Справа № 460/8757/20
Суддя: Н.О. Дорошенко
Дата ухвалення: 2021-03-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

15 березня 2021 року м. Рівне №460/8757/20

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Дорошенко Н.О. за участю секретаря судового засідання Янчар О.П. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: представник адвокат Лавренчук Т.В.,

відповідача: представник Дем`янюк С.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

Товариство з обмеженою відповідальністю "Морган Феніче"
доПоліської митниці Держмитслужби
про визнання протиправним нарахування пені та зобов`язання утриматись від вчинення певних дій, -
В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Морган Феніче" (далі - Товариство, позивач) звернулось до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до Поліської митниці Держмитслужби (далі - Митниця, відповідач), в якому просило визнати протиправним нарахування пені в сумі 147141,31 грн (за платежем 15010100 мито на товари, що ввозяться на митну територію України суб`єктами господарювання), та в сумі 29428,27 грн (за платежем 14010700 податок на додану вартість з товарів, ввезених на територію України суб`єктами господарювання) визначеної в листі вих.№ 7.13-1/19/13-19/8186 від 23.10.2020 та розрахунках до нього; зобов`язати відповідача утриматись від вчинення дій по стягненню з Товариства такої пені.

Обґрунтовуючи позов, Товариство вказало, що Митницею на підставі акту перевірки від 19.02.2020 № 1/7.13-19/ НОМЕР_1 прийнято податкові повідомлення-рішення №9 від 04.03.2020 про збільшення суми грошового зобов`язання за платежем мито на товари, що ввозяться суб`єктами підприємницької діяльності, на суму 491075,86 грн, №9 від 04.03.2020 про збільшення суми грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість із ввезених на територію України товарів, на суму 98215,19 грн. Після закінчення процедури адміністративного оскарження донараховані Митницею грошові зобов`язання платника податків набули статусу узгоджених та були сплачені Товариством платіжними дорученнями 14.05.2020. В подальшому на адресу Товариства надійшов лист Митниці від 04.09.2020 № 7.13-2/19/13-42/6780, в якому повідомлено про нарахування пені на підставі ст. 129 Податкового Кодексу України (далі - ПК України) за платежами: мито на товари, що ввозяться на митну територію України суб`єктами господарювання, в сумі 81704,73 грн; податок на додану вартість з товарів, ввезених на територію України суб`єктами господарювання, в сумі 16340,95 грн. Однак, листом вих.№ 7.13-1/19/13-19/8186 від 23.10.2020 Митниця повідомила Товариство, що в доповнення до листа від 04.09.2020 №7.13-2/19/13-42/6780 надсилається уточнений розрахунок пені, нарахованої на підставі ст.129 ПК України, на суми грошових зобов`язань, визначених контролюючим органом за актом перевірки від 19.02.2020 № 1/7.13-19/ НОМЕР_1 . За змістом такого листа відповідач здійснив нарахування Товариству пені за платежами: мито на товари, що ввозяться на митну територію України суб`єктами господарювання, в сумі 147141,31 грн; податок на додану вартість з товарів, ввезених на територію України суб`єктами господарювання, в сумі 29428,27 грн.

Нарахування Митницею пені позивач вважає протиправним, таким, що не ґрунтується на приписах чинного законодавства, що й зумовило його звернення з позовом до суду.

Ухвалою від 02.12.2020 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання.

Відповідач позов заперечив повністю з підстав, наведених у відзиві на позовну заяву. Зокрема, зазначив, що відповідно до абз.2 п.46.1 ст.46 ПК України митні декларації прирівнюються до податкових декларацій для цілей нарахування та/або сплати податкових зобов`язань. Згідно зі ст.278 Митного кодексу України (далі - МК України) датою виникнення податкових зобов`язань із сплати мита у разі ввезення товарів на митну територію України чи вивезення товарів з митної території України є дата подання митному органу митної декларації для митного оформлення. Згідно з п.187.8 ст. 187 ПК України датою виникнення податкових зобов`язань зі сплати податку на додану вартість у разі ввезення товарів на митну територію України є дата подання митної декларації для митного оформлення. Частиною першою статті 302 МК України встановлено, що після закінчення встановлених цим Кодексом та Податковим кодексом України строків сплати митних платежів на суму податкового боргу нараховується пеня у розмірі та порядку, визначених Податковим кодексом України. Враховуючи викладене, граничними строками сплати податкових зобов`язань із сплати митних платежів, визначених контролюючим органом за актом перевірки від 19.02.2020 № 1/7.13-19/ НОМЕР_1 , є дати оформлення 31 митної декларації, що підлягали перевірці. Відповідно, нарахування пені на суми податкових зобов`язань, визначених за результатами перевірки, розпочинається з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати платником податків податкового зобов`язання по кожній митній декларації.

Відповідач зазначив, що нарахування пені (у тому числі за період адміністративного та/або судового оскарження) здійснюється у порядку та строки, встановлені статтею 129 ПК України. У відповідності до норм частини п`ятої статті 302 МК України пеня нараховується платником податків самостійно та сплачується одночасно зі сплатою митних платежів. Зважаючи на наведене, вважає невірним твердження позивача, що лист Митниці вих.№ 7.13-l/19/13-19/8186 від 23.10.2020 є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо нарахування Товариству пені, оскільки ч.5 ст.302 МК України передбачено обов`язок платника податків самостійно нарахувати пеню та сплатити її одночасно зі сплатою митних платежів, та не передбачено, що пеня нараховується за рішенням суб`єкта владних повноважень.

Враховуючи відсутність самостійного розрахунку та сплати пені ТОВ "Морган Феніче", відповідно до статті 302 МК України, Митницею повідомлено Товариство листом від 04.09.2020 №7.13-2/19/13-42/6780 про необхідність сплати пені на суми грошових зобов`язань, визначених контролюючим органом за актом перевірки від 19.02.2020 №1/7.13-19/ НОМЕР_1 (ППР від 04.03.2020 №9, №9). Листом Митниці від 23.10.2020 вих.№7.13-1/19/13-19/8186 (в доповнення до попереднього листа) було повідомлено Товариство про уточнення пені, яка підлягає сплаті. Зважаючи на викладене, відповідач просив в задоволенні позову відмовити повністю.

Представник позивача подав відповідь на відзив, в якій повністю заперечив наведені відповідачем аргументи та просив при вирішенні судового спору врахувати судову практику Верховного Суду, зокрема в постановах від 19.02.2019 у справі № 825/999/17, від 12.02.2019 у справі № 820/6468/17, від 20.11.2018 у справі № 818/934/16.

Ухвалою від 16.01.2021 підготовче засідання відкладено та продовжено строк підготовчого провадження до 03.02.2021.

Протокольною ухвалою від 03.02.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Протокольними ухвалами від 17.02.2021 та від 01.03.2021 в судовому засіданні оголошено перерву.

В судовому засіданні 15.03.2021 проголошено вступну та резолютивну частину судового рішення.

З`ясувавши доводи та аргументи сторін, на яких ґрунтуються їх вимоги та заперечення, встановивши обставини справи, перевіривши їх дослідженими доказами, суд встановив та врахував таке.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Морган Феніче" ідентифікаційний код юридичної особи 33426845, зареєстроване з 18.04.2005; види діяльності: виробництво меблів для офісів і підприємств торгівлі (основний; виробництво інших меблів; неспеціалізована оптова торгівля; інші види роздрібної торгівлі в неспеціалізованих магазинах; перебуває на податковому обліку як платник податків в ГУ ДПС у Рівненській області, про що внесено відомості до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с.86-88).

Суд встановив, що згідно з пунктом 2 частини другої статті 351 МК України, на підставі наказу Митниці від 27.01.2020 № 25 уповноваженими особами відповідача в період з 07.02.2020 по 13.02.2020 проведено документальну невиїзну перевірку Товариства дотримання вимог законодавства України з питань митної справи в частині обґрунтованості та законності надання (отримання) пільг і звільнення від оподаткування при митному оформленні товарів за митними деклараціями від 27.02.2017 №204050002/2017/004447, від 13.03.2017 №UA204010/2017/001131, від 10.04.2017 №UA20410/2017/003993, від 24.04.2017 №UA204010/2017/005071, від 01.05.2017 №UА204010/2017/005778, від 16.05.2017 №UA204010/2017/007002, від 31.05.2017 №UА204010/2017/008326, від 03.07.2017 №UA204010/2017/011195, від 11.07.2017 №UA204010/2017/011971, від 24.07.2017 №UA204010/2017/012995, від 21.08.2017 №UА204010/2017/015564, від 28.08.2017 №UА204010/2017/016013, від 04.09.2017 №UA204010/2017/016763, від 02.10.2017 №UА204010/2017/019339, від 09.10.2017 №UA204010/2017/019954, від 30.10.2017 №UA204010/2017/021906, від 13.11.2017 №UА204010/2017/023059, від 20.11.2017 №UA204010/2017/023579, від 04.12.2017 №UА204010/2017/024793, від 18.12.2017 №UA204010/2017/026004, від 22.01.2018 №UА204010/2018/001298, від 06.02.2018 №UA204010/2018/002746, від 26.02.2018 №UA204010/2018/004614, від 12.03.2018 №UA204010/2018/005816, від 26.03.2018 №UA204010/2018/007310, від 11.04.2018 №UA204010/2018/008558, від 23.04.2018 №UA204010/2018/009608, від 21.05.2018 №UА204010/2018/011905, від 11.06.2018 №UA204010/2018/013516, від 26.06.2018 №UA204010/2018/014914, від 02.07.2018 №UA204010/2018/015312.

Результати документальної невиїзної перевірки оформлені актом від 19.02.2020 № 1/7.13-19/ (далі - акт перевірки), відповідно до висновків якого встановлено порушення Товариством вимог:

абзацу 1 пункту 1 статті 29 до частини 2 розділі IV «Торгівля та питання, пов`язані з торгівлею» (скасування мит) Угоди про асоціацію між Україною, з однієї сторони, та Європейським Союзом, Європейським Співтовариством з атомної енергії і їхніми державами-членами, з іншої сторони; частини четвертої та частини п`ятої статті 280 МК України; частини першої статті 281 МК України, в результаті чого занижено податкове зобов`язання по сплаті мита на товари, що ввозяться на митну суб`єктами господарювання, за 31 МД на загальну суму 339 627,75 грн;

пункту 190.1 статті 190 ПК України, в результаті чого занижено податкове зобов`язання по сплаті податку на додану вартість за 31 МД на загальну суму 67 925,55 грн (а.с.9-17).

Висновки акту перевірки зумовлені тим, що митне оформлення товарів за 31 електронною МД типу ІМ40ДЕ та доданих до них декларантом документів, ввезено на митну територію України товари для меблевого виробництва з використанням пільги 410 "Товари, що ввозяться в Україну та походять з країн ЄС (Абзац перший частини першої статті 29 додатка І-А «Тарифний графік України» до глави 1 розділу IV «Торгівля та питання, пов`язані з торгівлею» (скасування мит) Угоди про асоціацію між Україною, з однієї сторони, та Європейським Союзом, Європейським Співтовариством з атомної енергії і їхніми державамв-членами, з іншої сторони)» загальною митною вартістю 5389833,88 грн. Умовно нараховано мито (код платежу - 020, спосіб сплати 06) - 339627,75 грн. До митного оформлення Товариством подано документи (сертифікати з перевезення товару EUR.I та декларації інвойс), в яких зазначено, що країною походження товару, що ввозився на митну територію України із застосуванням преференційних (пільгових) ставок ввізного мита за 31 МД типу ІМ40ДЕ, являється Європейський Союз, Республіка Польща та Королівство Данія.

На запит Митниці щодо підтвердження автентичності сертифікатів з перевезення товарів EUR.1 та декларацій інвойс, поданих Товариством до митного оформлення за МД, Листом Уповноваженого органу Польщі від 13.09.2019 №2401-IOA1.4331.162-215.2018.RS (доведений листом ДФС України від 22.10.2019 №300/7/99-99-19-04-02-17) повідомлено про результати перевірки зазначених сертифікатів з перевезення товару EUR.1 та декларацій інвойс: «Проведена перевірка показує, що документи є правильними та достовірними. Під час проведеної перевірки експортер не представив жодних доказів, що дозволило б застосувати переважні права. Відповідно до цього товари, на які поширюються вищезгадані документи (сертифікати про переміщення EUR.I та декларації про походження товарів), не підлягають пріоритетному обслуговуванню відповідно до постанов (положень) Протоколу №1 до Договору про співпрацю між Європейським Союзом та Європейським співтовариством з атомної енергії та її державами-членами, з однієї сторони, та Україною, з другої».

За наведеного, Митниця дійшла висновку, що товари, митне оформлення яких здійснено за 31 МД, що підлягають перевірці (Додаток №2 до акту перевірки), не можуть бути визнані такими, що мають преференційне походження з Європейського Союзу, та, відповідно, не мають права на пільгу (код пільги 410). Виходячи з інформації, наданої уповноваженим органом іноземної держави, підстави для звільнення від оподаткування вказаних товарів, відсутні.

Подане Товариством заперечення на акт перевірки було визнане Митницею необґрунтованим та відхилене (а.с.49-50, 51-54).

Суд встановив, що на підставі акту перевірки Митницею винесені податкові повідомлення-рішення про збільшення Товариству податкових зобов`язань:

від 04.03.2020 №9 за платежем мито на товари, що ввозяться суб`єктами підприємницької діяльності, на загальну суму 491075,86 грн, у тому числі за податковим зобов`язанням на 327383,91 грн, за штрафними (фінансовими) санкціями на 163691,95 грн;

від 04.03.2020 № 9 за платежем податок на додану вартість з ввезених на територію України товарів на загальну суму 98215,19 грн, у тому числі за податковим зобов`язанням на 65476,79 грн, за штрафними (фінансовими) санкціями на 32738,40 грн (а.с.61,62).

Позивач використав процедуру адміністративного оскарження податкових повідомлень-рішень, за результатами якої рішенням про результати розгляду скарги Державної митної служби України від 24.04.2020 № 08-1/10-01/13/4035 податкові повідомлення-рішення залишені без зміни, а скарга платника податків без задоволення (а.с.55-60).

Матеріалами справи стверджується, що донараховані Митницею за актом перевірки грошові зобов`язання сплачені Товариством платіжними дорученнями:

від 14.05.2010 № 3169 на суму 98250,19 грн,

від 14.05.2020 № 3170 на суму 491075,86 грн (а.с.63,64).

04.09.2020 Митниця направила на адресу Товариства лист № 7.13-2/19/13-42/6780 "Щодо нарахування пені", яким повідомила, що на підставі статті 129 ПК України на суми грошових зобов`язань, визначених контролюючим органом за актом перевірки від 19.02.2020 №1/7.13-19/ НОМЕР_1 (ППР від 04.03.2020 №9 та №9), ТОВ «МОРГАН ФЕНІЧЕ» нарахована пеня за платежами:

15010100 мито на товари, що ввозяться на митну територію України суб`єктами господарювання, в сумі 81704,73 грн,

14010700 податок на додану вартість з товарів, ввезених на територію України суб`єктами господарювання, в сумі 16340,95 грн.

Розрахунок пені проведено з врахуванням змін, внесених до Податкового кодексу України Законами України від 16.01.2020 №466-ІХ та від 13.05.2020 №591-IX.

Нарахована пеня підлягає сплаті до бюджету за реквізитами, вказаними в ППР (а.с.65).

23.10.2020 Митниця направила на адресу Товариства лист № 7.13-1/19/13-19/8186 "Щодо нарахування пені", за змістом якого Митниця в доповнення до листа від 04.09.2020 № 7.13-2/19/13-42/6780 надсилає уточнений розрахунок пені, нарахованої на підставі статті 129 ПК України на суми грошових зобов`язань, визначених контролюючим органом за актом перевірки від 19.02.2020 №1/7.13-19/ НОМЕР_1 (ППР від 04.03.2020 №9 та №9), ТОВ «МОРГАН ФЕНІЧЕ» нарахована пеня за платежами:

15010100 мито на товари, що ввозяться на митну територію України суб`єктами господарювання, в сумі 147141,31 грн,

14010700 податок на додану вартість з товарів, ввезених на територію України суб`єктами господарювання, в сумі 29428,27 грн.

Розрахунок пені проведено з врахуванням змін, внесених до Податкового кодексу України Законами України від 16.01.2020 №466-ІХ та від 13.05.2020 №591-IX.

Нарахована пеня підлягає сплаті до бюджету за реквізитами, вказаними в ППР (а.с.66).

З долучених до вищевказаного листа Митниці розрахунків пені на суму основного платежу з ввізного мита (а.с.67-69) та з податку на додану вартість (а.с.71-73) встановлено, що Митницею розрахунок пені виконано за період з наступного дня після закінчення граничного строку сплати грошових зобов`язань, визначених у відповідних митних деклараціях, а саме з першого робочого дня після дати митної декларації; дата закінчення нарахування пені 29.02.2020. При цьому Митницею враховано, що з 1 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), платникам податків не нараховується пеня, а нарахована, але не сплачена за цей період пеня підлягає списанню (Закон України від 31.05.2020 № 591-ІХ).

Позивач листом від 03.11.2020 звернувся до митниці з проханням надати належним чином оформлене рішення, яким здійснено нарахування Товариству пені у вказаних вище сумах (а.с.76).

Митниця 19.11.2020 надіслала на адресу Товариства лист № 7.13-2/19/13-42/9004 "Щодо нарахування пені", в якому з покликанням на ч.5 ст.302 МК України зазначила, що пеня нараховується платником податків самостійно та сплачується одночасно зі сплатою митних платежів. Нарахування пені (у тому числі за період адміністративного та/або судового оскарження) здійснюється у порядку та строки, встановлені статтею 129 Податкового кодексу України у разі нарахування суми грошового зобов`язання, визначеного контролюючим органом за результатами податкової перевірки. Враховуючи відсутність розрахунку та сплати пені, керуючись нормами пп.129.1.1 п.129.l, пп.129.3.1. п.129.3., п.129.4. статті 129 ПК України, Митницею направлено розрахунок пені по нарахованих сумах грошових зобов`язань за результатами невиїзної документальної перевірки.

При цьому, Митниця звернула увагу, що пеня повинна бути сплачена платником податку. Відповідно до частини шостої статті 302 МК України сплата, стягнення та повернення пені здійснюються за правилами, встановленими законом для сплати, стягнення та повернення митних платежів. У разі несплати пені виникає податковий борг, який стягується в порядку та строки, визначенні Податковим кодексом України. Належні до сплати суми митних платежів стягуються з осіб, відповідальних за їх сплату (частини перша, друга статті 303 МК України) (а.с.77-78).

Вважаючи протиправним нарахування Митницею пені, Товариство звернулося з позовом до суду.

Оцінюючи встановлені фактичні обставини справи, суд враховує такі джерела права.

Відповідно до п.3.1 ст.3 ПК України податкове законодавство України складається з Конституції України; цього Кодексу; Митного кодексу України та інших законів з питань митної справи у частині регулювання правовідносин, що виникають у зв`язку з оподаткуванням митом операцій з переміщення товарів через митний кордон України (далі - законами з питань митної справи); чинних міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України і якими регулюються питання оподаткування; нормативно-правових актів, прийнятих на підставі та на виконання цього Кодексу та законів з питань митної справи; рішень Верховної Ради Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування з питань місцевих податків та зборів, прийнятих за правилами, встановленими цим Кодексом.

Згідно з пп.41.1.2. п.41.1 ст.41 ПК України контролюючим органами є, зокрема, митні органи (центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну митну політику, його територіальні органи) - щодо дотримання законодавства з питань митної справи та оподаткування митом, акцизним податком, податком на додану вартість, іншими податками та зборами, які відповідно до податкового, митного та іншого законодавства справляються у зв`язку із ввезенням (пересиланням) товарів на митну територію України або територію вільної митної зони або вивезенням (пересиланням) товарів з митної території України або території вільної митної зони.

Пунктом 36.1 ст.36 ПК України встановлено, що податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.

Відповідальність за невиконання або неналежне виконання податкового обов`язку несе платник податків, крім випадків, визначених цим Кодексом або законами з питань митної справи (п.36.5).

Згідно з п.37.1 ст.37 ПК України підстави для виникнення, зміни і припинення податкового обов`язку, порядок і умови його виконання встановлюються цим Кодексом або законами з питань митної справи.

Податковий обов`язок виникає у платника податку з моменту настання обставин, з якими цей Кодекс та закони з питань митної справи пов`язує сплату ним податку (п.37.2).

Відповідно до положень ст.38 ПК України виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк (п.38.1).

Спосіб, порядок та строки виконання податкового обов`язку встановлюються цим Кодексом та законами з питань митної справи (п.38.3).

Відповідно до абз. 2 п.46.1 ст 46 ПК України митні декларації прирівнюються до податкових декларацій для цілей нарахування та/або сплати податкових зобов`язань.

Оподаткування митними платежами товарів, що переміщуються через митний кордон України, регламентується статтею 270 МК України, відповідно до частини першої якої правила оподаткування товарів, що переміщуються через митний кордон України, митом, крім особливих видів мита, встановлюються цим Кодексом та міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Правила оподаткування особливими видами мита встановлюються законами України "Про захист національного товаровиробника від демпінгового імпорту", "Про захист національного товаровиробника від субсидованого імпорту", "Про застосування спеціальних заходів щодо імпорту в Україну", окремим законом щодо встановлення додаткового імпортного збору.

Правила оподаткування товарів, що переміщуються через митний кордон України, іншими (крім мита) митними платежами встановлюються Податковим кодексом України з урахуванням особливостей, що визначаються цим Кодексом (ч.2 ст.270 МК України).

Згідно з ч.1 ст.278 МК України датою виникнення податкових зобов`язань із сплати мита у разі ввезення товарів на митну територію України чи вивезення товарів з митної території України є дата подання митному органу митної декларації для митного оформлення або дата нарахування такого податкового зобов`язання митним органом у випадках, визначених цим Кодексом та законами України.

Водночас, відповідно до п.187.8 ст.187 ПК України щодо податку на додану вартість встановлено, що датою виникнення податкових зобов`язань у разі ввезення товарів на митну територію України є дата подання митної декларації для митного оформлення.

Згідно з п.54.1 ст.54 ПК України крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.

Згідно з ч.1 ст.297 МК України у разі ввезення товарів на митну територію України суми митних платежів, нараховані декларантом (уповноваженою ним особою) або митним органом, підлягають сплаті до Державного бюджету України платником податків до або на день подання митному органу митної декларації для митного оформлення, крім випадків, якщо відповідно до цього Кодексу товари ввозяться на митну територію України із звільненням від оподаткування митними платежами або випускаються у відповідний митний режим за спрощеною декларацією в межах спеціальних спрощень, наданих підприємству, яке отримало авторизацію АЕО-С.

Відповідно до положень статті 30 ПК України податкова пільга - передбачене податковим та митним законодавством звільнення платника податків від обов`язку щодо нарахування та сплати податку та збору, сплата ним податку та збору в меншому розмірі за наявності підстав, визначених пунктом 30.2 цієї статті (п.30.1).

Підставами для надання податкових пільг є особливості, що характеризують певну групу платників податків, вид їх діяльності, об`єкт оподаткування або характер та суспільне значення здійснюваних ними витрат (п.30.2).

Платник податків вправі використовувати податкову пільгу з моменту виникнення відповідних підстав для її застосування і протягом усього строку її дії (п.30.3).

Контролюючі органи здійснюють контроль за правильністю надання та обліку податкових пільг, а також їх цільовим використанням, за наявності законодавчого визначення напрямів використання (щодо умовних податкових пільг) та своєчасним поверненням коштів, не сплачених до бюджету внаслідок надання пільги, у разі її надання на поворотній основі (п.30.8).

Податкова пільга надається шляхом: а) податкового вирахування (знижки), що зменшує базу оподаткування до нарахування податку та збору; б) зменшення податкового зобов`язання після нарахування податку та збору; в) встановлення зниженої ставки податку та збору; г) звільнення від сплати податку та збору (п.30.9).

Статтею 292 МК України встановлено, що митні платежі не сплачуються у разі, якщо відповідно до цього Кодексу, Податкового кодексу України, інших законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України:

1) товари не є об`єктом оподаткування митними платежами;

2) щодо товарів надано звільнення або повне умовне звільнення від сплати митних платежів - у період дії такого звільнення і при дотриманні умов, у зв`язку з якими його надано;

3) при ввезенні товарів на митну територію України або вивезенні товарів з митної території України товари були поміщені у митний режим, який відповідно до положень цього Кодексу не передбачає сплату митних платежів, - на період дії цього режиму та при виконанні умов, що випливають з такого режиму;

4) коли загальна фактурна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України або вивозяться за межі митної території України громадянами, не перевищує обсягів, які не є об`єктом оподаткування митними платежами відповідно до розділу XII цього Кодексу.

Відповідно до статті 281 МК України допускається встановлення тарифних пільг (тарифних преференцій) щодо ставок Митного тарифу України у вигляді звільнення від оподаткування ввізним митом, зниження ставок ввізного мита або встановлення тарифних квот відповідно до законодавства України та для ввезення товарів, що походять з держав, з якими укладено відповідні міжнародні договори.

Наказом Міністерства фінансів України від 20.09.2012 № 1011 "Про затвердження відомчих класифікаторів інформації з питань державної митної справи, які використовуються у процесі оформлення митних декларацій" затверджено, зокрема, Класифікатор звільнення від сплати митних платежів при ввезенні товарів на митну територію України, відповідно до якого абзац перший частини першої статті 29, додаток I-A "Тарифний графік України" до глави 1 розділу IV "Торгівля та питання, пов`язані з торгівлею" (скасування мит) Угоди про асоціацію між Україною, з однієї сторони, та Європейським Союзом, Європейським Співтовариством з атомної енергії і їхніми державами-членами, з іншої сторони, є підставою для застосування преференції при сплаті митних платежів для товарів, що ввозяться в Україну та походять з країн ЄС (код звільнення від сплати ввізного мита 410).

Актом перевірки встановлено і сторони не заперечують, що при митному оформленні товарів за 31 МД типу ІМ40ДЕ сплачені митні платежі: мито на товари, що ввозяться на територію України суб`єктами господарювання - 54 082, 16 грн; податок на додану вартість з товарів, ввезених на територію України суб`єктами господарювання - 1205776,61 грн. Відповідно до документів, поданих декларантом Товариства, та АСМО «Інспектор» митне оформлення товарів проведено за 31 електронною МД типу ІМ40ДЕ з використанням пільги 410 "Товари, що ввозяться в Україну та походять з країн ЄС" загальною митною вартістю 5389833,88 грн. Умовно нараховано мито - 339627,75 грн (а.с.13).

Митне оформлення за такими митними деклараціями було завершене зі сплатою Товариством митних платежів, визначених декларантом в митних деклараціях, з урахуванням наданої пільги за кодом 410, що підтвердили представники сторін в судовому засіданні.

Отже, суд вважає, що під час митного оформлення 31 митної декларації за датами складання в період з 13.03.2017 до 02.07.2018 Товариством було дотримано вимог п.54.1 ст.54 ПК України, ч.1 ст.297 МК України, що свідчить про виконання Товариством податкового обов`язку за такими митними деклараціями в розумінні статті 38 ПК України.

Після завершення митного оформлення контролюючим органом було проведено документальну невиїзну перевірку Товариства на предмет дотримання вимог законодавства України з питань митної справи у частині обґрунтованості та законності надання (отримання) пільг і звільнення від оподаткування при митному оформленні товарів за вказаними 31 митними деклараціями. Актом перевірки не підтверджено обґрунтованості надання (отримання) пільг Товариством, що зумовило донарахування контролюючим грошових зобов`язань за такими митними деклараціями за платежами мито на товари, що ввозяться на митну територію України суб`єктами господарювання, та податок на додану вартість, шляхом прийняття податкових повідомлень-рішень від 04.03.2020 № 9 та № 9.

Згідно з пп.54.3.6. п.54.3 ст.54 ПК України контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, або зменшення суми податку на доходи фізичних осіб, задекларовану до повернення з бюджету у зв`язку із використанням платником податку права на податкову знижку, якщо:

результати митного контролю, отримані після закінчення процедури митного оформлення та випуску товарів, свідчать про заниження або завищення податкових зобов`язань, визначених платником податків у митних деклараціях.

Відповідно до п.57.3 ст.57 ПК України у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 робочих днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов`язання платник податків зобов`язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 робочих днів, наступних за днем такого узгодження.

Скарга, подана із дотриманням строків, визначених абзацом першим пункту 56.3 цієї статті, зупиняє виконання платником податків грошових зобов`язань, визначених у податковому повідомленні-рішенні (рішенні), на строк від дня подання такої скарги до контролюючого органу до дня закінчення процедури адміністративного оскарження. Протягом зазначеного строку податкові вимоги з податку, що оскаржується, не надсилаються, а сума грошового зобов`язання, що оскаржується, вважається неузгодженою (п.56.15 ст.56 ПК України).

Матеріалами справи підтверджується використання Товариством процедури адміністративного оскарження податкових повідомлень-рішень від 04.03.2020 №9 та № 9 та сплата узгоджених сум визначених контролюючим органом грошових зобов`язань з урахуванням штрафних (фінансових) санкцій у встановлений податковим законом строк, що відповідач не заперечує.

Водночас, суд встановив, що Митниця, повідомивши Товариство про нарахування пені листами від 04.09.2020 № 7.13-2/19/13-42/6780 та від 23.10.2020 № 7.13-1/19/13-19/8186, обґрунтувала здійснення нарахування пені статтею 129 ПК України на суми грошових зобов`язань, визначених контролюючим органом за актом перевірки у вказаних вище податкових повідомленнях-рішеннях.

За визначенням, наведеним в пп.14.1.162 п.14.1 ст.14 ПК України, пеня - сума коштів у вигляді відсотків, нарахована на суми грошових зобов`язань у встановлених цим Кодексом випадках та не сплачена у встановлені законодавством строки.

За обставинами справи, нарахування пені контролюючим органом здійснено з наступного дня після дати подання 31 митної декларації (починаючи з 13.03.2017) до 29.02.2020.

Суд зазначає, що відповідно до пп.129.1.1 п.129.1 ст.129 ПК України нарахування пені розпочинається:

при нарахуванні суми грошового зобов`язання, визначеного контролюючим органом за результатами податкової перевірки, - починаючи з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати платником податків податкового зобов`язання, визначеного цим Кодексом (у тому числі за період адміністративного та/або судового оскарження).

Статтею 302 МК України встановлено, що після закінчення встановлених цим Кодексом та Податковим кодексом України строків сплати митних платежів на суму податкового боргу нараховується пеня у розмірі та порядку, визначених Податковим кодексом України (ч.1).

Пеня сплачується незалежно від застосування інших заходів відповідальності за порушення вимог законодавства України, визначених цим Кодексом, Податковим кодексом України та іншими законами України (ч.4).

Пеня нараховується платником податків самостійно та сплачується одночасно зі сплатою митних платежів (ч.5).

Сплата, стягнення та повернення пені здійснюються за правилами, встановленими законом для сплати, стягнення та повернення митних платежів (ч.6).

Суд підкреслює, що відповідно до положень ч.1 ст.302 МК України пеня нараховується на суму податкового боргу.

За визначенням, наведеним в пп.14.1.175 п.14.1 ст.14 ПК України, податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до ч.6 ст.297 МК України для цілей обчислення пені строком сплати митних платежів вважається:

1) у разі використання товарів, ввезених на митну територію України з умовним звільненням від оподаткування митними платежами, в інших цілях, ніж ті, у зв`язку з якими було надано таке звільнення, - перший день, коли особа порушила обмеження щодо користування та/або розпорядження зазначеними товарами. Якщо такий день установити неможливо, строком сплати митних платежів вважається день прийняття митним органом митної декларації на такі товари для митного оформлення;

2) у разі порушення вимог і умов митних режимів, що відповідно до цього Кодексу тягне за собою виникнення обов`язку із сплати митних платежів, - день вчинення такого порушення. Якщо такий день установити неможливо, строком сплати митних платежів вважається день початку дії відповідного митного режиму;

3) в інших випадках - день виникнення обов`язку із сплати митних платежів.

За обставинами справи судом не встановлено допущення Товариством таких порушень, як: використання товарів, ввезених на митну територію України з умовним звільненням від оподаткування митними платежами, в інших цілях, ніж ті, у зв`язку з якими було надано таке звільнення; порушення вимог і умов митних режимів, що відповідно до цього Кодексу тягне за собою виникнення обов`язку із сплати митних платежів. Отже, відсутні підстави для обчислення пені відповідно до пунктів 1, 2 частини шостої статті 297 МК України.

Окрім цього, суд вважає необхідним звернути увагу на приписи статті 132 ПК України, яка регламентує порядок нарахування пені у разі порушення умов, за яких надавалося звільнення (умовне звільнення) від оподаткування при ввезенні товарів на митну територію України.

Так, згідно з п.132.1 ст.132 цього Кодексу у разі порушення умов митних режимів, при розміщенні в які надано умовне звільнення від оподаткування, а також у разі порушення умов щодо цільового використання товарів, при ввезенні яких надано звільнення від оподаткування відповідно до цього Кодексу, особа, відповідальна за дотримання митного режиму, а також особа, відповідальна за дотримання умов, за яких надається звільнення від оподаткування (щодо цільового використання товарів), зобов`язані сплатити суму податкового зобов`язання, на яку було надано звільнення (умовне звільнення), та пеню, нараховану на суму такого податкового зобов`язання за період з дня надання звільнення (умовного звільнення) від оподаткування до дня оплати.

Контролюючим органом не встановлено порушення Товариством умов митних режимів, при розміщенні в які надано умовне звільнення від оподаткування, а також порушення умов щодо цільового використання товарів, при ввезенні яких надано звільнення від оподаткування. Отже, в спірній ситуації суд вважає відсутнім обов`язок позивача сплатити суму податкового зобов`язання, на яку було надано звільнення (умовне звільнення), та пеню, нараховану на суму такого податкового зобов`язання за період з дня надання звільнення (умовного звільнення) від оподаткування до дня оплати.

Відповідно до положень п.132.2 ст.132 ПК України для цілей обчислення пені строком сплати митних платежів вважається:

132.2.1. при використанні товарів в інших цілях, ніж ті, у зв`язку з якими було надано звільнення (умовне звільнення) від оподаткування митними платежами, - перший день, коли особою було порушено обмеження щодо користування та розпорядження товарами.

Якщо такий день установити неможливо, строком сплати митних платежів уважається день прийняття контролюючим органом митної декларації на такі товари;

132.2.2. при порушенні вимог і умов митних процедур, що відповідно до податкового законодавства тягне за собою обов`язок щодо сплати митних платежів - день здійснення такого порушення. Якщо такий день установити неможливо - строком сплати митних платежів уважається день початку дії відповідної митної процедури;

132.2.3. в інших випадках - день виникнення обов`язку щодо сплати митних платежів.

З огляду на наведене, суд вважає необґрунтованим нарахування контролюючим органом пені з дати подання митної декларації, оскільки обов`язок щодо сплати митних платежів, визначених контролюючим органом в податкових повідомленнях-рішеннях від 04.03.2020 №9 та № 9, виник з дати узгодження таких грошових зобов`язань після завершення процедури їх адміністративного оскарження, та об`єктивно не міг виникнути в момент подання митних декларацій.

Суд підкреслює, що статтею 129 ПК України (в редакції, чинній з 01.01.2017) не встановлено нарахування пені у разі виявлення контролюючим органом заниження податкових зобов`язань на суму такого заниження та за весь період заниження.

Такий висновок викладений, зокрема, в постанові Верховного Суду від 19.02.2019 у справі № 825/999/17.

Отже, суд дійшов висновку, що нарахування Митницею пені за відсутності до того підстав, встановлених пп.129.1.1 п.129.1 ст.129 ПК України та ст.302 МК України, є протиправним.

Позовні вимоги в цій частині ґрунтуються на приписах чинного законодавства, підтверджені належними й допустимими доказами, а тому підлягають задоволенню.

Вирішуючи спір в частині позовної вимоги про зобов`язання Митниці утриматись від вчинення дій по стягненню з Товариства пені, суд враховує таке.

Згідно з ч.6 ст.302 МК України сплата, стягнення та повернення пені здійснюються за правилами, встановленими законом для сплати, стягнення та повернення митних платежів.

Відповідно до статті 303 МК України у разі несплати або неповної сплати митних платежів у встановлений строк такі платежі стягуються в порядку та строки, визначені Податковим кодексом України.

Належні до сплати суми митних платежів стягуються з осіб, відповідальних за їх сплату.

Пунктом 41.2 ст.41 ПК України органами стягнення є виключно контролюючі органи, уповноважені здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску у межах повноважень, а також державні виконавці у межах своїх повноважень. Стягнення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску за виконавчими написами нотаріусів не дозволяється.

Відповідно до статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Отже, судовому захисту підлягає лише дійсне порушене право.

Погашення податкового боргу платників податків регламентовано главою 9 ПК України.

В ході судового розгляду справи судом не встановлено жодних документально підтверджених відомостей про те, що Митницею вживаються будь-які дії щодо стягнення з Товариства нарахованої пені в порядку, встановленому податковим законодавством.

За таких обставин, суд вважає, що в цій частині позовних вимог слід відмовити, позаяк ухвалення судового рішення на майбутнє не допускається.

Окрім цього, суд вважає, що визнання протиправним нарахування Митницею пені буде належним способом захисту порушеного права та унеможливить в подальшому стягнення суми такої пені.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (ч.1 ст.2 КАС України).

Згідно з частинами першою, другою статті77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В ході судового розгляду справи відповідач не виконав процесуального обов`язку доказування та не підтвердив правомірності своєї поведінки у спірних взаємовідносинах.

Отже, з урахуванням наведеного вище, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити частково.

Документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору суд присуджує на користь позивача пропорційно до задоволених вимог, відповідно до ч.3 ст.139 КАС України.

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Морган Феніче" (35350 Рівненська область, Рівненський район, смт Квасилів, вул. Індустріальна, 12, ) до Поліської митниці Держмитслужби (33028 м. Рівне, вул. Соборна, 104, ) про визнання протиправним нарахування пені та зобов`язання утриматись від вчинення певних дій задовольнити частково.

Визнати протиправним нарахування Поліською митницею Держмитслужби в листі вих.№ 7.13-1/19/13-19/8186 від 23.10.2020 Товариству з обмеженою відповідальністю "Морган Феніче" пені в сумі 147141,31 грн за платежем 15010100 мито на товари, що ввозяться на митну територію України суб`єктами господарювання, та в сумі 29428,27 грн за платежем 14010700 податок на додану вартість з товарів, ввезених на територію України суб`єктами господарювання.

В задоволенні позову в частині позовної вимоги про зобов`язання утриматись від вчинення певних дій відмовити.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Морган Феніче" (35350 Рівненська область, Рівненський район, смт Квасилів, вул. Індустріальна, 12, ) за рахунок бюджетних асигнувань Поліської митниці Держмитслужби (33028 м. Рівне, вул. Соборна, 104, ) судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1324,27 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складений 31 березня 2021 року

Суддя Н.О. Дорошенко