Справа № 540/1919/20
Суддя: Димерлій О.О.
Дата ухвалення: 2021-04-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

О К Р Е М А Д У М К А
09 квітня 2021 р.м.ОдесаСправа № 540/1919/20
Як убачається з матеріалів справи, Товариство з обмеженою відповідальністю «Строй Мир» (далі позивач) звернулося до суду з позовом, у якому просило:
- визнати протиправним та скасувати рішення Чорноморської митниці Держмитслужби № UА508040/2020/000117/2 від 13.07.2020 року про коригування митної вартості товарів.
Крім іншого в позовній заяві зазначено, що під час митного оформлення позивачем було надано відповідачу вичерпний перелік наявних документів, що дозволяють використовувати основний метод визначення вартості імпортованого товару за ціною контракту відповідно до ч.1 ст.57 Митного кодексу України.
Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 02 жовтня 2020 року адміністративний позов ТОВ «Строй Мир» задоволено.

Визнано протиправним та скасовано рішення Чорноморської митниці Держмитслужби № UА508040/2020/000117/2 від 13.07.2020 року про коригування митної вартості товарів.

Вирішуючи спір та задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем для оформлення товару за першим методом надано всі передбачені законодавством документи для підтвердження ціни товару, який імпортується.

При цьому, суд першої інстанції зазначив, відповідач не надав доказів того, що документи, подані позивачем для митного оформлення товару є недостовірними чи такими, які у своїй сукупності викликають сумнів в недостовірності наданої інформації про митну вартість товару.

В апеляційній скарзі Чорноморська митниця Держмитслужби, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, не повне з`ясування обставин справи, просить скасувати рішення суду та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Відповідач аргументував свої вимоги тим, що декларантом не було надано документи, що містяться у вимозі митного органу, а саме: страхові пакети, а також документи, що містять відомості про вартість страхування; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями; копію митної декларації країни відправлення; документи, що підтверджують вартість транспортування, а тому заявлену митну вартість декларантом не може бути визнано.

01 квітня 2021 року П`ятим апеляційним адміністративним судом ухвалено постанову про відмову у задоволенні апеляційної скарги Чорноморської митниці Держмитслужби та залишення рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 02 жовтня 2020 року без змін.

Приймаючи вказане рішення суд апеляційної інстанції погодився з висновком суду першої інстанції стосовно того, що позивачем для оформлення товару за першим методом надано всі передбачені законодавством документи для підтвердження ціни товару, який імпортується.

Я не погоджуюсь з зазначеним рішенням, з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно до ч.1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ч.3 ст. 90 КАС України).

З наявних в матеріалах справи доказів слідує, що митну вартість імпортованого товару, яка вказана у митній декларації, декларантом визначено за основним методом.

Для митного оформлення товарів декларантом подано митному органу: пакувальний лист, рахунок-фактура (інвойс), коносамент, автотранспортна накладна, декларація про походження товару, зовнішньоекономічний договір (контракт), доповнення до зовнішньоекономічного договору.

За правилами частини першої статті 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

У частині другій цієї статті наведений перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів.

Частиною третьою статті 53 МК України встановлено обов`язок декларанта або уповноваженої ним особи на письмову вимогу органу доходів і зборів протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно із положенням частини четвертої вказаної статті у разі, якщо орган доходів і зборів має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) визначені в ній документи.

Відповідно до частини першої статті 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що органи доходів і зборів мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості, яке може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей.

Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

Наявність в органу доходів і зборів обґрунтованого сумніву в правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Разом із тим, витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Відповідачем під час здійснення перевірки правильності визначення вартості товару позивачу були надіслані електронні повідомлення про необхідність надання додаткових документів.

На електронний запит митниці, декларантом було подано наступні документи: прайс - лист від постачальника,комерційна пропозиція.

За результатом дослідження наданих позивачем документів митну вартість вищезазначеного товару було скориговано та прийнято рішення про коригування митної вартості товарів № UА508040/2020/000117/2 від 13.07.2020 року.

Зі змісту оскаржуваного рішення митного органу убачається, що поставка товарів здійснюється на умовах поставки «CIF PIVDENNYI», відповідно до ІНКОТЕРМС 2010.

Серед документів наданих митному органу для підтвердження заявленого рівня митної вартості відсутня інформація про те, що товар не страхувався або страхувався сторонами угоди, що може свідчити про відсутність всіх відомостей щодо страхування товару.

Як убачається з матеріалів справи, Товар ввезено на умовах поставки «CIF PIVDENNYI», на виконання умов Контракту від 29.01.2018 року № CH-UA-18/01/29, згідно до якого Продавець (ZHEJIANG SUNLAND KITCHEN WARE&SANITARY WARE CO LTD) здійснив поставку на адресу Покупця (ТОВ «Строй мир») відповідного товару, а саме «Товар» - санітарно-технічні вироби та запчастини до них, в номенклатурі, кількості і ціні згідно супровідних документів.

Згідно до наданого проформи-інвойсу від 20 грудня 2019 року № SLD-L2019060-2 (супровідний документ, що надається продавцем покупцеві і містить перелік товарів, їх кількість і ціну), загальна вартість імпортованого товару складає 18 454,67 дол. США (а.с.31).

Згідно із ч.2 ст.53 МК України документами, що підтверджують заявлену митну вартість товарів є, зокрема, страхові документи, що містять відомості про вартість страхування (якщо здійснювалось страхування).

На сьогодні діють Офіційні правила Міжнародної торгової палати для тлумачення торговельних термінів, видання МТП № 560, в редакції з 01.01.2011 року Інкотермс-2010.

Відповідно до Інкотермс-2010 CIF (Cost, Insurance and Freight (... named port of destination) - вартість, страхування і фрахт (... назва порту призначення). Термін "вартість, страхування та фрахт" означає, що поставка є здійсненою продавцем, коли товар перейшов через поручні судна в порту відвантаження. Продавець зобов`язаний понести витрати та оплатити фрахт, необхідні для доставки товару до названого порту призначення, проте, ризик втрати чи пошкодження товару, а також будь-які додаткові витрати, спричинені подіями, що виникають після здійснення поставки, переходять з продавця на покупця. Однак за умовами терміна CIF на продавця покладається також обов`язок забезпечення морського страхування на користь покупця проти ризику втрати чи пошкодження товару під час перевезення.

Отже, продавець зобов`язаний укласти договір страхування та сплатити страхові внески. Покупець повинен мати на увазі, що за умовами терміна CIF від продавця вимагається забезпечення страхування лише з мінімальним покриттям. У випадку, якщо покупець бажає мати страхування з більшим покриттям, він повинен або прямо та недвозначно домовитися про це з продавцем, або самостійно вжити заходів до забезпечення додаткового страхування.

Тому, у разі укладання контракту за умовами поставки CIF на продавця покладається обов`язок забезпечення страхування на користь покупця проти ризику втрати чи пошкодження товару під час перевезення, а також сплати страхових внесків та вартості перевезення вантажу до порту відвантаження.

Згідно до правил Інкотермс 2010 на умовах поставки CIF, продавець зобов`язаний надати покупцю, на його прохання, на його ризик і за його рахунок (при наявності витрат) інформацію (страховий поліс чи інше підтвердження страхового покриття), необхідну для отримання страхування.

Разом з тим, як зазначено в спірному рішенні митного органу, страхових документів та документів, які б містили відомості про вартість страхування та вартість перевезення оцінюваних товарів, контролюючому органу надано не було.

В матеріалах справи наявний Коносамент №MRFB20052937, а також наданий позивачем його переклад.

Коносамент за своєю суттю є договором перевезення вантажу із зазначенням пункту призначення, умов перевезення та оплати, який укладається між відправником та морським перевізником у момент відправлення вантажу морським транспортом. Виписуванням коносаменту перевізник підтверджує укладання такого договору, при цьому всі основні умови цього договору переносяться в коносамент.

У коносаменті зазначаються, зокрема, фрахт та інші належні перевізнику платежі або зазначення, що фрахт повинен бути сплачений згідно із умовами, викладеними в рейсовому чартері або іншому документі, або зазначення, що фрахт повністю сплачено.

Однак, зі змісту Коносаменту №MRFB20052937 убачається, що в ньому відсутні зазначення, що фрахт повинен бути сплачений згідно із умовами, викладеними в рейсовому чартері або іншому документі, або зазначення, що фрахт повністю сплачено.

Слід зауважити, положення пункту 3.4 Контракту № CH-UA-18/01/29 передбачає, що за згодою сторін постачання товару на виконання цього контракту може здійснюватись від третіх осіб попередньо зазначеними Продавцем. При цьому обов`язки продавця в частині постачання товару будуть вважатись виконаному у повному обсязі за умови зазначення в товаросупровідних документах посилання на даний контракт. Обов`язок по сплаті залишається за Покупцем.(а.с.20)

Згідно із частиною другою статті 53 МК України, наряду з переліком додаткових документів передбачене подання саме договору з третіми особами, що пов`язаний з договором (контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається. В даних випадках мається на увазі подання відповідних договорів від фірм, які пов`язані зі спірною поставкою з метою прослідковування механізму ціноутворення на спірний товар та співставлення їх відповідності даним, що містились в поданих декларантом позивача документах на предмет достовірності заявленої митної вартості, ідентифікації спірного товару.

З метою усунення будь-яких сумнівів щодо понесених витрат на перевезення вантажу, а також страхування, позивачем надано до суду Лист Постачальника щодо понесених ним витрат з перевезення та страхування від 19.03.2021 року (в оригіналі та з перекладом).

Як убачається зі змісту наданого Листа від 19.03.2021 року, компанія, яка виступала продавцем товару зазначає, що сума страхування по Контейнеру 1*45HQ MAEU9182011 складає 41,35 $, сплачена ZHEJIANG SUNLAND KITCHEN WARE&SANITARY WARE CO LTD і входить до ціни товару ( суму комерційного інвойсу від 25 травня 2020 року № SLD-L2019075-2). Крім того, ціна фрахту по даній поставці складає 1500$ за контейнер, сплачена ZHEJIANG SUNLAND KITCHEN WARE&SANITARY WARE CO LTD і входить в ціну товару ( суму комерційного інвойсу від 25 травня 2020 року № SLD-L2019075-2).

З наданням до суду вище зазначеного Листа від 19.03.2021 року, на мою думку, викликало ще більше сумнівів щодо неповноти поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів.

В наявних в матеріалах справи прайс листа від 10.12.2019 року (а.с.34), комерційної пропозиції від 21.05.2020 року (а.с.33), специфікації № 7 до контракту від 25.05.2020 року (а.с.28), проформи-інвойсу від 20 грудня 2019 року № SLD-L2019060-2 міститься інформація щодо переліку товару, їх кількості, ціна за одиницю товару та ціна загальної кількості товару. При цьому відсутня інформація стосовно включення до ціни товару витрат на транспортування та страхування.

Окрім цього, як до митного оформлення так і під час судового розгляду справи позивачем не надано документів, які підтверджують, зокрема, оплату витрат на страхування та перевезення (фрахту) товарів до моменту перетинання ними митного кордону України, що підтверджують митну вартість товару, саме компанією, яка виступала продавцем товару.

Разом з цим, в позовній заяві зазначено, що позивачем надавались митному органу перелік документів, у том числі декларація про походження товару. Однак в матеріалах справи відсутній оригінал зазначеного документу. Не було надано цих документів і на пропозицію суду апеляційної інстанції.

Так, на підтвердження наведених вище обставин щодо заявленої митної вартості товару, під час апеляційного перегляду справи, представником позивача надано митну декларацію країни відправлення № 00146945 в перекладі.

Надаючи аналіз зазначеному документу, звертаю увагу, що у графі «витрати на перевезення», «витрати на страхування» та «інші витрати» відсутні будь-які відомості стосовно цього.

Пунктом 4 частини 2 ст.53 МК України передбачено, що документами, які підтверджують митну вартість товарів є банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару, якщо рахунок сплачено.

Як убачається з матеріалів справи, Додатковою угодою від 25.05.2020 року до Контракту від 29.01.2018 року № CH-UA-18/01/29 внесено зміни щодо умови оплати: провести передоплату згідно до комерційного інвойсу від 25 травня 2020 року № SLD-L2019075-2 у розмірі 11 008,67 доларів США перед отриманням товару на склад Покупця в Україні.(а.с.27)

Звертаю увагу, що інвойс (рахунок-фактура) у розумінні вимог ст. 9 КАС України не є письмовим доказом, оскільки свідчить тільки про обов`язок покупцю сплатити продавцю вказану в ньому ціну за якою поставляється цей товар. Тобто, інвойс за своїм призначенням не відповідає ознакам первинного документа (оскільки ним не фіксується будь-яка господарська операція). Він носить лише інформаційний характер.

На підтвердження сплати суми, яка визначена у рахунку-фактурі, Товариством до апеляційного суду надано платіжне доручення № 123 від 27.12.2019 року та платіжне доручення № 36 від 02.07.2020 року.

У даному випадку, в межах спірних правовідносин, зазначена інформація у вище перелічених документах підтверджує лише оплату за імпортований товар, однак не містить відомостей щодо інших витрат декларанта, які повинні включатися під час реального визначення митної вартості товару.

Ще одна обставина, яка впливає на митну вартість товарів, зазначена у рішенні про коригування митної вартості товарів UА508040/2020/000117/2 від 13.07.2020 року, а саме, що відповідно до положення статті VII Генеральної Угоди з тарифів і торгівлі, оцінка імпортованого товару для митних цілей повинна ґрунтуватися на дійсній вартості товару (під "дійсною вартістю" слід розуміти ціну, за яку, під час та в місці, визначеними законодавством імпортуючої країни, такий чи подібний товар продається або пропонується до продажу при звичайному ході торгівлі за умов повної конкуренції).

Як зазначає митний орган у спірному рішенні про коригування митної вартості товару, додатково наданий прайс - лист має адресний характер та суб`єктивну спрямованість, що суперечить суті прайс - листа, як комерційної пропозиції необмеженій кількості потенційних покупців. У додатково наданій комерційній пропозиції виробника товару адресованій ТОВ «Строй Мир» відсутня інформація щодо терміну дії цін, тобто не можливо прослідкувати чи діяли зазначені у комерційній пропозиції ціни на день встановлення специфікації до контракту.

Таким чином, наданий позивачем прайс лист від 10.12.2019 року (а.с.34) не містить інформації стосовно наявних для товариства знижок на зазначений товар, наявність акційних пропозицій. Формування ціни повинно здійснюватися на основі використання великого спектру інформації. Надані позивачем документи, прайс лист, комерційна пропозиція від 21.05.2020 року (а.с.33), специфікації № 7 до контракту від 25.05.2020 року (а.с.28), на мою думку, повинні містити цінову інформацію щодо товарів виробника, яка пропонується до необмеженого кола покупців.

Наведені обставини, на мою думку, впливають на достовірність заявленої декларантом митної вартості імпортованого товару та свідчить про відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Слід зазначити, що саме позивач на стадії декларування товару (подання декларації та інших документів) зобов`язаний довести та надати докази (відповідні документи) того, що має право декларувати товари за основним методом - за ціною договору (контракту), і лише у разі надання таких документів, контролюючий орган за наявності у нього сумнівів може витребувати додаткові документи, що передбачені ч. 4 ст. 53 Митного кодексу України.

Такий сумнів в даному випадку зумовлений неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено.

В свою чергу, позиція позивача зводиться лише до того, що надання інших додаткових документів на стадії декларування товару, на підтвердження митної вартості товару, зазначеної декларантом, Товариством надано не буде.(а.с.35)

Необхідно зазначити, що однією із цілей врегулювання державою відносин, пов`язаних із справлянням митних платежів є захист економічної конкуренції. Ухилення підприємств і громадян, які переміщують товари, через митний кордон України від сплати у повному обсязі встановлених митних платежів, завдає шкоди не тільки економічним інтересам держави, яка втрачає вкрай необхідні кошти для свого розвитку. Зазначене робить економічно невигідним і виготовлення такого, або ж подібного товару, підприємцями на території куди ввозиться штучно здешевлений товар. Крім того, ввезення підприємцями одного і того ж товару але з різними витратами на його придбання, створює нерівні умови ведення підприємницької діяльності. Також, так як ціну регулює ринок, імпорт більш дешевого товару зовсім не означає, що він буде реалізований покупцям за більш дешевою ціною ніж у конкурентів.

У сукупності, з урахуванням наведених обставин, вважаю, що митним органом обґрунтовано прийнято рішення про коригування митної вартості товарів № UА508040/2020/000117/2 від 13.07.2020 року, сумніви в заявленій декларантом митній вартості, з врахуванням документів, поданих до митного оформлення товару є очевидними та не спростованими.

Суддя: О.О. Димерлій