Справа № 640/18995/20
Суддя: Погрібніченко І.М.
Дата ухвалення: 2021-04-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 квітня 2021 року м. Київ № 640/18995/20

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Погрібніченка І.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін адміністративну справу
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ВВ-ТРЕЙД"
доДепартаменту містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації)
про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити дії,
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ВВ-ТРЕЙД" (далі - ТОВ «ВВ-ТРЕЙД», позивач) звернулось з позовом до Окружного адміністративного суду м. Києва до Департаменту містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (далі - відповідач), в якому просить:

визнати протиправним та скасувати Рішення Департаменту містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація) за. № 785 від 30.07.2020 року про відмову у наданні ТОВ "ВВ-ТРЕЙД" містобудівних умов та обмежень для проектування об`єкта будівництва "Реконструкція нежитлових будівель під нежитлові будівлі (офісні приміщенні) на вулиці Попудренка, 92 у Деснянському районі в місті Києві";

визнати протиправним та скасувати Наказ Департаменту містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація) за № 785 від 30.07.2020 року про відмову у наданні містобудівних умов та обмежень;

зобов`язати Департамент містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація) надати ТОВ "ВВ-ТРЕЙД" містобудівні умови та обмеження для проектування об`єкта будівництва "Реконструкція нежитлових будівель під нежитлові будівлі (офісні приміщенні) на вулиці Попудренка, 92 у Деснянському районі в місті Києві.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що ТОВ «ВВ-ТРЕЙД» не погоджується з рішеннями Департаменту містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація) № 785 від 30.07.2020 р. і наказом Департаменту містобудування та архітектури Виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація) № 785 від 30.07.2020 р., про відмову у наданні містобудівних умов та обмежень, оскільки вважає їх протиправними, незаконними, необгрунтованими, з огляду на те, що ТОВ «ВВ-ТРЕЙД» виконало всі умови, необхідні для видачі містобудівних умов та обмежень, надало вичерпний перелік документів згідно ст. 29 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 18 серпня 2020 року відкрито провадження в адміністративній справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Вказаною ухвалою відповідачу надано час для надання відзиву протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

Копію ухвали Департаментом містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) отримано 14.09.2020 року, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення.

Станом на час вирішення справи, відповідачем обов`язку щодо доведення правомірності своїх дій та рішень не виконано, відзиву без поважних причин не надано.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ВВ-ТРЕЙД» звернулось через Центр надання адміністративних послуг (ЦНАП) до Департаменту містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація) (Відповідач) із заявою від 09.07.2020 р., яка була зареєстрована ЦНАП за № 50371-03-16 від 17.07.2020 р. про надання містобудівних умов та обмежень для проектування об`єкта будівництва «Реконструкція нежитлових будівель під нежитлові будівлі (офісні приміщення) по вул. Попудренка 92, у Деснянському районі в місті Києві » (кадастровий номер земельної ділянки / :62:072:0014).

Рішенням Департаменту містобудування та архітектури Виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація) № 785 від 30.07.2020 р., яке затверджене наказом Департаменту містобудування та архітектури Виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація) № 785 від 30.07.2020 р., на заяву до ЦНАП № 50371 - 03- 16, в порядку п. 1 ч. 4 ст. 29 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» ТОВ «ВВ-ТРЕЙД» було відмовлено у наданні містобудівних умов та обмежень для проектування об`єкта «Реконструкція нежитлових будівель під нежитлові будівлі (офісні приміщенні) на вул. Попудренка, 92 у Деснянському районі в місті Києві».

Не погоджуючись із такою відмовою, вважаючи її неправомірною позивач звернувся до суду із цим позовом.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові та організаційні основи містобудівної діяльності встановлені Законом України "Про регулювання містобудівної діяльності" від 17.02.2011 №3038-VI (надалі Закон №3038-VI), який спрямований на забезпечення сталого розвитку територій з урахуванням державних, громадських та приватних інтересів.

Згідно з пунктом 8 частини 1 статті 1 Закону №3038-VI містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки (далі - містобудівні умови та обмеження) - документ, що містить комплекс планувальних та архітектурних вимог до проектування і будівництва щодо поверховості та щільності забудови земельної ділянки, відступів будинків і споруд від червоних ліній, меж земельної ділянки, її благоустрою та озеленення, інші вимоги до об`єктів будівництва, встановлені законодавством та містобудівною документацією.

За приписами пунктів 1, 2, 3 частини 5 статті 26 Закону №3038-VI проектування та будівництво об`єктів здійснюється власниками або користувачами земельних ділянок у такому порядку: отримання замовником або проектувальником вихідних даних; розроблення проектної документації та проведення у випадках, передбачених статтею 31 цього Закону, її експертизи; затвердження проектної документації.

Частиною 1 статті 29 Закону №3038-VI визначено, що основними складовими вихідних даних є: 1) містобудівні умови та обмеження; 2) технічні умови; 3) завдання на проектування.

Згідно з частиною 3 статті 29 Закону №3038-VI містобудівні умови та обмеження надаються відповідними уповноваженими органами містобудування та архітектури на підставі містобудівної документації на місцевому рівні на безоплатній основі за заявою замовника, до якої додаються:

1) копія документа, що посвідчує право власності чи користування земельною ділянкою, або копія договору суперфіцію;

2) копія документа, що посвідчує право власності на об`єкт нерухомого майна, розташований на земельній ділянці, або згода його власника, засвідчена в установленому законодавством порядку (у разі здійснення реконструкції або реставрації);

3) викопіювання з топографо-геодезичного плану М 1:2000;

4) витяг із Державного земельного кадастру.

Для отримання містобудівних умов та обмежень до заяви замовник також додає містобудівний розрахунок, що визначає інвестиційні наміри замовника, який складається у довільній формі з доступною та стислою інформацією про основні параметри об`єкта будівництва.

Цей перелік документів для надання містобудівних умов та обмежень є вичерпним.

Витяг з містобудівного кадастру для формування містобудівних умов та обмежень до документів замовника додає служба містобудівного кадастру (у разі її утворення).

Перелік об`єктів будівництва, для проектування яких містобудівні умови та обмеження не надаються, визначає центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері будівництва, архітектури, містобудування.

Частиною 4 статті 29 Закону №3038-VI передбачено, що підставами для відмови у наданні містобудівних умов та обмежень є:

1) неподання визначених частиною третьою цієї статті документів, необхідних для прийняття рішення про надання містобудівних умов та обмежень;

2) виявлення недостовірних відомостей у документах, що посвідчують право власності чи користування земельною ділянкою, або у документах, що посвідчують право власності на об`єкт нерухомого майна, розташований на земельній ділянці;

3) невідповідність намірів забудови вимогам містобудівної документації на місцевому рівні.

Відмова у наданні містобудівних умов та обмежень здійснюється шляхом направлення листа з обґрунтуванням підстав такої відмови відповідним уповноваженим органом містобудування та архітектури у строк, що не перевищує встановлений строк їх надання.

За змістом частини 6 статті 29 Закону №3038-VI надання містобудівних умов та обмежень або прийняття рішення про відмову в їх наданні здійснюється відповідним уповноваженим органом містобудування та архітектури протягом 10 робочих днів з дня реєстрації заяви, затверджується наказом такого органу.

Таким чином, з аналізу наведених норм слідує, що відповідний уповноважений орган містобудування та архітектури протягом 10 робочих днів з дня реєстрації заяви повинен прийняти одне з можливих рішень, зокрема, про надання містобудівних умов та обмежень або про відмову у їх наданні.

Прийняття будь-якого іншого рішення, у тому числі щодо залишення заяви про надання містобудівних умов та обмежень без розгляду та повернення замовнику документів законодавством не передбачено.

При цьому, вичерпний перелік підстав для відмови у видачі містобудівних умов та обмежень передбачено частиною 4 статті 29 Закону №3038-VI.

Матеріалами справи встановлено, що відповідачем за результатами розгляду поданих ТОВ «ВВ-ТРЕЙД» документів для отримання містобудівних умов та обмежень для проектування об`єкта будівництва "Реконструкція нежитлових будівель під нежитлові будівлі (офісні приміщенні) на вулиці Попудренка, 92 у Деснянському районі в місті Києві", рішенням, затвердженим наказом Департаменту містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 30.07.2020 року № 785 відмовлено у їх наданні.

Підставою такої відмови вказано п. 1 ч. 4 ст. 29 Закону №3038-VI, тобто підставою для відмови у наданні містобудівних умов та обмежень є неподання визначених частиною третьою цієї статті документів, необхідних для прийняття рішення про надання містобудівних умов та обмежень.

Суд зазначає, що відповідачем на виконання вимог ухвали суду від 18 серпня 2020 року, не надано суду відзиву на позовну заяву та належних та допустимих матеріалів (документів), на підставі яких було прийнято спірні рішення, а тому суд при вирішенні даної справи, виходить з наявних в ній матеріалів.

Так, судом встановлено, що ТОВ «ВВ-ТРЕЙД», з метою отримання містобудівних умов та обмежень для проектування об`єкта будівництва "Реконструкція нежитлових будівель під нежитлові будівлі (офісні приміщенні) на вулиці Попудренка, 92 у Деснянському районі в місті Києві" 09.07.2020 року надіслано до ЦНАП відповідну заяву, до якої було додано:

1) містобудівний розрахунок;

2) витяг із Державного земельного кадастру;

3) викопіювання з топографо-геодезичного плану М 1:2000;

4) договір оренди земельної ділянки, згідно рішення Господарського суду м. Києва від 15.05.2009 року;

5) договір купівлі-продажу нежитлового приміщення від 05.11.2008 року;

6) технічний паспорт на нежитлові будівлі;

7) витяг з бази червоних ліній.

Факт направлення вказаних документів підтверджується наданими позивачем описом цінного поштового відправлення, фіскальним чеком, накладною (службовим чеком) (трекінг номер 011). При цьому, факт їх отримання ЦНАП підтверджується, надісланим на адресу позивача описом документів, що надано до ЦНАП суб`єктом господарювання, громадянином для виконання адміністративної послуги.

У той же час, надаючи оцінку правомірності відмови відповідача у наданні містобудівних умов та обмежень для проектування об`єкта будівництва "Реконструкція нежитлових будівель під нежитлові будівлі (офісні приміщенні) на вулиці Попудренка, 92 у Деснянському районі в місті Києві ", суд зазначає таке.

Як було встановлено вище, підставою для відмови у наданні містобудівних умов та обмежень є неподання визначених частиною третьою цієї статті документів, необхідних для прийняття рішення про надання містобудівних умов та обмежень, а саме:

1) копії документа, що посвідчує право власності чи користування земельною ділянкою, або копія договору суперфіцію;

2) копії документа, що посвідчує право власності на об`єкт нерухомого майна, розташований на земельній ділянці, або згода його власника, засвідчена в установленому законодавством порядку (у разі здійснення реконструкції або реставрації);

3) викопіювання з топографо-геодезичного плану М 1:2000;

4) витягу із Державного земельного кадастру.

Беручи до уваги викладене, суд зазначає, що частиною 1 ст. 16 Закону № 3038-VI визначено, що планування територій на місцевому рівні здійснюється шляхом розроблення та затвердження генеральних планів населених пунктів, планів зонування територій і детальних планів території, їх оновлення та внесення змін до них.

Генеральний план населеного пункту є основним видом містобудівної документації на місцевому рівні, призначеної для обґрунтування довгострокової стратегії планування та забудови території населеного пункту (ст. 17 Закону №3038-VІ).

Частина 2 ст. 24 Закону № 3038-VI закріплює, що зміна функціонального призначення територій не тягне за собою припинення права власності або права користування земельними ділянками, які були передані (надані) у власність чи користування до встановлення нового функціонального призначення територій.

Забудова земельної ділянки здійснюється в межах її цільового призначення, встановленого відповідно до законодавства.

У відповідності до ст. 25 Закону № 3038-VI режим забудови територій, визначених для містобудівних потреб, встановлюється у генеральних планах населених пунктів, планах зонування та детальних планах територій. Режим забудови територій, визначених для містобудівних потреб, обов`язковий для врахування під час розроблення землевпорядної документації. Режим забудови територій, визначених для містобудівних потреб, за межами населених пунктів встановлюється відповідними районними державними адміністраціями, а в разі відсутності адміністративного району - відповідно Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласною, Севастопольською міською державними адміністраціями. Узгодження питань щодо забудови визначених для містобудівних потреб територій суміжних територіальних громад здійснюється на підставі відповідних угод, відображається у схемах планування зазначених територій та генеральних планах населених пунктів.

Частинами першою, другою та п`ятою ст. 20 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) передбачено, що віднесення земель до тієї чи іншої категорії здійснюється на підставі рішень органів державної влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень. Зміна цільового призначення земельних ділянок здійснюється за проектами землеустрою щодо їх відведення.

Зміна цільового призначення земельних ділянок державної або комунальної власності провадиться Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, які приймають рішення про затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок та передачу цих ділянок у власність або надання у користування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

Види використання земельної ділянки в межах певної категорії земель (крім земель сільськогосподарського призначення та земель оборони) визначаються її власником або користувачем самостійно в межах вимог, встановлених законом до використання земель цієї категорії, з урахуванням містобудівної документації та документації із землеустрою.

За приписами ч. 1 ст. 93 Земельного кодексу України право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.

Аналіз наведених норм права свідчить про те, що режим забудови територій визначається в Генеральних планах населених пунктів, зокрема, у планах зонування та детальних планах територій, які є основними видами містобудівної документації на місцевому рівні. На підставі вказаних містобудівних документів визначається цільове призначення земельної ділянки в межах якого може здійснюватися забудова земельної ділянки.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Господарського суду м. Києва від 15.05.2009 року по справі 35/234, визнано право Товариства з обмеженою відповідальністю "ВВ-ТРЕЙД" на оренду земельної ділянки на вулиці Попудренка, 92 у Деснянському районі в місті Києві. Також вказаним рішенням, вирішено вважати укладеним, договір оренди земельної ділянки на вулиці Попудренка, 92 у Деснянському районі м. Києва між товариством з обмеженою відповідальністю „ВВ-ТРЕЙД" та Київською міською радою, який підписаний товариством з обмеженою відповідальністю „ВВ-ТРЕЙД" та відповідає вимогам Закону України „Про оренду землі" та Типового договору оренди землі, що затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 3.03.2004 №220 та переданою дану земельну ділянку на умовах, викладених у нижчезазначеному договорі, з моменту набрання чинності судового рішення.

При цьому, згідно Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 12.12.2018 року № НВ-018, 23.09.2015 року Головним управлінням Держгеокадастру у м. Києві зареєстровано за ТОВ «ВВ-ТРЕЙД», як орендарем (земельної ділянки кадастровий номер :62:072:0014), що розташована на вулиці Попудренка, 92 у Деснянському районі в місті Києві, з цільовим призначенням 03.15 для будівництва та обслуговування інших будівель громадської забудови, зі строком 25 років.

Отже, вказане вище свідчить про передачу позивачу в оренду земельної ділянки, яка знаходиться за адресою: вулиця Попудренка, 92 у Деснянському районі в місті Києві, кадастровий номер земельної ділянки № :62:072:0014 із цільовим призначенням «для будівництва та обслуговування інших будівель громадської забудови».

Таким чином, суд приходить до переконання, що позивачем для отримання містобудівних умов та обмежень для проектування об`єкта будівництва "Реконструкція нежитлових будівель під нежитлові будівлі (офісні приміщенні) на вулиці Попудренка, 92 у Деснянському районі в місті Києві відповідачу було надано документи, що підтверджують його право на користування вказаною земельною ділянкою (п. 1 ч. 3 ст. 29 Закону № 3038-VI).

Отже, з урахуванням наведеного та враховуючи, що позивач є законним орендарем відповідної земельної ділянки, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами та має право планування та забудови такої земельної ділянки в межах її цільового призначення.

Також, з наданих позивачем до відповідача документів, судом встановлено, що з 06.11.2008 року ТОВ «ВВ-ТРЕЙД» є власником нежилих будівель - об єктів надання послуг власникам автотранспорту, що розташовані за адресою м. Київ, вул. Попудренка, 92 літера „А", літера „Б", які складаються з будівель: під літерою „А" загальною площею 18,6 кв.м.; під літерою „Б" загальною площею 18,6 кв.м., а загальною площею 37,2 кв.м., що в свою чергу посвідчує право власності на об`єкт нерухомого майна, розташований на земельній ділянці по вулиці Попудренка, 92 у Деснянському районі в місті Києві (п. 2 ч. 3 ст. 29 Закону № 3038-VI).

Окрім цього, на виконання п. 3 та п. 4 ч. 3 Закону № 3038-VI позивачем до заяви про надання містобудівних умов та обмежень для проектування об`єкта будівництва надано викопіювання з топографо-геодезичного плану М 1:2000 та витяг із Державного земельного кадастру.

Таким чином, суд приходить до переконання, що позивачем разом з заявою про отримання містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки для проектування об`єкта будівництва: «Реконструкція нежитлових будівель під нежитлові будівлі (офісні приміщення) по вул. Попудренка, 92 в Деснянському районі м. Києва» було надано відповідачу документи у відповідності до переліку визначеного ч. 3 ст. 29 Закону № 3038-VI).

У той же час, відповідачем не наведено жодних доказів, які б свідчили, що надані позивачем документи порушують принципи планувально-просторової організації забудови, режими чи параметри забудови земельної ділянки чи вказують на недоцільність розташування вказаної забудови в рамках архітектурно планувального завдання тощо, а в оскаржуваних рішеннях не вказано, які саме документи не було надано позивачем.

Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Відповідно до пунктів 21, 24 рішення у справі "Федоренко проти України" (№ 25921/02) Європейський суд з прав людини, здійснюючи прецедентне тлумачення статті 1 Першого Протоколу до Конвенції сформулював правову позицію про те, що право власності може бути "існуючим майном" або "виправданими очікуваннями" щодо отримання можливості ефективного використання права власності чи "законними сподіваннями" отримання права власності. Аналогічна правова позиція сформульована Європейським судом з прав людини і в справі Стреч проти Сполучного Королівства ("Stretch - United Kingdom" № 44277/98).

У межах вироблених Європейським судом з прав людини підходів до тлумачення поняття "майно", а саме в контексті статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, це поняття охоплює як "наявне майно", так і активи включаючи право вимоги, з посиланням на які заявник може стверджувати, що він має принаймні законні очікування стосовно ефективного здійснення свого "права власності" (пункт 74 рішення Європейського суду з прав людини "Фон Мальтцан та інші проти Німеччини". Суд робить висновок, що певні законні очікування заявників підлягають правовому захисту, та формує позицію для інтерпретації вимоги як такої, що вона може вважатися "активом": вона повинна мати обґрунтовану законну підставу, якою, зокрема є чинна норма закону, тобто встановлена законом норма щодо виплат (пенсійних, заробітної плати, винагороди, допомоги) на момент дії цієї норми є "активом", на який може розраховувати громадянин як на свою власність ("Von Maltzan and Others v. Germany" № 71916/01, 71917/01 та 10260/02).

Крім того, практикою Європейського суду з прав людини сформовано підхід щодо розуміння правової визначеності як засадничої складової принципу верховенства права. Зокрема, у пункті 61 Рішення "Брумареску проти Румунії" Європейський суд з прав людини зазначив, що принцип правової визначеності є складовою верховенства права ("Brumarescu v. Romania" № 28342/95). Крім цього, у пункті 109 справи "Церква Бессарабської Митрополії проти Молдови" Суд зазначив, що закон має бути доступним та передбачуваним, тобто вираженим з достатньою точністю, щоб дати змогу особі в разі необхідності регулювати його положеннями свою поведінку ("Judgment in the Case of Metropolitan Church of Bessarabia and Others v. Moldova" № 45701/99).

Отже, у даному випадку позивач правомірно здійснює використання земельної ділянки за призначенням, визначеним у договорі оренди земельної ділянки та наміри забудови відповідають вимогам містобудівної документації на місцевому рівні.

Виходячи із системного аналізу фактичних обставин справи та норм чинного законодавства, суд приходить до висновку, що відмова Департаменту містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) видати Товариству з обмеженою відповідальністю «ВВ-ТРЕЙД» містобудівні умови та обмеження для проектування об`єкта будівництва "Реконструкція нежитлових будівель під нежитлові будівлі (офісні приміщенні) на вулиці Попудренка, 92 у Деснянському районі в місті Києві» є протиправною, а відтак вимоги позивача про визнання протиправними та скасування Рішення Департаменту містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація) за. № 785 від 30.07.2020 року про відмову у наданні ТОВ "ВВ-ТРЕЙД" містобудівних умов та обмежень для проектування об`єкта будівництва "Реконструкція нежитлових будівель під нежитлові будівлі (офісні приміщенні) на вулиці Попудренка, 92 у Деснянському районі в місті Києві» та Наказу Департаменту містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація) за № 785 від 30.07.2020 року про відмову у наданні містобудівних умов та обмежень, підлягають до задоволення.

Щодо вимоги позивача про зобов`язання Департамент містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація) надати ТОВ "ВВ-ТРЕЙД" містобудівні умови та обмеження для проектування об`єкта будівництва "Реконструкція нежитлових будівель під нежитлові будівлі (офісні приміщенні) на вулиці Попудренка, 92 у Деснянському районі в місті Києві, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Повноваження суду при вирішенні справи визначені ст. 245 КАС України, відповідно до якої, зокрема, у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Пунктом 4 частини другої ст. 245 КАС України передбачено, що адміністративний позов може містити вимоги про зобов`язання відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення або вчинити певні дії.

Як встановлено вище, відповідач, відмовляючи у видачі містобудівних умов та обмежень для проектування об`єкта будівництва, діяв не на підставі, не в межах повноважень та у не спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

На законодавчому рівні поняття "дискреційні повноваження" суб`єкта владних повноважень відсутнє. У судовій практиці сформовано позицію щодо поняття дискреційних повноважень, під якими слід розуміти такі повноваження, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибирати один з кількох варіантів конкретного правомірного рішення.

Водночас, повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень. Тобто, у разі настання визначених законодавством умов відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку.

Отже, дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти, чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору будь-ким.

Разом з тим, умови, за яких орган відмовляє у наданні містобудівних умов і обмежень, визначені законом. Якщо такі умови відсутні, орган повинен надати містобудівні умови і обмеження. Ці повноваження та порядок їх реалізації передбачають лише один вид правомірної поведінки відповідного органу - надати або не надати (відмовити) містобудівні умов і обмеження. За законом у цього органу немає вибору між декількома можливими правомірними рішеннями.

Відтак, обрання такого способу захисту та відновлення прав позивача як зобов`язання надати містобудівні умови та обмеження для проектування об`єкта будівництва на земельній ділянці не є втручанням у дискреційні повноваження відповідача, оскільки за відсутності передбачених законом підстав для відмови в наданні містобудівних умов та обмежень відповідач зобов`язаний надати позивачу містобудівні умови та обмеження для проектування об`єкта будівництва вказаної земельної ділянки.

Суд враховує, що інших підстав для відмови ТОВ "ВВ-ТРЕЙД" у наданні містобудівних умов та обмежень для проектування об`єкта будівництва "Реконструкція нежитлових будівель під нежитлові будівлі (офісні приміщенні) на вулиці Попудренка, 92 у Деснянському районі в місті Києві» ніж ті, які зазначені в оскаржуваних рішеннях відповідачем не наведено.

При цьому, адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання прав та вимог законодавства, інакше було б порушено принцип розподілу влади.

Суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави (частина перша статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України).

Ці вимоги закріплюють у національному законодавстві положення статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950, ратифікованої Законом України від 17.07.1997, відповідно до якої кожному гарантується право на справедливий судовий розгляд. Кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Одночасно, спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Так, у справі "Беєлер проти Італії" Європейський суд з прав людини зазначив, що будь-яке втручання органу влади у захищене право не суперечитиме загальній нормі, викладеній у першому реченні частини 1 статті 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, лише якщо забезпечено "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогам захисту основоположних прав конкретної особи. Питання щодо того, чи було забезпечено такий справедливий баланс, стає актуальним лише після того, як встановлено, що відповідне втручання задовольнило вимогу законності і не було свавільним.

У рішенні у справі "Інтерсплав" проти України" Суд наголосив, що втручання має бути пропорційним та не становити надмірного тягаря, іншими словами воно має забезпечувати "справедливий баланс" між інтересами особи і суспільства.

Згідно судової практики Європейського суду з прав людини (рішення по справі Олссон проти Швеції від 24 березня 1988 року) запорукою вірного застосування дискреційних повноважень є високий рівень правової культури державних службовців, водночас, суди повинні відновлювати порушене право шляхом зобов`язання суб`єкта владних повноважень, у тому числі колегіальний орган, прийняти конкретне рішення про надання можливості, якщо відмова визнана неправомірною, а інших підстав для відмови не вбачається.

Відтак, відповідач, відмовляючи позивачу у видачі містобудівних умов та обмежень з вищевказаних підстав, порушив необхідний баланс між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямовані застосовані заходи результатів державного нагляду, в той час як позивачем було виконано всі необхідні умови для отримання містобудівних умов та обмежень для проектування об`єкта будівництва "Реконструкція нежитлових будівель під нежитлові будівлі (офісні приміщенні) на вулиці Попудренка, 92 у Деснянському районі в місті Києві.

Зважаючи на викладене вище, суд приходить до висновку про необхідність зобов`язати Департамент містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація) надати ТОВ "ВВ-ТРЕЙД" містобудівні умови та обмеження для проектування об`єкта будівництва "Реконструкція нежитлових будівель під нежитлові будівлі (офісні приміщенні) на вулиці Попудренка, 92 у Деснянському районі в місті Києві .

Відповідно до положень чч. 1 та 2 ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно положень ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Частинами 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

У той же час, відповідач у справі обов`язку щодо доведення правомірності своїх дій та рішень не виконав, відзиву без поважних причин не надав, що судом кваліфікується у відповідності до приписів ч. 4 ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України, як визнання позову.

Оцінюючи подані сторонами докази, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням обставин зазначених вище, суд прийшов до переконання про доведеність позивачем заявлених вимог та необхідності задоволення адміністративного позову повністю.

Згідно з ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 22, 72-77, 90, 241-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "ВВ-ТРЕЙД" (, 03150, м. Київ, вул. Антоновича, 131, офіс 172) задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати Рішення Департаменту містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація) за № 785 від 30.07.2020 року про відмову у наданні ТОВ "ВВ-ТРЕЙД" містобудівних умов та обмежень для проектування об`єкта будівництва "Реконструкція нежитлових будівель під нежитлові будівлі (офісні приміщенні) на вулиці Попудренка, 92 у Деснянському районі в місті Києві".

3. Визнати протиправним та скасувати Наказ Департаменту містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація) за № 785 від 30.07.2020 року про відмову у наданні містобудівних умов та обмежень.

4. Зобов`язати Департамент містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація) надати ТОВ "ВВ-ТРЕЙД" містобудівні умови та обмеження для проектування об`єкта будівництва "Реконструкція нежитлових будівель під нежитлові будівлі (офісні приміщенні) на вулиці Попудренка, 92 у Деснянському районі в місті Києві.

5. Присудити з бюджетних асигнувань Департаменту містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація) (, 01001, м. Київ, вул. Хрещатик, 32) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ВВ-ТРЕЙД" (, 03150, м. Київ, вул. Антоновича, 131, офіс 172) понесені ним витрати по сплаті судового збору у розмірі 6306 (шість тисяч триста шість гривень) 00 коп.

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до п/п. 15.5 п. 15 Розділу VII "Перехідні положення" КАС України в редакції Закону № 2147-VIII до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя І.М. Погрібніченко