Справа № 340/1453/21
Суддя: О.В. Кравчук
Дата ухвалення: 2021-04-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження

06 квітня 2021 року м. Кропивницький Справа № 340/1453/21

Суддя Кіровоградського окружного адміністративного суду Кравчук О.В., розглянувши матеріали

позовної заяви ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; адреса: АДРЕСА_1 )

до Комунарського відділу державної виконавчої служби у м. Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) (код ЄДРПОУ не зазначений; адреса:вул. Європейська, буд.16, м. Запоріжжя, 69104)

про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1 через свого представника звернувся до Кіровоградсткого адміністративного суду з позовом, в якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність Комунарського відділу державної виконавчої служби у м. Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) щодо незняття арешту на майно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , НОМЕР_1 , реєстраційний номер обтяження 9175233, зареєстрованого 22.10.2009 р., підстава обтяження: постанова про арешт боржника та оголошення заборони на його відчуження, 1222/4, 14.10.1999 р., згідно виконавчого листа 1/313, Державний виконавець ОСОБА_2 ;

- зобов`язати Комунарський відділ державної виконавчої служби у м. Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) скасувати арешт на майно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , НОМЕР_1 , реєстраційний номер обтяження 9175233, зареєстрованого 22.10.2009 р., підстава обтяження: постанова про арешт боржника та оголошення заборони на його відчуження, 1222/4, 14.10.1999 р., згідно виконавчого листа 1/313, накладеного Державним виконавцем Олійник О.С.

Відповідно до вимог статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, зокрема, чи немає підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених вказаним Кодексом.

Згідно із частиною першою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У свою чергу, адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій (пункти 1,2 частини першої статті 4 кодексу адміністративного судочинства України).

Так, відповідно до пункту 7 частини першої статті 4 КАС України суб`єктом владних повноважень є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

За правилами пункту 1 частини першої статті 19 Кодексу адміністративного судочинства юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Водночас неправильним є поширення юрисдикції адміністративних судів на той чи інший спір тільки тому, що відповідачем у справі є суб`єкт владних повноважень, а предметом перегляду - його акт індивідуальної дії. Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового, особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило, майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин.

Під час визначення предметної юрисдикції справ суд виходить із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Із позовної заяви суддею встановлено, що у грудні 2020 року, при отриманні витягу з Єдиного державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, позивач дізнався, що на належне йому нерухоме майно Комунарським міським відділом державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції накладений арешт.

ОСОБА_1 , звернувся до відповідача з вимогою про зняття такого арешту, однак відповідач відмовив позивачеві у знятті арешту з належного йому майна, оскільки матеріали виконавчого провадження наразі знищені.

Позивач, наголошуючи, що не є боржником у вказаному виконавчому провадженні, натомість боржник - особа з аналогічним прізвищем ім`ям та по-батькові, звернувся до адміністративного суду з даним позовом.

Частиною першою статті 287 КАС України передбачено, що учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Тобто, якщо законом встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби, то це виключає юрисдикцію адміністративних судів у такій категорії справ.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до Закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначає Закон України "Про виконавче провадження" від 02 червня 2016 року №1404-VIII (далі - Закон України № 1404-VIII).

Частинами першою, другою статті 56 Закону України №1404-VIII визначено, що арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Згідно з частиною першою статті статті 59 Закону України №1404-VIII особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини (частина друга статті 59 Закону України №1404-VIII).

Отже, стаття 59 Закону України "Про виконавче провадження" є спеціальною нормою, в якій закріплено порядок вирішення спорів, що виникають між органом державної виконавчої служби та особою, яка не є боржником у виконавчому провадженні, з приводу накладення арешту на майно особи. За змістом цієї статті у разі виникнення зазначеної спірної ситуації належним способом захисту прав особи є саме звернення до суду з позовом про визнання права власності на майно і зняття з нього арешту.

Пунктом 1 частини першої статті 15 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

Позови про зняття арешту з майна пред`являються за місцезнаходженням цього майна або основної його частини (частина друга статті 114 Цивільного процесуального кодексу України).

Відповідно до частини другої статті 30 Цивільного процесуального кодексу України позови про зняття арешту з майна пред`являються за місцезнаходженням цього майна або основної його частини.

Тобто, вимога спрямована на зняття арешту з майна, розглядається за правилами, визначеними нормами Цивільного процесуального кодексу України.

Відтак у разі якщо позивач бажає захистити свої саме приватноправові інтереси та вирішити питання про зняття арешту з належного йому нерухомого майна, бажаючи в подальшому користуватись таким майном у відповідності до приписів Цивільного кодексу України, то вказане питання повинно вирішуватись в порядку цивільного, а не адміністративного судочинства.

Аналогічні підходи до розмежування судових юрисдикцій у таких категоріях спорів застосували Верховний Суд в постанові від 19 грудня 2019 року по справі № 820/6756/16 та Велика Палата Верховного Суду в постановах від: 28 березня 2018 року у справі № 826/14433/16, від 18 квітня 2018 року по справі № 910/8132/17, від 17 жовтня 2018 року у справі № 826/17908/14 і від 12 лютого 2020 року по справі № 813/1341/15.

Як встановлено при дослідженні матеріалів позовної заяви, Автоматизованої системи виконавчих проваджень та Єдиного реєстру боржників, виконавчі провадження, за якими позивач ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) має статус боржника, відсутні, у тому числі і в Комунарському ВДВС.

Відтак, у даній справі відсутній публічно-правовий спір. Підставою цього позову є наявність арешту, накладеного на невизначене майно державним виконавцем у знищеному виконавчому провадженні, що є перешкодою для ОСОБА_1 в реалізації законних прав власника на нерухоме майно.

Оскільки позивач не є стороною виконавчого провадження, у якому накладений арешт на належне йому майно, позов спрямовано на захист цивільних прав позивача, які пов`язані з реалізацією права власності та фактично є різновидом негаторного позову, оскільки позивач, як власник, просить суд усунути безпідставні перешкоди з боку відповідача, що пов`язані із здійсненням фізичною особою прав щодо користування та розпорядження своїм майном/коштами.

Аналогічний правовий висновок висловлено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 січня 2020 року у справі №340/25/19.

Отже, виходячи із суті спору, такий спір належить розглядати в порядку цивільного судочинства.

Викладене обумовлює висновок суду про відмову у відкритті провадження у справі на підставі пункту 1 частини першої статті 170 КАС України.

Керуючись статтями 170, 241, 248, 256, 294 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя

У Х В А Л И Л А:

Відмовити у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; адреса: АДРЕСА_1 ) до Комунарського відділу державної виконавчої служби у м. Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) (код ЄДРПОУ не зазначений; адреса:вул. Європейська, буд.16, м. Запоріжжя, 69104) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії.

Повторне звернення до суду зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Роз`яснити позивачеві право на звернення до відповідного місцевого загального суду за правилами цивільного судочинства з урахуванням територіальної юрисдикції (підсудності).

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Копію цієї ухвали надіслати (вручити) особі, що звернулася із позовною заявою.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена до Третього апеляційного адміністративного суду через Кіровоградський окружний адміністративний суд протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду О.В. Кравчук