Справа № 160/1365/21
Суддя: Прудник Сергій Володимирович
Дата ухвалення: 2021-04-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 квітня 2021 року Справа № 160/1365/21
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіПрудника С.В.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про стягнення заборгованості з пенсії за минулий час, -
28 січня 2021 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якій позивач просить суд:
- допустити негайне виконання рішення у межах суми пенсії за один місяць;
- судові витрати покласти на відповідача.
Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 12.11.2019 року по № 640/5248/19 Порядок погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду було скасовано. Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 22.07.2020 року по справі № 640/5248/19 рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 листопада 2019 року змінено, та пункт 2 резолютивної частини рішення викладено у наступній редакції: «визнано протиправними та нечинними пункти 1 та 2 постанови Кабінету Міністрів України від 22 серпня 2018 року №649 "Питання погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду. Відповідно до пунктів 11 частинні розділу II Порядку розроблення, затвердження та виконання бюджету Пенсійного фонду України, затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 31.08.2009 року № 21-2 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 23.09.2009 року за № 897/16913, кошти на відшкодування фактичних витрат на виплату і доставку пенсій особам, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з шкідливими та особливо шкідливими умовами праці за Списком №1 та інших роботах зі шкідливими і важкими умовами праці за Списком №2 та кошти на виплату різниці у розмірах пенсій науковим працівникам, що відшкодовуються за рахунок недержавних та державних не бюджетних підприємств, установ та організацій визначаються з урахуванням фактичних витрат на пенсійне забезпечення осіб цих категорій за звітний період. Доплата, що нарахована за рішенням суду поточного року не відноситься до фактичних витрат на пенсійне забезпечення осіб вищезазначених категорій за звітний період та не передбачена Бюджетом Пенсійного фонду України на 2020 рік. Бюджет Пенсійного фонду України на 2021 рік на теперішній час Кабінетом Міністрів України не затверджено. Згідно з пунктом 20 та 29 частини першої статті 116 Бюджетного кодексу України взяття зобов`язань без відповідних бюджетних асигнувань та здійснення видатків бюджету з перевищенням бюджетних призначень є порушенням бюджетного закону. Отже, доплата за період з 27.01.2020 року по 16.04.2020 року в сумі 24305,15 грн. буде здійснена ОСОБА_1 після виділення додаткових коштів.

За відомостями з витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.01.2021 року зазначена вище справа розподілена та 29.01.2021 року передана судді Пруднику С.В.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02.02.2021 відкрито провадження в адміністративній справі, призначено розгляд за правилами спрощеного провадження без виклику учасників справи.

Справа розглянута в межах строку розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження, встановленого статтею 258 Кодексу адміністративного судочинства України - в межах шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Дослідивши всі документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що в задоволенні адміністративного позову слід відмовити з огляду на наступне.

Суд зазначає, що за допомогою реплікації комп`ютерної програми Діловодство спеціалізованого суду встановлено, що рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17.03.2020 року у справі №160/2023/20 позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області (вул. Набережна Перемоги, 26 м. Дніпро, 49094) про визнання протиправним та скасування рішення про відмову у перерахунку пенсії за віком на пільгових умовах; зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до пільгового трудового стажу відповідні періоди роботи задоволено. Визнано рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області про відмову у перерахунку ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах протиправним та скасовано. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області зарахувати до пільгового стажу ОСОБА_1 наступні періоди роботи: Шахта ім. ХХІІ з`їзду КПРС ВО «Ровенькиантрацит» з 19.05.1987р. по 01.11.1992р. «Шахта 71 Індустрія» з 27.07.1993р. по 04.01.1994р.; Госпрозрхунковій спецмонтажній дільниці тресту «Антрацитвуглебуд» з 01.04.1997р. по 17.08.1998 р., ШУ «Ровеньківське» з 29.07.2002р. по 15.02.2006р., ВП «Управління по монтажу, демонтажу та ремонту гірничошахтного обладнання» ВО «Ровенькиантрацит» з 28.02.2006р. по 09.03.2008р. та здійснити перерахунок пенсії з дня звернення з відповідною заявою. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) судовий збір, сплачений за подання даної позовної заяви у розмірі 840,80 грн. (вісімсот сорок грн. 80 коп.).

Також, відповідно до реплікації комп`ютерної програми Діловодство спеціалізованого суду та інформації, яка міститься на сайті Єдиного державного реєстру судових рішень (https://reyestr.court.gov.ua/Page/2) означене судове рішення від 17.03.2020 року набрало законної сили 17.04.2020 року.

08.07.2020 року Дніпропетровським окружним адміністративним судом позивачу направлено виконавчий лист в частині стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) судовий збір, сплачений за подання даної позовної заяви у розмірі 840,80 грн. (вісімсот сорок грн. 80 коп.).

Натомість, виконавчий лист в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області зарахувати до пільгового стажу ОСОБА_1 наступні періоди роботи: Шахта ім. ХХІІ з`їзду КПРС ВО «Ровенькиантрацит» з 19.05.1987р. по 01.11.1992р. «Шахта 71 Індустрія» з 27.07.1993р. по 04.01.1994р.; Госпрозрхунковій спецмонтажній дільниці тресту «Антрацитвуглебуд» з 01.04.1997р. по 17.08.1998 р., ШУ «Ровеньківське» з 29.07.2002р. по 15.02.2006р., ВП «Управління по монтажу, демонтажу та ремонту гірничошахтного обладнання» ВО «Ровенькиантрацит» з 28.02.2006р. по 09.03.2008р. та здійснити перерахунок пенсії з дня звернення з відповідною заявою відповідно до рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17.03.2020 року позивачем не отримувався.

Як зазначив позивач у поданій до суду позовній заяві, в квітні 2020 року позивачем отримано лист ГУ ПФУ в Дніпропетровській області від 11.01.2021 року №533-26594/Д-01/8-0400/21 «Про розгляд звернення».

Так, даним листом ГУ ПФУ в Дніпропетровській області повідомило позивачу наступне:

«…В квітні 2020 року позивачу було перераховано пенсію з 27.01.2020 року згідно рішення суду. Щомісячний розмір пенсії внаслідок перерахунку складає 15 100,45 грн.

Заборгованість за період з 27.01.2020 року по 30.04.2020 року складає 24 305,15 грн. та буде виплачена відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 22.08.2018 року №649 «Питання погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішенням суду» в порядку черговості в межах наявних бюджетних призначень.

Довідка про суму заборгованості з 27.01.2020 року по 30.04.2020 року додається.

Органи Пенсійного фонду України в своїй діяльності керуються нормами чинного законодавства.

Згідно статті 105 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" заявник має право на оскарження дій виконавчих органів Пенсійного фонду відповідно до законодавства про звернення громадян, а також в судовому порядку…».

Вважаючи, що відповідачем всупереч рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17.03.2020 року у справі №160/2023/20 відповідачем не здійснено виплату пенсії, позивач звернувся до суду із даною позовною заявою задля захисту своїх прав.

Всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Статтями 8, 55 Конституції України передбачено, що звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Конституційне право на судовий захист належить до невідчужуваних та непорушних. Частина перша статті 55 Конституції України містить загальну норму, яка означає право кожного звернутися до суду, якщо його права чи свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод. Зазначена норма зобов`язує суди приймати заяви про розгляд навіть у випадку відсутності в законі спеціального положення про судовий захист. Відмова суду у прийнятті позовних та інших заяв чи скарг, які відповідають встановленим законом вимогам, є порушенням права на судовий захист, яке відповідно до статті 64 Конституції України не може бути обмежене.

Таким чином, положення частини першої статті 55 Конституції України закріплює одну з найважливіших гарантій здійснення як конституційних, так й інших прав та свобод людини і громадянина. Кожен, тобто громадянин України, іноземець, особа без громадянства, має гарантоване державою право оскаржити в суді загальної юрисдикції рішення, дії чи бездіяльність будь-якого органу державної влади, органу місцевого самоврядування, посадових і службових осіб, якщо громадянин України, іноземець, особа без громадянства вважають, що їх рішення, дія чи бездіяльність порушують або ущемляють права і свободи громадянина України, іноземця, особи без громадянства чи перешкоджають їх здійсненню, а тому потребують правового захисту в суді

Як зазначалося, статтею 55 Конституції України передбачено, що кожній людині гарантовано право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, місцевого самоврядування, посадових осіб і службових осіб, а тому суд не має права відмовляти особі в прийнятті чи розгляді скарги з підстав, передбачених законом, який це право обмежує.

Здійснюючи передбачене статтею 55 Конституції України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту. Вирішуючи спір, суд зобов`язаний надати об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судового рішення про відмову в позові.

Як убачається зі змісту відзиву на позовну заяву, так і додану до відзиву копії пенсійної справи позивача, ПФУ зазначає про те, що на виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17.03.2020 року у справі №160/2023/20, позивачу нарахована заборгованість за період з 27.01.2020 року по 30.04.2020 року у сумі 24 305,15 грн., яка буде виплачена відповідно до Порядку №649.

Тобто, на думку суду, у межах спірних відносин позивач фактично не погоджується із діями відповідача, які пов`язані із виплатою йому пенсії на виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17.03.2020 року у справі №160/2023/20.

Суд вказує, що ключовим аспектом даних спірних правовідносин які розглядаються у справі № 160/1365/21 є неналежне виконання пенсійним органом рішення у справі № 160/2023/20.

Слід зазначити, що процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень в адміністративній справі, урегульовано у статтях 370-383 розділу ІV Кодексу адміністративного судочинства України, якими не передбачено можливості вирішення в порядку позовного провадження вимог особи-позивача, що випливають з обставин невиконання або неналежного виконання судового рішення відповідачем.

Згідно із положеннями ч. ч. 1, 2 ст. 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення. За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 383 КАС України, особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Отже, приписами ст. ст. 382, 383 КАС України передбачено декілька видів судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах: зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення, накладення штрафу та визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду.

Суд зауважує, що зазначені правові норми КАС України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.

Наявність у КАС України спеціальних норм, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання позову. Судовий контроль за виконанням судового рішення здійснюється в порядку, передбаченому КАС (ст. 382, ст. 383 КАС України), який не передбачає можливості подання окремого позову, предметом якого є спонукання відповідача до виконання судового рішення, яке набрало законної сили.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Отже, судове рішення виконується безпосередньо і для його виконання не вимагається ухвалення будь-яких інших, додаткових судових рішень.

З огляду на вищенаведене, у разі невиконання судового рішення, позивач має право вимагати вжиття спеціальних заходів впливу на боржника, передбачених законодавством про виконавче провадження, за КАС України. Невиконання судового рішення не може бути самостійним предметом окремого судового провадження.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 20.02.2019 (справа № 806/2143/15), від 03 квітня 2019 року (справа № 820/4261/18), від 09 липня 2019 року (справа №826/17587/18), від 31 липня 2019 року (справа № 803/688/18), від 23 липня 2020 року (справа № 661/89/17), від 24 липня 2020 року (справа № 501/2172/15-а), Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі №686/23317/13-а.

При цьому, при розгляді позовних вимог стосовно невиконання окремого судового рішення в іншій справі, суд не може зобов`язувати виконувати рішення суду шляхом ухвалення нового судового рішення, оскільки виконання судового рішення являє собою завершальну стадію судового провадження.

Аналогічна правова позиція висловлена в постановах Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 у справі № 686/23317/13-а, від 06.02.2019 у справі № 816/2016/17, а також в постанові Верховного Суду від 20.02.2019 у справі № 806/2143/15, постанові Верховного Суду від 30.03.2021 у справі №580/3376/20.

Суд вказує, що за наслідками аналізу предмету позову у даній справі № 160/1365/21 вбачається, що такий фактично спрямований на виконання іншого судового рішення - від 17.03.2020 року у справі № 160/2023/20.

Обраний позивачем у цій справі спосіб захисту є одним із способів виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17.03.2020 року у справі № 160/2023/20.

Отже, у спірних відносинах наявні обставини, з якими ст. 382 КАС України пов`язує наявність підстав для встановлення судового контролю за виконанням судового рішення. За вказаних обставин, якщо позивач вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю відповідача на виконання вищевказаного судового рішення порушувалися його права, свободи чи інтереси, то він повинен був звертатися до суду в порядку ст. 383 КАС України із заявою про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності відповідача (тобто в порядку судового контролю за виконанням рішення), а не пред`являти новий адміністративний позов.

Однак, відповідні заяви повинні бути подані в рамках справи № 160/2023/20.

Позивач не скористався правом на подання у справі № 160/2023/20 заяв в порядку ст. 382 та ст.383 КАС України.

У зв`язку з цим, вимоги про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, які прийняті (вчинені або не вчинені) на виконання судового рішення, в окремому судовому провадженні не розглядаються.

Отже, спір у цій справі № 160/1365/21 є тотожним, тому, що був предметом розгляду у справі №160/2023/20, але виник на стадії виконання судового рішення.

Отже, враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позивачем обрано невірний спосіб захисту своїх прав, що є самостійною підставою для відмови у задоволенні позову.

Разом з тим, позивач скористався своїм правом на судовий захист та йому такий захист надано відповідно до способу захисту, обраного позивачем.

Зважаючи на всі наведені обставини в їх сукупності, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Враховуючи відмову у задоволені позовних вимог, розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись ст. ст. 2, 77, 78, 139, 242-243, 245-246, 258, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про стягнення заборгованості з пенсії за минулий час відмовити повністю.

Розподіл судових витрат судом не здійснюється.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя С. В. Прудник