наявних матеріалів справи, Головним управлінням ДФС у м. Києві проведено камеральну перевірку своєчасності реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних ТОВ «Пекканістка», за результатами чого складено акт камеральної перевірки від 13.07.2018 року № 11974/26-15-12-06-16/35411500, в якому вказано про порушення ТОВ «Пекканістка» граничних строків реєстрації податкових накладних та розрахунків коригування до податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних за період 2015-2018 роки, передбачених п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України.

Не погодившись з висновками перевірки, ТОВ «Пекканістка» подало заперечення на акт камеральної перевірки від 13.07.2018 року № 11974/26-15-12-06-16/35411500.

Листом від 02.08.2018 року № 39886/10/26-15-12-06-14 ГУ ДФС повідомило позивача про залишення висновків акту перевірки від 13.07.2018 року № 11974/26-15-12-06-16/35411500 без змін.

Додатком до Листа від 02.08.2018 року № 39886/10/26-15-12-06-14 надійшов також і Лист № 37744/10/26-15-12-06-140 від 31.07.2018 року «Про надання інформації», яким ГУ ДФС повідомив позивача про допущення технічної помилки, а саме: зазначення періоду виписки податкових накладних за 2015-2016 роки, а також просить вважати вірним період виписки податкових накладних за 2015 - 2018 року.

За результатами перевірки, ГУ ДФС у м. Києві прийнято податкове повідомлення-рішення від 03.08.2018 року № , яким, з огляду на порушення граничних термінів реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, за затримку на 15 і менше календарних днів на суму ПДВ 100 866, 65 грн. до позивача застосовано штраф у розмірі 10%, у сумі 10 086, 67 грн.; за затримку від 16 до 30 календарних днів на суму ПДВ 897, 14 грн. застосовано штраф у розмірі 20%, у сумі 179, 42 грн.

Не погоджуючись із винесеним відповідачем податковим повідомленням-рішенням, надіслав до Державної фіскальної служби України заяву-скаргу № 1-08 від 13.08.2018 року.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем не заперечувався штраф на загальну суму 874, 26 грн, визначеного відповідачем до стягнення за порушення граничних строків реєстрації податкових накладних: № 97 від 13.11.2015 року, № 53 від 17.08.2016 року, № 54 від 17.08.2016 року, № 56 від 17.08.2016 року, № 60 від 05.09.2016 року, № 25 від 17.10.2016 року, № 216 від 24.11.2016 року.

Позивачем подано до Державної фіскальної служби України доповнення № 2-08 від 15.08.2018 року до заяви-скарги № 1-08 від 13.08.2018 року.

Рішенням Державної фіскальної служби України № 33046/6/99-99-11-03-01-25 від 09.10.2018 року про результати розгляду скарги акт камеральної перевірки від 13.07.2018 року № 11974/26-15-12-06-16/35411500 залишено без змін, а скаргу - без задоволення.

Не погоджуючись з висновками контролюючого органу, вважаючи податкове повідомлення-рішення № від 03.08.2018 року в частині стягнення з позивача штрафу на загальну суму 9 391, 83 грн. протиправним, позивач звернувся з даним адміністративним позовом до суду, при вирішенні якого суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регулює Податковий кодекс України, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Згідно з п. 75.1 ст. 75 Податкового кодексу України (тут і надалі у редакції, яка діяла станом на момент виникнення спірних правовідносин), контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

У силу пп. 75.1.1 п. 75.1 ст. 75 Податкового кодексу України, камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків, та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального.

Предметом камеральної перевірки також може бути своєчасність подання податкових декларацій (розрахунків) та/або своєчасність реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних, акцизних накладних та/або розрахунків коригування до акцизних накладних у Єдиному реєстрі акцизних накладних, виправлення помилок у податкових накладних та/або своєчасність сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання виключно на підставі даних, що зберігаються (опрацьовуються) у відповідних інформаційних базах.

Відповідно до п. 76.1 ст. 76 Податкового кодексу України, камеральна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу без будь-якого спеціального рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) такого органу або направлення на її проведення.

Камеральній перевірці підлягає вся податкова звітність суцільним порядком.

Згода платника податків на перевірку та його присутність під час проведення камеральної перевірки не обов`язкова.

Отже, камеральна перевірка є одним з видів податкових перевірок, встановлених пунктом 75.1 статті 75 ПК України, та за своєю правовою сутністю та формою поточного документального контролю за дотриманням платником вимог податкового законодавства на підставі декларацій та інших документів податкової звітності, одержаних від платника. Тобто, перевірка будь-яких інших відомостей, витребування у платника додаткової інформації та документів, подання яких разом з податковою декларацією чинним законодавством не передбачено, камеральною перевіркою не охоплюється.

Аналогічну позицію викладено Верховним Судом у постановах від 23.06.2018 року по справі №803/552/17, від 21.06.2018 року по справі № 813/448/17, від 27.02.2018 року по справі № 808/918/17, від 13.02.2018 року по справі № 805/4016/16-а.

Зміст наведених законодавчих положень також дає підстави для висновку, що предметом камеральної перевірки, крім питань правильності оформлення податкових декларацій, уточнюючих розрахунків можуть бути й інші питання, зокрема пов`язані із своєчасністю реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Системний аналіз наведених норм свідчить про те, що метою камеральної перевірки є виявлення в поданій звітності, інших даних систем електронного адміністрування, зокрема Єдиного реєстру податкових накладних (ЄРПН), арифметичних та/або методологічних помилок, або інших відомостей, які призвели до заниження/завищення податкових зобов`язань або свідчать про допущені платником податків порушення термінів, порядку реєстрації податкових накладних, акцизних накладних або про неподання (несвоєчасне подання) податкової звітності, відповідальність за що передбачена статтями 120, 120-1, 120-2 ПК України.

Тобто, надані контролюючому органу повноваження проводити камеральні перевірки на підставі даних ЄРПН як 2015-2016 роки, так і 2017-2018 роки охоплюють, у тому числі, питання дотримання термінів реєстрації податкових накладних у ЄРПН.

Суд також зазначає, що відповідно до пунктів 1-6 розділу 2 Порядку оформлення результатів документальних перевірок дотримання законодавства України з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства платниками податків - юридичними особами та їх відокремленими підрозділами, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 20.08.2015 року, № 727 (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), результати документальних перевірок оформлюються у формі акта або довідки документальної перевірки. У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт документальної перевірки, а у разі відсутності порушень - довідка документальної перевірки. Акт (довідка) документальної перевірки складається у двох примірниках та підписується посадовими особами контролюючого органу, який проводив перевірку, а також посадовими особами платника податків або його законними представниками (керівником платника податків або уповноваженою ним особою). Акт документальної перевірки повинен містити систематизований виклад виявлених під час перевірки фактів порушень норм законодавства з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи. В акті документальної перевірки викладаються всі суттєві обставини фінансово-господарської діяльності платника податків, які стосуються фактів виявлених порушень законодавства з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи. Факти виявлених порушень законодавства з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, викладаються в акті документальної перевірки чітко, об`єктивно та повною мірою з посиланням на первинні документи, регістри податкового та бухгалтерського обліку, фінансової та іншої звітності, інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків, зборів, платежів, ведення/складання яких передбачено законодавством, або отримані від інших суб`єктів господарювання, органів державної влади, у тому числі іноземних держав, правоохоронних органів, а також податкову інформацію, що підтверджують наявність зазначених фактів. Акт (довідка) документальної перевірки повинен бути складений на паперовому носії державною мовою і мати наскрізну нумерацію сторінок. Титульний аркуш акта (довідки) документальної перевірки друкується на номерному бланку контролюючого органу для складання актів документальних перевірок. У разі необхідності використання у змісті акта (довідки) документальної перевірки скорочених назв і загальноприйнятих абревіатур при першому вживанні відповідне словосполучення зазначається повністю з одночасною вказівкою в дужках його скороченої назви або абревіатури, яка буде використовуватись далі в тексті. В акті (довідці) документальної перевірки, інформативних додатках та інших матеріалах не допускаються будь-які виправлення цифрових показників, дат та інших даних.

Відповідно до наданих матеріалів справи контролюючим органом виявлено технічні помилки в акті камеральної перевірки, що зумовило відповідача Додатком до Листа від 02.08.2018 року № 39886/10/26-15-12-06-14 надіслати Лист № 37744/10/26-15-12-06-140 від 31.07.2018 року «Про надання інформації», яким ГУ ДФС повідомив позивача про допущення технічної помилки, а саме: зазначення періоду виписки податкових накладних за 2015-2016 роки, а також просить вважати вірним період виписки податкових накладних за 2015 - 2018 року.

Надаючи оцінку зазначеним діям контролюючого органу щодо оформлення та надсилання Листа № 37744/10/26-15-12-06-140 від 31.07.2018 року «Про надання інформації» суд встановив, що самі по собі такі дії не є юридично значимими та не мають безпосереднього впливу на стан суб`єктивних прав та обов`язків суб`єкта господарювання. Відтак, виправлення допущених технічних помилок в акті камеральної перевірки від 13.07.2018 року № 11974/26-15-12-06-16/35411500 не є достатньою підставою для визнання його протиправним.

Водночас, дослідуючи матеріали справи, судом встановлено, що позивачем податкові накладні подавалися для реєстрації двічі, а саме:

- № 115 від 26.05.2017 року;

- № 179 від 31.05.2017 року;

- № 199 від 31.03.2018 року;

- № 193 від 31.03.2018 року;

- № 207 від 31.03.2018 року;

- № 4 від 31.03.2018 року;

- № 197 від 31.03.2018 року;

- № 234 від 14.03.2018 року;

- № 231 від 16.03.2018 року.

Вказане підтверджується копіями електронних протоколів перевірки статусу податкових накладних, які наявні в матеріалах справи.

Так, податкова накладна № 115 від 26.05.2017 року вперше подана до реєстрації 07.06.2017 року; податкова накладна № 179 від 31.05.2017 року вперше подана до реєстрації 07.06.2017 року; податкова накладна № 193 від 31.03.2018 року вперше подана до реєстрації 12.04.2018 року; податкова накладна № 197 від 31.03.2018 року вперше подана до реєстрації 12.04.2018 року; податкова накладна № 199 від 31.03.2018 року вперше подана до реєстрації 12.04.2018 року; податкова накладна № 207 від 31.03.2018 року вперше подана до реєстрації 12.04.2018 року; податкова накладна № 4 від 31.03.2018 року; податкова накладна № 231 від 16.03.2018 року вперше подана до реєстрації 12.04.2018 року.

У контексті наведено суд зазначає наступне.

Згідно з п. 201.1 ст. 201 Податкового кодексу України, на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Відповідно до підпункту 14.1.60 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України єдиний реєстр податкових накладних - реєстр відомостей щодо податкових накладних та розрахунків коригування, який ведеться центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику, в електронному вигляді згідно з наданими платниками податку на додану вартість електронними документами.

За умовами, визначеними пунктом 201.10 статті 201 Податкового кодексу України, при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою. Підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня. Датою та часом надання податкової накладної та/або розрахунку коригування в електронному вигляді до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, є дата та час, зафіксовані у квитанції.

Якщо надіслані податкові накладні/розрахунки коригування сформовано з порушенням вимог, передбачених пунктом 201.1 цієї статті та/або пунктом 192.1 статті 192 цього Кодексу, а також у разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування відповідно до пункту 201.16 цієї статті, протягом операційного дня продавцю/покупцю надсилається квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі про неприйняття їх в електронному вигляді або зупинення їх реєстрації із зазначенням причин.

Якщо протягом операційного дня не надіслано квитанції про прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування, така податкова накладна вважається зареєстрованою в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних повинна здійснюватися з урахуванням граничних строків: для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 1 по 15 календарний день (включно) календарного місяця, - до останнього дня (включно) календарного місяця, в якому вони складені; для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 16 по останній календарний день (включно) календарного місяця, - до 15 календарного дня (включно) календарного місяця, наступного за місяцем, в якому вони складені.

У разі порушення таких строків застосовуються штрафні санкції згідно з цим Кодексом.

Відповідно до пункту 120-1.1 статті 120-1 Податкового кодексу України порушення платниками податку на додану вартість граничного строку, передбаченого статтею 201 цього Кодексу, для реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних (крім податкової накладної, що не надається отримувачу (покупцю), складеної на постачання товарів/послуг для операцій: які звільнені від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою) тягне за собою накладення на платника податку на додану вартість, на якого відповідно до вимог статей 192 та 201 цього Кодексу покладено обов`язок щодо такої реєстрації, штрафу в розмірі: 10 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних / розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації до 15 календарних днів; 20 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних / розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 16 до 30 календарних днів; 30 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних / розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 31 до 60 календарних днів; 40 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних / розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 61 до 365 календарних днів; 50 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних / розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації на 366 і більше календарних днів.

Постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2010 року № 1246 затверджено Порядок ведення Єдиного реєстру податкових накладних (далі Порядок №1246), який визначає механізм внесення відомостей, що містяться у податковій накладній та/або розрахунку коригування кількісних і вартісних показників до неї, до Єдиного реєстру податкових накладних (далі - Реєстр).

Як визначено пунктами 2, 3 Порядку №1246, операційний день - частина дня, протягом якої здійснюються прийняття від платників податку податкових накладних та/або розрахунків коригування та реєстрація або зупинення реєстрації. Операційний день триває в робочі дні з 8-ї до 20-ї години. Технічне обслуговування та регламентні роботи, що потребують зупинки Реєстру, не проводяться протягом операційного дня, крім аварійних випадків. Якщо 15 число або останній день місяця припадають на вихідний, святковий або неробочий день, такий день вважається операційним днем.

Згідно з пунктом 4 Порядку № 1246 до Реєстру вносяться відомості щодо податкових накладних та/або розрахунків коригування, які прийняті до Реєстру та підлягають реєстрації, реєстрацію яких зупинено, а також щодо яких у встановленому порядку прийнято рішення про реєстрацію або відмову у реєстрації.

Відповідно до пункту 5 Порядку № 1246 податкова накладна та/або розрахунок коригування приймаються до Реєстру у разі дотримання вимог, установлених пунктом 192.1 статті 192, пунктами 200-1.3, 200-1.9 статті 200-1 та пунктами 201.1, 201.10 і 201.16 статті 201 Кодексу, а також з урахуванням Законів України «Про електронний цифровий підпис», «;Про електронні документи та електронний документообіг» та Порядку обміну електронними документами з контролюючими органами, затвердженого в установленому порядку.

Пунктом 11 Порядку № 1246 обумовлено, що після накладення електронного цифрового підпису платник податку здійснює шифрування податкової накладної та/або розрахунку коригування в електронній формі та надсилає їх ДФС за допомогою засобів інформаційних, телекомунікаційних, інформаційно-телекомунікаційних систем з урахуванням вимог Законів України «Про електронний цифровий підпис», «;Про електронні документи та електронний документообіг» та Порядку обміну електронними документами з контролюючими органами, затвердженого в установленому порядку. Примірник податкової накладної та/або розрахунку коригування в електронній формі зберігається у платника податку.

Згідно з пунктами 12-16 Порядку № 1246 після надходження податкової накладної та/або розрахунку коригування до ДФС в автоматизованому режимі здійснюється їх розшифрування та проводяться перевірки: відповідності податкової накладної та/або розрахунку коригування затвердженому формату (стандарту); чинності електронного цифрового підпису, порядку його накладення та наявності права підписання посадовою особою платника податку таких податкової накладної та/або розрахунку коригування; реєстрації особи, що надіслала на реєстрацію податкову накладну та/або розрахунок коригування, платником податку на момент складення та реєстрації таких податкової накладної та/або розрахунку коригування; дотримання вимог, установлених пунктом 192.1 статті 192 та пунктом 201.10 статті 201 Кодексу; наявності помилок під час заповнення обов`язкових реквізитів відповідно до пункту 201.1статті 201 Кодексу; наявності суми податку на додану вартість відповідно до пунктів 200-1.3 і 200-1.9 статті 200-1Кодексу (для податкових накладних та/або розрахунків коригування, що реєструються після 1 липня 2015 р.); наявності в Реєстрі відомостей, що містяться у податковій накладній, яка коригується; факту реєстрації/зупинення реєстрації/відмови в реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування з такими ж реквізитами; наявності підстав для зупинення реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування; дотримання вимог Законів України «Про електронний цифровий підпис», «;Про електронні документи та електронний документообіг» та Порядку обміну електронними документами з контролюючими органами, затвердженого в установленому порядку.

За результатами перевірок, визначених пунктом 12 цього Порядку формується квитанція про прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування (далі - квитанція).

Квитанція в електронній формі надсилається платнику податку протягом операційного дня та є підтвердженням прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування. Примірник квитанції в електронній формі зберігається в ДФС.

У квитанції зазначаються дата та час її формування, реквізити податкової накладної та/або розрахунку коригування та результат перевірки. Якщо у податковій накладній та/або розрахунку коригування за результатами проведення перевірок, визначених пунктом 12 цього Порядку (крім абзацу десятого), виявлено порушення, платнику податку надсилається квитанція про неприйняття податкової накладної та/або розрахунку коригування із зазначенням причини такого неприйняття.

Якщо платником податку надіслано для реєстрації кілька примірників однієї податкової накладної та/або розрахунку коригування, зареєстрованими вважаються податкова накладна та/або розрахунок коригування, відомості яких внесені до Реєстру, та платнику податку надіслана відповідна квитанція.

З аналізу вказаних норм слідує, що строки, визначені для реєстрації податкових накладних, встановлені у календарних днях, при цьому право платника податку для реєстрації податкових накладних пов`язане виключно з операційним днем, який відповідно до Порядку № 1246 триває з 8-ї до 20-ї години. Разом з тим, податковий орган в будь-якому випадку зобов`язаний протягом операційного дня надіслати платнику податку одну з квитанцій: або про прийняття податкової накладної, або про її неприйняття із зазначенням відповідних причин, або зупинення реєстрації податкової накладної.

Оскільки законодавством встановлено чіткі та обмежені строки для реєстрації податкових накладних, задля уникнення порушення платником податків граничних строків для реєстрації податкових накладних у випадку коли гранична дата припадає на вихідний чи святковий день, положеннями Порядку №1246 та пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України встановлено, що якщо протягом операційного дня не надіслано квитанції про прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування, така податкова накладна вважається зареєстрованою в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Таким чином, суд дійшов висновку про те, що позивачем податкові накладні:

№ 115 від 26.05.2017 року;

- № 179 від 31.05.2017 року;

- № 199 від 31.03.2018 року;

- № 193 від 31.03.2018 року;

- № 207 від 31.03.2018 року;

- № 4 від 31.03.2018 року;

- № 197 від 31.03.2018 року;

- № 231 від 16.03.2018 року

позивачем подано для реєстрації в ЄРПН вчасно, що підтверджується матеріалами справи. Водночас, контролюючим органом не виконані вимоги податкового законодавства, зокрема щодо направлення відповідних квитанцій про прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування. Відтак, податкові накладні № 115 від 26.05.2017 року, № 179 від 31.05.2017 року, № 199 від 31.03.2018 року, № 193 від 31.03.2018 року, № 207 від 31.03.2018 року, № 4 від 31.03.2018 року, № 197 від 31.03.2018 року, № 231 від 16.03.2018 року вважаються зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних. На думку суду, відсутні підстави вважати, що у даному випадку наявна вина позивача щодо несвоєчасної реєстрації вказаних податкових накладних.

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 23.01.2018 року у справі № 806/832/17, від 27.03.2018 року у справі № 825/2411/16, від 26.06.2018 року у справі № 806/2219/16, від 22.11.2018 року у справі № 813/815/18, від 26.11.2018 року у справі № 813/815/18 та враховуються судом при вирішенні даного спору відповідно до вимог частини п`ятої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України.

Разом з тим, судом встановлено що позивачем не заперечується несвоєчасність подання податкової накладної для реєстрації в ЄРПН за № 234 від 14.03.2018 року, не надано останнім й доказів своєчасного направлення вказаної податкової накладної для реєстрації в ЄРПН.

З урахуванням встановлених судом фактичних обставин, перевірених доказами, та аналізу норм чинного законодавства, що регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що позивач в межах встановленого законом строку ужив усіх можливих і допустимих заходів для недопущення порушення законодавства при реєстрації податкових накладних № 115 від 26.05.2017 року, № 179 від 31.05.2017 року, № 199 від 31.03.2018 року, № 193 від 31.03.2018 року, № 207 від 31.03.2018 року, № 4 від 31.03.2018 року, № 197 від 31.03.2018 року, № 231 від 16.03.2018 року, а тому у відповідача відсутні правові підстави для притягнення позивача до відповідальності відповідно до пункту 120-1.1 статті 120-1 Податкового кодексу України.

Водночас, позивачем доказів ужиття усіх можливих і допустимих заходів для недопущення порушення законодавства при реєстрації податкової накладної за № 234 від 14.03.2018 року позивачем не надано.

Відтак, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Як вбачається з наявної у матеріалах справи квитанції, позивачем під час звернення з даним позовом до суду сплачено судовий збір у розмірі 1 762,00 грн. Відтак, враховуючи розмір задоволених позовних вимог, суд присуджує на користь позивача судові витрати у розмірі 1 762,00 грн.

На підставі викладеного, керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Пекканістка» (04309, м. Київ, вул. Богатирська, 11, ) до Головного управління ДФС у м. Києві (04655, м. Київ, вул. Шолуденка, 33/19, ) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення - задовольнити частково.

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення за формою «Н» № від 03.08.2018 року в частині стягнення з позивача штрафу за порушення граничних строків реєстрації податкових накладних:

- № 115 від 26.05.2017 року;

- № 179 від 31.05.2017 року;

- № 199 від 31.03.2018 року;

- № 193 від 31.03.2018 року;

- № 207 від 31.03.2018 року;

- № 4 від 31.03.2018 року;

- № 197 від 31.03.2018 року;

- № 231 від 16.03.2018 року.

3. В іншій частині позовних вимог відмовити.

4. Стягнути з Головного управління ДФС у м. Києві (04655, м. Київ, вул. Шолуденка, 33/19, ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Пекканістка» (04309, м. Київ, вул. Богатирська, 11, ) витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 762,00 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження.

Рішення суду може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду в порядку, встановленому ст.ст. 293-297 КАС України. Апеляційна скарга подається протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя І.А. Качур