Справа № 826/15764/16
Суддя: Качур І.А.
Дата ухвалення: 2021-04-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 квітня 2021 року м. Київ № 826/15764/16

Окружний адміністративний суд міста Києва в складі головуючого судді Качура І.А., розглянувши за правилами спрощеного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури України

про визнання протиправним рішення, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся ОСОБА_1 з адміністративним позовом до Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури України, в якому просить суд:

- визнати незаконним рішення Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури № VII-014/2016 від 22.07.2016 року у справі за скаргами адвоката ОСОБА_1 на рішення Дисциплінарної палати кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Закарпатської області від 17.04.2013 року і рішення Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Закарпатської області від 16.05.2013 року та скасувати його;

- прийняти нове рішення, яким задовольнити скарги ОСОБА_1 в повному обсязі та скасувати зазначені рішення ДП КДКА Закарпатської області від 17.04.2013 року та КДКА Закарпатської області від 16.05.2013 року та припинити провадження у справі щодо адвоката ОСОБА_1 за відсутністю складу дисциплінарного проступку.

Позові вимоги обґрунтовано тим, що стосовно позивача прийнято рішення про застосування дисциплінарного стягнення у вигляді зупинення права на зайняття адвокатською діяльністю на строк 6 місяців, яке останній оскаржив до Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури. Проте, за результатами розгляду скарги ВКДКА дійшла висновку, що скарги підлягають відхиленню, оскільки за їх задоволення проголосували лише 11 з 20 присутніх членів. На думку позивача, рішення Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури є незаконним та таким, що підлягає скасуванню, зокрема, у зв`язку з тим, що положення Регламенту ВКДКА у редакції 04-05.07.2014 року не можуть бути застосовані до порядку прийняття рішення ВКДКА на засіданні 22.07.2016 року щодо розгляду скарг позивача: розгляд справи за скаргою розпочато 21.06.2013 року у порядку, встановленому Регламентом ВКДКА в редакції 07.12.2012 року із змінами від 13.01.2013 року - порушено принцип правової визначеності. Позивачем також зазначається про інші чисельні порушення з боку відповідача, які є підставою вважати оскаржувані рішення незаконними та такими, що підлягають скасуванню.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 13.10.2016 року відкрито провадження у справі та призначено до судового розгляду.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 16.02.2017 року зупинено провадження у адміністративній справі до вирішення Київським апеляційним адміністративним судом справи №758/12492/16-а за позовом ОСОБА_1 до Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури України про визнання незаконним та скасування рішення №VII-014/2016 від 22.07.2016 року.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 15.05.2018 року провадження у справі №826/15764/16 за позовом ОСОБА_1 до Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури, про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії поновлено та призначено судове засідання.

Протокольно прийнято рішення про перехід розгляду справи за правилами спрощеного провадження на підставі ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідач проти адміністративного позову заперечив в повному обсязі, а позовні вимоги вважає необґрунтованими та безпідставними, оскільки ВКДКА діяла в межах повноважень та у спосіб, встановлений законодавством, приймаючи оскаржувані рішення. Зокрема, відповідач вказує, що на день прийняття рішення був чинний Регламент ВКДКА, затверджений Рішенням Ради адвокатів України від 04-05.07.2014 року, а тому й підлягав застосуванню.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

З матеріалів справи вбачається, що 07.12.2012 року ОСОБА_2 звернувся до Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури зі скаргою на поведінку адвоката ОСОБА_1 , який, будучи обраним конференцією адвокатів м. Севастополя членом ВКДКА, представником у ВКДКА від м. Севастополя, не з`явився на засідання ВКДКА, призначене на 07.12.2012 року.

Відповідно до Листа голови ВКДКА вих. № 0136 від 24.01.2013 року скарга ОСОБА_2 відносно адвоката ОСОБА_1 направлена для розгляду до КДКА Закарпатської області.

Рішення Дисциплінарної палати кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Закарпатської області від 01.04.2013 року порушено дисциплінарну справу стосовно ОСОБА_1 .

Рішення Дисциплінарної палати кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Закарпатської області від 17.04.2013 року позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності, застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді зупинення права на заняття адвокатською діяльністю на строк шість місяців.

Рішення Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Закарпатської області від 16.05.2013 року зупинено право на заняття адвокатською діяльністю ОСОБА_1 строком на шість місяців.

Позивач, не погоджуючись з прийнятими рішеннями, оскаржив їх до ВКДКА, звернувшись з відповідними скаргами від 19.04.2013 року та 10.06.2013 року.

У засіданні ВКДКА від 22.07.2016 року доповідачем, членом ВКДКА, був внесений проект рішення, яким запропоновано скарги позивача задовольнити, оскаржувані рішення ДП КДКА та КДКА скасувати; ухвалити нове рішення, яким закрити провадження у дисциплінарній справі відносно позивача.

За запропонований проект рішення проголосувало «за» - 11 членів комісії, «проти» - 6 членів, «утрималися» - 2 члена ВКДКА.

У зв`язку з відсутністю за наслідками голосування встановленої законодавством більшості голосів скарги позивача були відхилені, про що зазначено у рішенні ВКДКА.

За результатами голосування прийнято рішення Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури № VII-014/2016 від 22.07.2016 року у справі за скаргами адвоката ОСОБА_1 на рішення Дисциплінарної палати кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Закарпатської області від 17.04.2013 року і рішення Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Закарпатської області від 16.05.2013 року, яким скарги позивача на рішення ДП КДКА та рішення КДКА про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності та застосування дисциплінарного стягнення у вигляді зупинення права на заняття адвокатською діяльністю строком на шість місяців залишено без задоволення, а оскаржувані рішення залишені без змін (на підставі п. 3.45 Регламенту ВКДКА).

Не погоджуючись із таким рішенням Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, при вирішенні якого суд виходить із такого.

Правові засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні визначені Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05.07.2012 року №5076-VI (далі - Закон №5076-VI) та Правилами адвокатської етики, затвердженими рішенням Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісія адвокатури від 17.11.2012 року.

Відповідно до ст. 1 Закону № 5076-VI адвокат - фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом.

Адвокатська діяльність - незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту;

Адвокатське самоврядування - гарантоване державою право адвокатів самостійно вирішувати питання організації та діяльності адвокатури в порядку, встановленому цим Законом.

Згідно з ст. 2 Закону № 5076-VI адвокатура України - недержавний самоврядний інститут, що забезпечує здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги на професійній основі, а також самостійно вирішує питання організації і діяльності адвокатури в порядку, встановленому цим Законом.

Адвокатуру України складають всі адвокати України, які мають право здійснювати адвокатську діяльність.

З метою забезпечення належного здійснення адвокатської діяльності, дотримання гарантій адвокатської діяльності, захисту професійних прав адвокатів, забезпечення високого професійного рівня адвокатів та вирішення питань дисциплінарної відповідальності адвокатів в Україні діє адвокатське самоврядування.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 4 Закону № 5076-VI адвокатська діяльність здійснюється на принципах верховенства права, законності, незалежності, конфіденційності та уникнення конфлікту інтересів.

Статтею 5 Закону № 5076-VI також встановлюється, що адвокатура є незалежною від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових та службових осіб.

Відтак, адвокатська діяльність в Україні відбувається, зокрема, на засадах незалежності, яка гарантується конституційними нормами та є одним з основоположних принципів її діяльності.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону № 5076-VI адвокатом може бути фізична особа, яка має повну вищу юридичну освіту, володіє державною мовою, має стаж роботи в галузі права не менше двох років, склала кваліфікаційний іспит, пройшла стажування (крім випадків, встановлених цим Законом), склала присягу адвоката України та отримала свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю.

Відповідно до ст. 33 Закону № 5076-VI адвоката може бути притягнуто до дисциплінарної відповідальності у порядку дисциплінарного провадження з підстав, передбачених цим Законом.

Дисциплінарне провадження - процедура розгляду письмової скарги, яка містить відомості про наявність у діях адвоката ознак дисциплінарного проступку.

Дисциплінарне провадження стосовно адвоката здійснюється кваліфікаційно-дисциплінарною комісією адвокатури за адресою робочого місця адвоката, зазначеною в Єдиному реєстрі адвокатів України.

Статтею 34 Закону № 5076-VI визначено, що підставою для притягнення адвоката до дисциплінарної відповідальності є вчинення ним дисциплінарного проступку.

Дисциплінарним проступком адвоката є:

1) порушення вимог несумісності;

2) порушення присяги адвоката України;

3) порушення правил адвокатської етики;

4) розголошення адвокатської таємниці або вчинення дій, що призвели до її розголошення;

5) невиконання або неналежне виконання своїх професійних обов`язків;

6) невиконання рішень органів адвокатського самоврядування;

7) порушення інших обов`язків адвоката, передбачених законом.

Згідно з частиною першою статті 36 Закону № 5076-VI право на звернення до кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури із заявою (скаргою) щодо поведінки адвоката, яка може бути підставою для дисциплінарної відповідальності, має кожен, кому відомі факти такої поведінки.

Отже, підставою для притягнення адвоката до дисциплінарної відповідальності є вчинення дисциплінарного проступку, що виразився, зокрема, у порушенні правил адвокатської етики, порушення інших обов`язків адвоката, передбачених законом.

Статтею 37 Закону №5076-V дисциплінарне провадження складається з таких стадій:

1) проведення перевірки відомостей про дисциплінарний проступок адвоката;

2) порушення дисциплінарної справи;

3) розгляд дисциплінарної справи;

4) прийняття рішення у дисциплінарній справі.

Процедуру здійснення дисциплінарного провадження на кожній із вказаних вище стадій врегульовано статтями 38, 39, 40 і 41 Закону №и5076-VI.

За змістом статті 38 Закону №5076-VI заява (скарга) щодо поведінки адвоката, яка може мати наслідком його дисциплінарну відповідальність, реєструється кваліфікаційно-дисциплінарною комісією адвокатури та не пізніше трьох днів з дня її надходження передається до дисциплінарної палати.

Член дисциплінарної палати кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури за дорученням голови палати проводить перевірку відомостей, викладених у заяві (скарзі), та звертається до адвоката для отримання письмового пояснення по суті порушених питань.

За результатами перевірки відомостей членом дисциплінарної палати кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури складається довідка, яка має містити викладення обставин, виявлених під час перевірки, висновки та пропозиції щодо наявності підстав для порушення дисциплінарної справи.

Заява (скарга) про дисциплінарний проступок адвоката, довідка та всі матеріали перевірки подаються на розгляд дисциплінарної палати кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури.

Частинами першою та другою статті 39 Закону № 5076-VI встановлено, що за результатами розгляду заяви (скарги) про дисциплінарний проступок адвоката, довідки та матеріалів перевірки дисциплінарна палата кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури більшістю голосів членів палати, які беруть участь у її засіданні, вирішує питання про порушення або відмову в порушенні дисциплінарної справи стосовно адвоката.

Виходячи із аналізу наведених вище правових норм вбачається, що лише дисциплінарна палата кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури вирішує питання щодо порушення або відмови у порушенні дисциплінарної справи стосовно адвоката. Таке рішення приймається за результатами розгляду заяви (скарги) про дисциплінарний проступок адвоката, довідки та матеріалів перевірки.

Згідно з частиною третьою статті 39 Закону № 5076-VI рішення про порушення дисциплінарної справи або про відмову в порушенні дисциплінарної справи може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня його прийняття до Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури або до суду.

Згідно з приписами статті 42 Закону № 5076-VI адвокат чи особа, яка ініціювала питання про дисциплінарну відповідальність адвоката, має право оскаржити рішення у дисциплінарній справі протягом тридцяти днів з дня його прийняття до Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури або до суду. Оскарження рішення не зупиняє його дії.

Вища кваліфікаційно-дисциплінарна комісія адвокатури протягом десяти днів з дня отримання заяви (скарги) витребовує матеріали дисциплінарної справи у відповідної кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури та забезпечує розгляд скарги на рішення у дисциплінарній справі протягом тридцяти днів з дня одержання матеріалів дисциплінарної справи.

Наведене дає підстави суду стверджувати про наявність у позивача права щодо оскарження до Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури рішення Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Київської області про порушення стосовно нього дисциплінарної справи.

З матеріалів справи вбачається, що позивач звернувся до відповідача зі скаргами від 19.04.2013 року та 10.06.2013 року у зв`язку з ти, що рішенням Дисциплінарної палати кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Закарпатської області від 01.04.2013 року порушено дисциплінарну справу стосовно ОСОБА_1 ; рішенням Дисциплінарної палати кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Закарпатської області від 17.04.2013 року позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності, застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді зупинення права на заняття адвокатською діяльністю на строк шість місяців; рішенням Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Закарпатської області від 16.05.2013 року зупинено право на заняття адвокатською діяльністю ОСОБА_1 строком на шість місяців.

Судом встановлено, що порядок роботи ВКДКА, її засідань та прийняття рішень визначалися Регламентом Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури, затвердженим рішенням Ради адвокатів України від 4-5 липня 2014 року № 78 (далі -Регламент) (чинний на момент прийняття рішення про результати розгляду скарг позивача).

Відповідно до пункту 3.37 Регламенту скарга на рішення, дії чи бездіяльність кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури реєструється у ВКДКА та у розумний строк передається члену ВКДКА, із урахуванням пропорційності навантаження на членів комісії та їх спеціалізації, для вивчення, перевірки і підготовки матеріалів до засідання ВКДКА. Член ВКДКА, якому доручено проведення перевірки відомостей, викладених у зверненні або скарзі, у разі, якщо такі відомості містяться у судовому рішенні, перевіряє наявність відповідного рішення у Єдиному державному реєстрі судових рішень.

Пунктом 3.39 Регламенту визначено, що ВКДКА протягом десяти днів із дня отримання скарги витребовує матеріали дисциплінарної (кваліфікаційної) справи у відповідної кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури. Кваліфікаційно-дисциплінарна комісія адвокатури зобов`язана не пізніше десяти календарних днів з дня отримання листа ВКДКА про витребування зазначених матеріалів направити їх до ВКДКА.

Матеріалами справи підтверджується, що у засіданні ВКДКА від 22.07.2016 року доповідачем, членом ВКДКА, був внесений проект рішення, яким запропоновано скарги позивача задовольнити, оскаржувані рішення ДП КДКА та КДКА скасувати; ухвалити нове рішення, яким закрити провадження у дисциплінарній справі відносно позивача.

Згідно з рішенням Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури № VII-014/2016 від 22.07.2016 року у справі за скаргами адвоката ОСОБА_1 на рішення Дисциплінарної палати кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Закарпатської області від 17.04.2013 року і рішення Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Закарпатської області від 16.05.2013 року у зв`язку з відсутністю за наслідками голосування встановленої законодавством більшості голосів скарги позивача залишені без задоволення, а оскаржувані рішення залишені без змін.

При цьому, за запропонований проект рішення проголосувало «за» - 11 членів комісії, «проти» - 6 членів, «утрималися» - 2 члена ВКДКА.

У контексті наведеного суд зазначає наступне.

Частиною другою статті 52 Закону № 5076-VI визначено, що до складу Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури входять тридцять членів.

Відповідно до частин п`ятої та шостої статті 52 Закону № 5076-VI Вища кваліфікаційно-дисциплінарна комісія адвокатури за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури має право:

1) залишити скаргу без задоволення, а рішення кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури без змін;

2) змінити рішення кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури;

3) скасувати рішення кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури та ухвалити нове рішення;

4) направити справу для нового розгляду до відповідної кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури та зобов`язати кваліфікаційно-дисциплінарну комісію адвокатури вчинити певні дії.

Засідання Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури вважається правомочним, якщо на ньому присутні більше половини від загальної кількості членів комісії. Рішення Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури приймаються шляхом голосування більшістю голосів від загальної кількості членів комісії.

За змістом пунктів 3.45 та 3.46 Регламенту рішення ВКДКА приймаються за наслідками загального обговорення. Рішення про задоволення скарги вважається прийнятим, якщо за нього проголосувала більшість членів ВКДКА від загальної кількості її членів. У разі відсутності за наслідками голосування встановленої законодавством більшості голосів, скарга вважається відхиленою, про що зазнається у рішенні ВКДКА про відмову у задоволенні скарги.

Рішення ВКДКА викладається письмово з наведенням мотивів його прийняття і підписується головуючим на засіданні ВКДКА та секретарем ВКДКА.

Ураховуючи вказані законодавчі положення та те, що стосовно проекту рішення про задоволення скарг позивача, не проголосувала більшість з 30 членів ВКДКА, тобто 16 членів, скарги позивача в установленому порядку відхилені та вважаються такими, що залишені без задоволення, а оскаржувані рішення - без змін.

Водночас, суд критично ставиться до доводів позивача щодо того, що положення Регламенту ВКДКА у редакції 04-05.07.2014 року не можуть бути застосовані до порядку прийняття рішення ВКДКА на засіданні 22.07.2016 року щодо розгляду скарг позивача, оскільки розгляд справи за скаргою розпочато 21.06.2013 року у порядку, встановленому Регламентом ВКДКА в редакції 07.12.2012 року із змінами від 13.01.2013 року, у зв`язку з тим, що, як встановлено судом, Рішенням Національної асоціація адвокатів України Ради адвокатів України від 04-05.07.2014 року № 78 затверджено Регламенту Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури та визнано таким, що втратив чинність, Регламент Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури, затверджений Вищою кваліфікаційно-дисциплінарною комісією адвокатури 07.12.2012 року (із змінами від 18.01.2013 року). Відтак, приймаючи рішення про результати розгляду скарг позивача № VII-014/2016 від 22.07.2016 року, Вища кваліфікаційно-дисциплінарна комісія адвокатури діяли правомірно, керуючись положеннями Регламенту ВКДКА у редакції 04-05.07.2014 року.

Окремо суд зазначає щодо доводів позивача про відсутність повноважень Ради адвокатів України на затвердження Регламенту ВКДКА.

Так, відповідно до ч. 10 ст. 52 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» установчим документом Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури є положення про Вищу кваліфікаційно-дисциплінарну комісію адвокатури, яке затверджується з`їздом адвокатів України.

Відповідно до п. 1 р.4 Положення про ВКДКА зміни та доповнення до Положення вносяться з`їздом адвокатів України.

Рішення Позачергового з`їзду адвокатів України, що відбувся 26-27.04.2014 року, внесено зміни до Положення про Вищу кваліфікаційно-дисциплінарну комісію адвокатури, затвердженого Установчим з`їздом адвоатів України 17.11.2012 року, відповідно до яких п.2 р. 7 Положення про ВКДКА був викладений у наступній редакції: «Регламент ВКДКА затверджуються Радою адвокатів України».

Таким чином, на час прийняття рішення ВКДКА був чинний Регламент ВКДКА, затверджений Рішенням Ради адвокатів України № 78 від 04-05.07.2014 року.

Щодо доводів позивача про неврахування Комісією його доводів, наданих у підтримку скарги суд зазначає про їх безпідставність, оскільки судом встановлено, що такі викладені у оскаржуваному позивачем рішенні.

Суд також зазначає, що за результатами дослідження матеріалів справи, не знайшли підтвердження твердження про порушення ВКДК та регіональною КДКА порядку прийняття до розгляду скарги ОСОБА_2 .

Позивачем також зазначається про порушення територіальної підвідомчості дисциплінарного провадження.

Водночас, досліджуючи питання підвідомчості дисциплінарного провадження, суд встановив наступне.

Відповідно до ч. 3 ст. 33 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» дисциплінарне провадження стосовно адвоката здійснюється кваліфікаційно-дисциплінарною комісією адвокатури за адресою робочого місця адвоката, зазначеною в Єдиному реєстрі адвокатів України.

Робочим місцем позивача на час звернення зі скаргою відносно нього було АДРЕСА_1 .

Відповідно до ст. 63 Правил адвокатської етики за порушення Правил адвокатської етики до адвоката можуть бути застосовані заходи дисциплінарної відповідальності в порядку, передбаченому чинним законодавством про адвокатуру та адвокатську діяльність, а також актами Національної асоціації адвокатів України.

У разі звернення із скаргами щодо притягнення до дисциплінарної відповідальності за порушення Правил адвокатської етики адвокатів, яких обрано до органів адвокатського самоврядування, чи якщо скаржниками стосовно порушення цих Правил виступають адвокати, яких обрано до органів адвокатського самоврядування, з метою забезпечення неупередженості та об`єктивності при розгляді зазначених скарг Вища кваліфікаційно-дисциплінарна комісія адвокатури забезпечує перерозподіл та направлення таких заяв (скарг) для розгляду до КДКА іншого регіону, ніж регіон, в якому зазначений адвокат входить до органів адвокатського самоврядування.

Відтак, суд не вбачає порушення територіальної підвідомчості дисциплінарного провадження у даній справі.

З огляду на вищевикладене, суд вважає необґрунтованими та не бере до уваги доводи позивача про те, що Вища кваліфікаційно-дисциплінарна комісія адвокатури діяла всупереч вимог Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», Регламенту Вищої кваліфікаційно - дисциплінарної комісії адвокатури, затвердженого рішенням Ради адвокатів України 4-5.07.2014 року №78 чи Положення про Вищу кваліфікаційно - дисциплінарну комісію адвокатури.

Суд також зазначає, що викладені в оскаржуваному рішенні висновки відповідача стосовно дисциплінарного проступку не є предметом дослідження в рамках даної справи.

Як випливає зі змісту Рекомендації № R (80) 2 Комітету Міністрів державам-членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень від 11.03.1980, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень - єдиним критерієм здійснення правосуддя є право. Тому завданням адміністративного судочинства завжди є контроль легальності. Перевірка доцільності виходить за межі компетенції адміністративного суду і виходить за межі завдання адміністративного судочинства.

Отже, під дискреційним повноваженням розуміють таке повноваження, яке надає певний ступінь свободи адміністративному органу при прийнятті рішення, тобто, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибрати один з кількох варіантів рішення.

Оскільки, в даному випадку встановлення наявності або відсутності підстав для прийняття рішень про порушення дисциплінарної справи є дискретним повноваженням, суд не надає правової оцінки щодо обґрунтованості висновків відповідача при прийнятті оскаржуваних рішень.

Частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На думку суду, відповідачем доведено правомірність своїх дій з урахуванням вимог, встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, адміністративний позов не підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 77, 90, 241 - 247, 255, 293, 295 - 297 Кодексу адміністративного судочинства України,-

В И Р І Ш И В

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ) до Вищої кваліфікаційно - дисциплінарної комісії адвокатури України (04071, м. Київ, вул. Ярославська, 6) про визнання протиправним рішення, зобов`язання вчинити дії - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження.

Рішення суду може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду в порядку, встановленому ст. ст. 293-297 КАС України. Апеляційна скарга подається протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя І.А. Качур