Справа № 200/1821/21-а
Суддя: Грищенко Є.І.
Дата ухвалення: 2021-03-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 березня 2021 р. Справа№200/1821/21-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Грищенка Є.І., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в приміщенні Донецького окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Торецького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Торецького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (далі відповідач, управління) про:

- визнання протиправним та скасування рішення про відмову у призначенні пенсії за віком від 03 лютого 2021 року № 138;

- зобов`язання повторно розглянути заяву від 28 січня 2021 року про призначення пенсії за віком.

В обґрунтування позову зазначено, що позивач звернувся до управління із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах. Однак рішенням від 03 лютого 2021 року відповідач відмовив у призначенні пенсії та не зарахував до пільгового стажу періоди роботи з 16 січня 1990 року по 27 квітня 1993 року, з 16 листопада 1993 року по 07 березня 1996 року, з 12 серпня 1996 року по 06 липня 1998 року. Крім того, відповідачем не були враховані довідки, видані «окупаційною владою».

Позивач вважає таке рішення управління протиправним та таким, що підлягає скасуванню, оскільки позивачем було надано трудову книжку, яка підтверджує право на зарахування спірних періодів трудового стажу. Крім того, позивачем були надані уточнюючі довідки.

Ухвалою суду від 23 лютого 2021 року відкрито провадження у справі та призначено її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження, без проведення судових засідань та повідомлення (виклику) учасників справи.

19 березня 2021 року на електрону адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача заперечував проти задоволення позовних вимог та зазначив, що при зверненні із заявою про призначення пенсії, заявником не було надано виписки з наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці відповідно до п. 10 Порядку №383. Надані позивачем довідки про підтвердження пільгового стажу не відповідають додатку №5 Порядку № 637. Провести перевірку достовірності наданих позивачем довідок від 21 лютого 2003 року та від 28 лютого 2003 року №49к та підстави їх видачі немає можливості у зв`язку з тим, що первинні документи знаходились на тимчасово окупованій території Донецької області та відповідно до листа ДП «Шахтарськантрацит» Міністерства енергетики та вугільної промисловості України від 22 жовтня 2014 року № 01-11/28а архівні документи ДП «Шахтоуправління імені 17-го Партз`їзду» знищено. Представник відповідача зауважив, що надані до суду довідки №1318/2.3-1443 від 25 січня 2021 року, витяг з наказу №133/к від 15 жовтня 1995 року, довідки про заробітну плату №1318/2.3-1443/1, № 1318/2.3-1443/2, № 1318/2.3-1443/3 від 25 січня 2021 року видані ДП «Торезантрацит», діяльність якого не здійснюється у межах повноважень та у спосіб, передбачений Конституцією України та Законами України.

Розгляд справи проведено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі.

Перевіривши матеріали справи, вирішивши питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, судом встановлено наступне.

Позивач ОСОБА_1 , громадянин України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 .

Позивач є внутрішньо переміщеною особою, що підтверджується довідкою від 28 січня 2021 року № 1421-.

Судом встановлено, що позивач звернувся до Торецького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області із заявою від 28 січня 2021 року про призначення пенсії за віком.

До заяви було додано військовий квиток, диплом (свідоцтво, атестат) про навчання, довідку про взяття на облік внутрішньої переміщеної особи, 3 довідки про заробітну плату за період страхового стажу до 01 липня 2000 року, довідку про зміни назви організації, довідку про присвоєння ідентифікаційного номеру, 4 довідки, що визначають право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою КМУ від 12.08.93 ; 637 у кількості 2 штук, паспорт та трудову книжку.

Рішенням від 03 лютого 2021 року № 38 ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу.

Відповідно до вказаного рішення, до страхового стажу не зараховано період навчання в Шахтарському торгівельному технікумі Міністерства освіти України, оскільки неможливо встановити форму навчання та дату вступу до навчального закладу.

У зв`язку з тим, що довідки про підтвердження наявного пільгового трудового стажу від 21 лютого 2003 року № 21 та від 28 лютого 2003 року № 49к видані більш ранньою датою та не відповідають додатку 5 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою КМУ від 12 серпня 1993 року № 637, а обґрунтованість та достовірність наданих довідок перевірити у відповідності з ч. 3 ст. 44 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», п 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» немає можливості, а згідно листа ДП «Шахтарськантрацит» Міністерства енергетики та вугільної промисловості України від 22 жовтня 2014 року № 01-11/28а архівні документи ДП «Шахтоуправління імені 17-го Партз`їзду» знищено, періоди роботи з 16 січня 1990 року по 27 квітня 1993 року, з 16 листопада 1993 року по 07 березня 1996 року та з 12 серпня 1996 року по 06 липня 1998 року не зараховано до пільгового стажу.

Також у рішенні зазначено, що заявником не надано виписку з наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці. Крім того, при розрахунку пенсії не враховані довідки від 25 січня 2021 року № 1318/2.3-1443 та витяг з наказу №133/к від 15 жовтня 1995 року, оскільки довідка видана незаконним органом, а витяг завірений неналежним чином та не враховані довідки про заробітну плату №1318/2.3-1443/1, № 1318/2.3-1443/2, № 1318/2.3-1443/3 від 25 січня 2021 року, оскільки видані незаконним органом та не підтверджені первинними документами.

Спірним питанням у даній справі є правомірність рішення управління, зокрема в частині не зарахування до пільгового стажу періодів роботи 16 січня 1990 року по 27 квітня 1993 року, з 16 листопада 1993 року по 07 березня 1996 року, з 12 серпня 1996 року по 06 липня 1998 року та не врахування наданих позивачем довідок.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та способом, передбаченими Конституцією та законами України.

Відповідно до частин першої та другої статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Призначення, виплата та перерахунок призначеної пенсії регулюється, зокрема Законом України «Про пенсійне забезпечення» №1788-XII та Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV.

Відповідно до ст. 114 Закону № 1058-IV право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Пунктом 1 частини 2 статті 114 Закону № 1058-IV встановлено, що на пільгових умовах пенсія за віком призначається: 1) працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Статтею 62 Закону № 1788-XII передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі Порядок № 637).

Відповідно до п. 1 Порядку № 637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до п. 20 Порядку № 637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року № 383 затверджено Порядок застосування Списків N 1 і N 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах (далі Порядок № 383).

Відповідно до п. 1 Порядку № 383 Згідно з пунктом другим Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" ( 1058-15 ) пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком N 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників ( 36-2003-п ) (далі - Список N 1) та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком N 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників ( 36-2003-п ) (далі - Список N 2), затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, які мали право на пенсію за віком на пільгових умовах, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди пенсії призначаються за нормами Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" ( 1058-15 ) за умови досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України "Про пенсійне забезпечення" ( 1788-12 ).

Цей Порядок регулює застосування Списків N 1 і N 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників ( 36-2003-п ) (далі - Списки) при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до підпунктів "а", "б" статті 13 та статті 100 Закону України "Про пенсійне забезпечення" ( 1788-12 ).

Відповідно до п. 2 Порядку № 383 під повним робочим днем слід уважати виконання робіт в умовах, передбачених Списками ( 36-2003-п ), не менше 80 відсотків робочого часу, установленого для працівників даного виробництва, професії чи посади, з урахуванням підготовчих, допоміжних, поточних ремонтних робіт, пов`язаних з виконанням своїх трудових обов`язків.

Відповідно до п. 3 Порядку № 383 при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.92 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.92.

Відповідно до п. 10 Порядку № 383 для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 N 637.

З аналізу наведених положень, суд приходить до висновку, що основним документом, який підтверджує трудовий стаж є трудова книжка. Проте, у разі відсутності трудової книжки або записів у ній, які визначають право на призначення пенсії на пільгових умовах, зокрема, характер та тривалість роботи, необхідно надавати уточнюючи довідки підприємства. Крім того, необхідною умовою підтвердження стажу роботи зі шкідливим та важкими умовами праці є надання виписки із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці.

Як вбачається зі спірного рішення, підставою для відмови у зарахуванні до пільгового стажу позивача періодів його роботи на ДП «Шахтоуправління імені 17-го Партз`їзду» слугувало не врахування відповідачем наданим позивачем довідок.

Разом з цим, щодо спірних періодів роботи трудова книжка позивача містить наступні записи:

- 16.01.1990 р. прийнятий гірником по ремонту гірничих виробіток 3 розряду підземним з повним робочим днем під землею;

- 16.10.1990 р. переведений прохідником 4 розряду підземним з повним робочим днем під землею;

- 18.04.1991 р. переведений прохідником 5 розряду підземним з повним робочим днем під землею;

- 27.04.1993 р. звільнений за ст. 38 КЗпП України за власним бажанням;

- 16.11.1993 р. прийнятий прохідником 5 розряду підземним з повним робочим днем під землею;

- 07.03.1996 р. звільнений за ст. 38 КЗпП України за власним бажанням;

- 12.08.1996 р. прийнятий прохідником 5 розряду підземним з повним робочим днем під землею;

- 06.07.1998 р. звільнений за ст. 38 КЗпП України за власним бажанням.

Суд зазначає, що наведені записи містять інформацію про характер виконуваної роботи та про зайнятість працівника на вказаних роботах повний робочий день. Крім того, професії гірника та прохідника віднесені до Списку №1, які були чинні на період роботи позивача.

Враховуючи наведене, право позивача на зарахування періодів роботи з 16 січня 1990 року по 27 квітня 1993 року, з 16 листопада 1993 року по 07 березня 1996 року, з 12 серпня 1996 року по 06 липня 1998 року до пільгового стажу, підтверджено записами у трудовій книжці, що виключає необхідність надання уточнюючих довідок, та, як наслідок свідчить про протиправність наведених у спірному рішенні підстав для не зарахування цих періодів роботи.

У спірному рішенні також зазначено, що заявником не було надано виписку з наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці у відповідності до п. 10 Порядку № 383.

З цього приводу суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до положень статті 101 Закону №1788 органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обгрунтованість їх видачі.

Крім того, непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць покладається на власника підприємства, а не працівника. При цьому контролюючу функцію у відносинах щодо проведення атестації робочих місць на підприємстві виконує держава в особі відповідних контролюючих органів, а не працівник.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №520/15025/16-а.

Зі спірного рішення також вбачається, що при розрахунку пенсії відповідачем вирішено не враховувати довідки від 25 січня 2021 року № 1318/2.3-1443 та витяг з наказу №133/к від 15 жовтня 1995 року, оскільки довідка видана незаконним органом, а витяг завірений неналежним чином та не враховані довідки про заробітну плату №1318/2.3-1443/1, № 1318/2.3-1443/2, № 1318/2.3-1443/3 від 25 січня 2021 року, оскільки видані незаконним органом та не підтверджені первинними документами.

З цього приводу суд зазначає, що стосовно окупованих територій у практиці Міжнародного суду ООН сформульовані так звані намібійські винятки: документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян. У рішенні Європейського суду з прав людини Мозер проти Республіки Молдови та Росії від 23.02.2016 ЄСПЛ констатував, що Консультативний висновок Міжнародного Суду, що розуміється в сукупності з виступами і поясненнями деяких членів суду, чітко показує, що в ситуаціях, подібних до тих, що наводяться в цій справі, зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих defacto органів та інститутів [окупаційної влади] далеко від абсолютного. Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами....

У рішенні від 08 липня 2004 року у справі «Ілашку та інші проти Молдови та Росії», ЄСПЛ, задовольняючи позов щодо Молдови, визнав, що Уряд Молдови, який є єдиним законним Урядом Республіки Молдова за міжнародним правом, не здійснював влади над частиною своєї території, яка перебуває під ефективним контролем «Молдавської Республіки Придністров`я». Однак, навіть за відсутності ефективного контролю над Придністровським регіоном, Молдова все ж таки має позитивне зобов`язання за статтею 1 Конвенції вжити заходів, у рамках своєї влади та відповідно до міжнародного права, для захисту гарантованих Конвенцією прав заявників.

Враховуючи, що рішення ЄСПЛ є джерелом права та обов`язковими для виконання Україною відповідно до статті 46 Конвенції, суди при розгляді справ зобов`язані враховувати практику ЄСПЛ, у тому числі і рішення в справах «Пічкур проти України», «Ілашку та інші проти Молдови та Росії» як джерело права відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини».

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 06 жовтня 2015 року у справі № 816/4505/14 і враховується судом при розгляді даної справи.

Неприпустимість визнання деяких документів, які були видані на території, неконтрольованій законною Владою, недійсними та такими, що не набули законної сили, підтверджується практикою Європейського суду з прав людини, яка викладена в рішенні у справі «Лоізіду проти Туреччини».

Європейський Суд з прав людини у вказаній справі дійшов такого висновку: «Суд відмічає, що за наявності фактично існуючих незаконних утворень на території неконтрольованій законною Владою міжнародне право визнає законність деяких юридичних домовленостей та дій, наприклад, реєстрація народження, смерті або шлюбу, наслідки яких можуть бути проігноровані лише на шкоду жителям тієї чи іншої території».

Таким чином, відповідачем неправомірно не враховані надані позивачем довідки від 25 січня 2021 року №1318/2.3-1443, від 25 січня 2021 року №1318/2.3-1443/1, № 1318/2.3-1443/2, № 1318/2.3-1443/3 та витяг з наказу від 15.10.1995 №133к «Про атестацію робочих місць».

Підсумовуючи наведене, суд приходить до висновку про протиправність спірного рішення управління, а отже позовні вимоги про визнання протиправним та скасування рішення управління підлягають задоволенню.

Крім того суд зазначає, що відповідно до ч. 4 ст. 245 КАС України у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Враховуючи наведене, з метою належного захисту порушеного права позивача, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії, з урахуванням правової оцінки, викладеної судом у даному рішенні.

Відповідно до частини 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до вимог пункту 4 частини першої статті 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Відповідно до положень статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до вимог частин першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Нормами частини другої зазначеної статті встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд, відповідно до положень частини п`ятої статті 77 КАС України, вирішує справу на підставі наявних доказів.

За таких обставин, беручи до уваги всі надані сторонами докази в їх сукупності та враховуючи, що правомірність своїх дій відповідачем не доведена, суд доходить висновку про обґрунтованість пред`явленого позову та про задоволення позовних вимог позивача в повному обсязі.

Згідно з положеннями частини першої статті 139 КАС при задоволені позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрат, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи те, що позивачем сплачено судовий збір у розмірі 908 грн., що підтверджується квитанцією № 90 від 15 лютого 2021 року, судові витрати у розмірі 908 грн. підлягають відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 32, 139, 243 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Торецького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити повінстю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Торецького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області від 03 лютого 2021 року № 38 про відмову у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 .

Зобов`язати Торецьке об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області (місцезнаходження: Донецька обл., м. Торецьк, вул. Маяковського, 2а, ) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) від 28 січня 2020 року №1 про призначення пенсії за віком, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у даному рішенні.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Торецького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (місцезнаходження: Донецька обл., м. Торецьк, вул. Маяковського, 2а, ) на корить ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) судовий збір у розмірі 908 грн.

Рішення прийнято в нарадчій кімнаті в порядку письмового провадження 25 березня 2021 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Апеляційна скарга згідно положень статті 297 КАС України подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII Перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Донецький окружний адміністративний суд.

Суддя Є.І. Грищенко