Справа № 500/4028/20
Суддя: Дерех Надія Володимирівна
Дата ухвалення: 2021-03-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/4028/20

30 березня 2021 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі:

головуючої судді Дерех Н.В.

за участю:

секретаря судового засідання Заблоцька І.І.

представника позивача Балабан П.О.

представника відповідача Васильчук І.Б.

представника третьої особи Масний І.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Галицької митниці Держмитслужби третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача ОСОБА_2 про визнання протиправною та скасування картки відмови №UA209210/2020/00325 від 27.07.2020 та рішення №209000/2020/600062/2 від 27.07.2020,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (надалі, позивач) звернувся до Тернопільського окружного адміністративного суду з позовом до Галицької митниці Держмитслужби (надалі, відповідач), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача фізична особа - підприємець ОСОБА_2 (надалі, третя особа), в якому просив визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення Галицької митниці Держмитслужби №UA209210/2020/00325 від 27.07.2020, визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів Галицької митниці Держмитслужби №UA209000/2020/600062/2 від 27.07.2020.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що декларантом одночасно із митною декларацією було надано відповідачу ряд документів для підтвердження митної вартості товару і обраний метод її визначення. Наведені документи вказані представником відповідача в картці відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA209210/2020/00325 від 27.07.2020. Просить врахувати, що відповідач в оскаржуваному рішенні та картці відмови від 27.07.2020 не вказав на обставини, які обумовили виникнення у митного органу обґрунтованих сумнівів відносно не підтвердження чи невизначеності кількісних, вартісних і достовірних елементів митної вартості або відсутності хоча б однієї із їх складових, яка є обов`язковою при обчисленні такої вартості. Вважає, що обов`язок доведення обґрунтованості такого сумніву митним органом констатований також в постанові Верховного Суду від 06.03.2019, справа №809/278/17. На думку представника позивача, у відповідача були в наявності всі документи для визначення митної вартості за ціною вказаною декларантом. За таких обставин позивач просив задовольнити даний позов повністю.

Ухвалою суду від 14.12.2020 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами загального позовного провадження. Підготовче судове засідання у справі призначено на 13.01.2021 о 12:00 год.

Представник відповідача подав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що під час здійснення контролю поданих до митного оформлення за митною декларацією №UA209210/2020/013598 від 24.07.2020 документів було встановлено, що декларантом визначено митну вартість за резервним методом у розмірі 241774,50 грн, що еквівалентно 7500 євро (за курсом НБУ на день подання декларації). На думку представника відповідача, документів які підтверджували б заявлену митну вартість, до митного оформлення не подавалися. Представник відповідача зазначив, що поданий договір купівлі-продажу, укладений з фізичною особою ОСОБА_3 , яка не зазначена в реєстраційних документах, а також декларантом платіжних документів або інших документів, що підтверджували б фактурну вартість транспортного засобу та були б укладені відповідно до принципів бухгалтерського обліку, до митного оформлення не подавались. Просить врахувати, що при здійсненні декларування товару, згідно графи 43 МД позивачем визначено резервний метод, зазначивши цим, що у нього відсутні всі складові для обрання першого методу; позивачем самостійно розраховано митні платежі та самостійно обрано шостий резервний метод визначення митної вартості товарів. За таких обставин, Галицька митниця Держмитслужби вважає, що оскаржувані картка відмови та рішення прийняті з дотриманням вимог чинного законодавства та не підлягає скасуванню.

13.01.2021 у відкритому судовому засіданні у підготовчому провадженні оголошено перерву до 08.02.2021 о 12:00 год.

08.02.2021 у відкритому судовому засіданні у підготовчому провадженні оголошено перерву до 18.02.2021 о 15:00 год.

18.02.2021 у відкритому судовому засіданні у підготовчому провадженні постановлено ухвалу без виходу до нарадчої кімнати про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті на 12.03.2021 о 14:00 год.

Ухвалою суду від 12.03.2021 розгляд даної справи відкладено на 30.03.2021 о 14:00 год.

30.03.2021 у відкритому судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити повністю з мотивів, наведених у позовній заяві.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета позову, у відкритому судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити з тих же мотивів,що наведені позивачем у позовній заяві.

Представник відповідача у відкритому судовому засіданні проти позову заперечив, просив відмовити в його задоволенні повністю з мотивів, наведених у відзиві на адміністративний позов.

Заслухавши в судовому засіданні пояснення учасників справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши матеріали, що містяться у справі, суд встановив наступні обставини.

20.07.2020 позивач у відповідності до договору купівлі-продажу придбав транспортний засіб у фізичної Alisa Mikel легковий автомобіль, бувший у користуванні, марки MERCEDES-BENZ, модель СLА 180. ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , тип двигуна бензиновий, робочий об`єм 1593 см3. потужністю 90 кВт, вартістю 6000 євро.

Декларантом фізичною особою підприємцем ОСОБА_2 подано до Галицької митниці Держмитслужби митну декларацію №UA209210/2020/013598 від 24.07.2020, якою задекларовано легковий автомобіль, бувший у користуванні, марки MERCEDES-BENZ, модель СLА 180. ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , тип двигуна бензиновий, робочий об`єм 1593 см3. потужністю 90 кВт.

У вказаній митній декларації позивачем самостійно визначено митну вартість товару за резервним методом у розмірі 241774,50 грн., що еквівалентно 7500 євро( за курсом НБУ на день подання декларації).

Декларантом одночасно із митною декларацією надано відповідачу документи для підтвердження митної вартості товару. Зокрема, представлено декларацію про походження товару № ED267230 від 13.06.2013, акт про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу (у випадках митного огляду) № UA209040/2020/025280 від 24.07.2020, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_2 , некласифікований зовнішньоекономічний договір (контракт) від 20.07.2020, внутрішній договір (контракт) доручення № НОН 741680 від 20.06.2020. договір про надання послуг митного брокера № 1431 від 20.07.2020, паспорт громадянина України з відміткою про реєстрацію місця проживання в Україні серії НОМЕР_3 , виданого 20.08.1998. витяг з інтернет ресурсу від 24.07.2020, фото т/з від 24.07.2020, фінансова гарантія у вигляді грошової застави № 0.0..1 від 20.07.2020. сертифікат відповідності щодо індивідуального затвердження колісного транспортного засобу №UA.013.58828-20 ВІД 24.07.2020, паспортний документ фізичної особи, що дає право на перетин державного кордону України № FN611151 від 27.04.2018.

Галицькою митницею Держмитслужби винесено рішення про коригування митної вартості товарів за № UA209000/2020/600062/2 від 27.07.2020.

Так, серед обставин прийняття Рішення та джерел інформації, що використовувалися митним органом для визначення митної вартості зазначено наступне: митна вартість імпортованого товару не може бути визнана у зв`язку з тим, що документально не підтверджено числові значення складових митної вартості, які є обов`язковими при її обчисленні, а саме: для підтвердження фактурної вартості декларантом не подано банківських платіжних документів, що стосуються оцінюваного товару, для страхування (якщо здійснювалось) - страхових документів. Не надано інформації про рух коштів від покупця до продавця. У митного органу виникли обґрунтовані сумніви щодо заявленої митної вартості даного товару у зв`язку з тим, що інформація, яка міститься на загальнодоступних інтернет ресурсах вартість даного товару є вищою за заявлену декларантом. Відповідно митним органом розпочато процедуру консультації та направлено повідомлення про надання документів для підтвердження заявленої митної вартості товару. На вимогу митного органу декларантом не було подано документів, що підтверджують заявлену митну вартість згідно ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України, а саме: банківських платіжних документів, що стосуються оцінюваного товару, якщо здійснювалось страхування, страхові документи, та додаткових документів відповідно до частини третьої ст. 53 МК України, а саме: копію митної декларації країни відправлення, висновок про вартісні характеристики підготовлений спеціалізованою експертною організацією. Другорядні методи не були застосовані через відсутність достатньої інформації про ціну угоди щодо ідентичних та подібних товарів. Метод на основі віднімання вартості не може бути використаний, оскільки відсутня інформація про ціни ідентичних чи подібних (аналогічних товарів), що продаються па території України, а також про складові компоненти, що можуть бути виділені із ціни. Метод на основі додавання вартості не може бути використаний, оскільки відсутня інформація про вартість всіх витрат, що зараховуються до ціни товару. За результатом проведеної консультації з декларантом, відповідно до положень частини 4 ст. 57 МК України, дійшли згоди про неможливість визначення митної вартості згідно з положеннями статей 59-63 МК України. Митна вартість товару визначена за резервним методом визначення митної вартості згідно ст. 64 МК України. За основу для обрахунку митної вартості даного товару взято інформацію щодо вартості транспортного засобу обрахованого згідно витягу з інтернет ресурсу autoscout.de на рівні 12 100 євро/шт.

Також, Галицькою митницею Держмитслужби винесено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення за № UA209210/2020/00325 від 27.07.2020, відповідно до якої декларанту відмовлено у митному оформленні (випуску) товарів з підстав коригування митної вартості товару.

29.07.2020 декларантом ФОП ОСОБА_2 подано до Галицької митниці Держмитслужби іншу електронну митну декларацію № UA209210/2020/013946, якою задекларовано для митного оформлення легковий автомобіль, бувший у користуванні, марки MERCEDES-BENZ, модель CLA 180, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , тип двигуна бензиновий, робочий об`єм 1593 см3, потужністю 90 кВт., з врахуванням вказаного вище рішення про коригування митної вартості товарів за №UA209000/2020/600062/2 від 27.07.2020.

Не погоджуючись з карткою відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, рішенням про коригування митної вартості товарів, позивач звернувся з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає, що із змісту ст.19 Конституції України вбачається, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно частини першої статті 246 Митного кодексу України, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин (надалі, МК України) метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

Згідно з частиною першою статті 257 МК України, декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії або їх електронні (скановані) копії, засвідчені електронним цифровим підписом декларанта або уповноваженої ним особи.

Відповідно до статей 49, 50 МК України, митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відомості про митну вартість товарів використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів.

Згідно із частиною першою статті 51 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Згідно з частиною першою статті 52 МК України, заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VІІІ цього Кодексу та главою 8.

За приписами частини другої статті 52 МК України, декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.

Як встановлено частиною першою статті 53 Митного кодексу України, у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Відповідно до частини другої статті 53 Митного кодексу України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах 5 і 6 статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

За правилами частини п`ятої статті 53 Митного кодексу України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Згідно з частиною першою статті 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу. За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу (частини друга - третя ст. 54 МК України).

Частиною четвертою статті 54 Митного кодексу України встановлено, що орган доходів і зборів під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний: здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; надавати декларанту або уповноваженій ним особі письмову інформацію про причини, за яких заявлена ними митна вартість не може бути визнана; надавати декларанту або уповноваженій ним особі письмову інформацію щодо порядку і методу визначення митної вартості, застосованих у разі коригування митної вартості, а також щодо підстав здійснення такого коригування.

Водночас частиною п`ятою цієї статті передбачено, що орган доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право: 1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; 2) у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; 3) у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів; 4) проводити в порядку, визначеному статтями 345 - 354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску; 5) звертатися до органів доходів і зборів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості; 6) застосовувати інші передбачені цим Кодексом форми митного контролю.

Орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі, зокрема неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари (Пункт 2 частини шостої статті 54 МК України).

Відповідно до статті 57 Митного кодексу України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за основним методом (тобто за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції)) та другорядними: за ціною договору щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; на основі віднімання вартості; на основі додавання вартості (обчислена вартість); за резервним.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 МК України за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що органи доходів і зборів мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей.

Наявність в органу доходів і зборів обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Разом з тим, витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 Митного кодексу України. Орган доходів і зборів зобов`язаний зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких зможе усунути сумніви у їх достовірності.

Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Відповідно до частини п`ятої статті 58 МК України ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

Відтак, в силу приписів статті 55 МК України орган доходів і зборів має право здійснювати коригування митної вартості товару, заявленої декларантом, за відповідних умов, зокрема, якщо ним у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Крім цього, частиною 2 статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (надалі, ГАТТ) визначено, що оцінка імпортованого товару для митних цілей повинна ґрунтуватися на дійсній вартості імпортованого товару, на який розраховується мито, або подібного товару і не повинна ґрунтуватися на вартості товару національного походження чи на довільній або фіктивній вартості.

Відповідно до тлумачної примітки 2 до статті 7 Угоди про застосування статті VII ГАТТ, методи оцінювання, які мають використовуватися згідно зі статтею 7, повинні бути методами, викладеними в статтях 1 - 6, проте обґрунтована гнучкість у застосуванні таких методів відповідатиме цілям та положенням статті 7. Таким чином, при визначенні митної вартості товару за резервним методом слід зважати на норми, що встановлюють умови для визначення митної вартості за попередніми методами.

Статтею 59 МКУ визначено, що ідентичними вважаються товари, які, зокрема, однакові з оцінюваним товаром за такими ознаками як "фізичні характеристики".

Як слідує з матеріалів справи, під час здійснення контролю поданих до митного оформлення за МД №UA209210/2020/013598 від 24.07.2020 документів було встановлено, що декларантом самостійно визначено митну вартість за резервним методом у розмірі 241774,50 грн., що еквівалентно 7500 євро (за курсом НБУ на день подання декларації).

В той же час, суд зазначає, що заявлена фактурна вартість склала 6000 євро, однак платіжних документів або інших документів, що підтверджували б фактурну вартість транспортного засобу та були б укладені відповідно до принципів бухгалтерського обліку, до митного оформлення не подавали, про що судом не здобуто належних доказів, та учасниками справи суду не подано.

Крім цього, поданий договір купівлі-продажу, укладений з фізичною особою ОСОБА_3 , яка не зазначена в реєстраційних документах.

З наведеного мотиву, суд вважає, що відповідач дійшов правомірного висновку, що декларант цілком правомірно не застосував для визначення митної вартості автомобіля основний метод.

Також, з матеріалів справи слідує, що автомобіль на аукціоні засвідчений власником як такий, що має "попередні пошкодження / ДТП". Разом з тим, для оцінюваного автомобіля у акті про проведення огляду не зазначено пошкоджень крім природного зносу лакофарбового покриття.

Таким чином, суд вважає, що надане джерело не могло бути застосоване для визначення митної вартості за резервним методом, оскільки враховує дані про продаж автомобіля не в країні експорту та відмінну за своїми фізичними характеристиками, тоді як на ринку Німеччини наявні пропозиції щодо продажу неушкоджених автомобілів тієї ж марки та моделі, що суперечить вимогам тлумачної примітки 2 до статті 7 Угоди про застосування статті VII ГАТТ.

В ході розгляду даної адміністративної справи судом встановлено, що декларантом додатково надано копію експортної декларації Республіки Польща №20PL412020E0388734, повідомлення про відмову надання інших документів.

Відомості у копії експортної декларації, на думку суду, не містять відомостей, що могли б підтвердити заявлену митну вартість в сумі 7500 євро.

Таким чином, суд вважає, що декларантом для визначення митної вартості обрано неналежне джерело інформації, що не відповідає вимогам глави 9 МК України, та не надано жодних додаткових документів для підтвердження числових значень заявленої митної вартості.

Водночас, суд зазначає, що відповідно до вимог частини шостої ст. 54 МК України Галицькою митницею Держмитслужби правомірно було прийнято рішення про невизнання заявленої митної вартості та вартість транспортного засобу, яка була визначена самостійно зважаючи на невідповідність обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 МКУ.

Так, кореспондуючи до вимог частини четвертої ст. 57 МКУ Галицькою митницею Держмитслужби було проведено консультацію з декларантом, в ході якої встановлено неможливість застосувати наступні методи визначення митної вартості, а саме методу 2а (ст. 59 МКУ) та методу 2б (ст.60 МКУ) з причини відсутності в органу доходів і зборів та декларанта інформації про ідентичні та подібні (аналогічні) товари, методу 2в (ст.62 МКУ) та методу 2г (ст.63 МКУ) з причини відсутності вартісної основи для розрахунку митної вартості в органу доходів і зборів.

Як свідчать матеріали справи, при здійсненні декларування товару, згідно графи 43 МД позивачем самостійно визначено резервний метод, зазначивши цим, що у нього відсутні всі складові для обрання першого методу. Позивачем самостійно розраховано митні платежі та самостійно обрано шостий резервний метод визначення митної вартості товарів.

Водночас, процедура декларування врегульована ст. 257 МК України, частиною восьмої якої передбачено, що митне оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення здійснюється митними органами на підставі митної декларації, до якої декларантом залежно від митних формальностей, установлених цим Кодексом для митних режимів, та заявленої мети переміщення вносяться такі відомості, у тому числі у вигляді кодів: 1) заявлений митний режим, тип декларації та відомості про особливості переміщення; 2) відомості про декларанта, уповноважену особу, яка склала декларацію, відправника, одержувача, перевізника товарів і сторони зовнішньоекономічного договору (контракту) або іншого документа, що використовується в міжнародній практиці замість договору (контракту), а в разі якщо зовнішньоекономічний договір (контракт) укладено на підставі посередницького договору, - також про іншу, крім сторони зовнішньоекономічного договору (контракту), сторону такого посередницького договору; 3) відомості про найменування країн відправлення та призначення; 4) відомості про транспортні засоби комерційного призначення, що використовуються для міжнародного перевезення товарів та/або їх перевезення митною територією України під митним контролем, та контейнери; 5) відомості про товари: а) найменування; б) звичайний торговельний опис, що дає змогу ідентифікувати та класифікувати товар; в) торговельна марка та виробник товарів (за наявності у товаросупровідних та комерційних документах); г) код товару згідно з УКТ ЗЕД; ґ) найменування країни походження товарів (за наявності); д) опис упаковки (кількість, вид); е) кількість у кілограмах (вага брутто та вага нетто) та інших одиницях виміру; є) фактурна вартість товарів; ж) митна вартість товарів та метод її визначення; з) відомості про уповноважені банки декларанта; и) статистична вартість товарів; 6) відомості про нарахування митних та інших платежів, а також про застосування заходів гарантування їх сплати: а) ставки митних платежів; б) застосування пільг зі сплати митних платежів; в) суми митних платежів; г) офіційний курс валюти України до іноземної валюти, у якій складені рахунки, на день подання митної декларації; ґ) спосіб і особливості нарахування та сплати митних платежів; д) спосіб забезпечення сплати митних платежів (у разі застосування заходів гарантування їх сплати); 7) відомості про зовнішньоекономічний договір (контракт) або інший документ, що використовується в міжнародній практиці замість договору (контракту), та його основні умови; 8) відомості, що підтверджують дотримання встановлених законодавством заборон та обмежень щодо переміщення товарів через митний кордон України; 9) відомості про документи, передбачені частиною третьою статті 335 цього Кодексу; 10) довідковий номер декларації (за бажанням декларанта).

У відповідності до п.п. 3.3 п. 3 розділу I «Загальні положення» Порядку заповнення митних декларацій на бланку єдиного адміністративного документа, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 30.05.2012 року № 651, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14 серпня 2012 р. за № 1372/21684 (далі Порядок № 651), графи A, C, D/J, E/J, F, G, I МД паперового примірника МД та її електронної копії або електронної МД заповнюються посадовими особами митних органів. Інші графи МД заповнюються Декларантом.

Суд вважає, що обов`язок доведення ціни товару лежить на декларанті, і саме декларант має довести, що ним правильно здійснено розрахунки митної вартості, в тому числі обрано метод визначення митної вартості товарів. Натомість, митний орган має довести обґрунтованість сумнівів.

Згідно частини першої ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд також звертає увагу на позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України» (заява № 65518/01; від 06.09.2005; пункт 89), «Проніна проти України" (заява № 63566/00; 18.07.2006; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; від 10.02.2010; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09.12.1994, пункт 29).

Відтак, перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх рішень та дій, а також докази надані позивачем, суд приходить до висновку, що у задоволенні даного адміністративного позову слід відмовити повністю.

Судові витрати, у відповідності до ст. 139 КАС України, не відшкодовуються.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Галицької митниці Держмитслужби, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача ОСОБА_2 про визнання протиправною та скасування картки відмови №UA209210/2020/00325 та рішення про коригування митної вартості товарів №UA209000/2020/600062/2 від 27.07.2020 року - відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Тернопільський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено та підписано 09 квітня 2021 року.

Реквізити учасників справи:

позивач - ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_4 );

відповідач - Галицька митниця Держмитслужби (місцезнаходження:вул. Костюшка, 1, м. Львів,79005 );

третя особа - ОСОБА_2 місце проживання АДРЕСА_2 РНОКПП: НОМЕР_5

Головуюча суддя Дерех Н.В.