Справа № 420/4181/21
Суддя: Аракелян М.М.
Дата ухвалення: 2021-04-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/4181/21
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 квітня 2021 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Аракелян М.М.

Розглянувши у письмовому провадженні справу за адміністративною позовною заявою Військової частини НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 ) до Другого Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (, адреса: вул. Пастера, 58, м. Одеса, 65023) про визнання протиправною та скасування постанови,-

ВСТАНОВИВ:
19 березня 2021 до Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Військової частини НОМЕР_1 до Другого Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), у якому позивач просить суд:

визнати дії старшого державного виконавця Другого Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Бурля К.Я. щодо винесення постанови про стягнення виконавчого збору ВП №61195402 від 01.10.2020 року незаконними;

визнати незаконною та скасувати постанову про стягнення виконавчого збору ВП №61195402 від 01.10.2020 року, яка була винесена старшим державним виконавцем Другого Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Бурля К.Я.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями 19.03.2021 року об 11:40:07 справа №420/4181/21 розподілена на суддю Аракелян М.М.

Ухвалою суду від 29.03.2021 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін з урахуванням особливостей, встановлених для розгляду окремих категорій термінових справ, призначено судове засідання на 06.04.2021р.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що під час перевірки наявності відкритих виконавчих проваджень, у яких позивач виступає боржником, встановлено наявність відкритого виконавчого провадження №61195402. При цьому, в рамках даного провадження прийнято постанову про стягнення виконавчого збору від 01.10.2020 року. Позивач вважає вказану постанову протиправною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки:

по-перше, постанова всупереч вимог законодавства прийнята не одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження, а значно пізніше;

по-друге, визначений у постанові розмір виконавчого збору не відповідає законодавчо передбаченому його розміру і є завищеним.

05.04.2021 року за вх.№ЕП/8973/21 від представника відповідача надійшов відзив на позову заяву. В обґрунтування власної правової позиції представник відповідача наголошує, що постановою від 02.04.2021 року було виправлено допущені технічні помилки при визначенні розміру виконавчого збору, який підлягає стягненню, та встановлено його у розмірі 18892 грн. Також вказано, що на даний час ніяких повідомлень щодо виконання вимог виконавчого документу до державного виконавця не надходило, а тому підстав для скасування постанови немає.

У судове засідання, призначене на 06 квітня 2021 року, учасники справи не з`явились, про місце, дату і час судового засідання повідомлені належним чином та своєчасно.

Від позивача через канцелярію засобами електронного зв`язку надійшло клопотання про розгляд справи без участі представника Військової частини НОМЕР_3 .

Відповідач причини неявки суду не повідомив.

Відповідно до ч. 3 ст. 194 КАС України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Глава 11 КАС України визначає особливості позовного провадження в окремих категоріях адміністративних справ, зокрема категорії термінових адміністративних справ (ст.ст. 268-289).

Особливості провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця визначаються статтею 287 КАС України.

Отже, справи з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби відносяться до категорії термінових адміністративних справ, які розглядаються з урахуванням положень ст.ст. 268, 269, 271, 272 КАС України.

Відповідно до ч. 4 ст. 287 КАС України, адміністративна справа з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця вирішується судом протягом десяти днів після відкриття провадження у справі.

У справах, визначених статтями 273-277, 280-283, 285-289 цього Кодексу, неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Згідно з ч. 9 ст. 205 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Відповідно до ч. 5 ст. 250 КАС України, датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

З урахуванням вищенаведеного, справу розглянуто в порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами.

Розглянувши подані сторонами заяви по суті справи і докази на їх обґрунтування, з`ясувавши фактичні обставини справи, суд встановив наступне.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 10 грудня 2019 року у справі № 420/6014/19 позовну заяву ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_2 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 ) до Військової частини НОМЕР_1 (місцезнаходження: АДРЕСА_3 ; код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) про визнання протиправною бездіяльності щодо не нарахування та невиплати індексації грошового забезпечення та зобов`язання вчинити певні дії задоволено повністю.

Визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_3 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за час проходження нею військової служби.

Зобов`язано Військову частину НОМЕР_3 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за час проходження нею військової служби..

Рішення суду набрало законної сили 10 січня 2020 року.

24 січня 2020 року Одеським окружним адміністративним судом видано виконавчий лист №420/6014/19.

04.02.2020 року (вх.№7707/20-30 від 06.02.2020 року) ОСОБА_1 звернулась до органу ДВС із заявою про відкриття виконавчого провадження.

Постановою від 11.02.2020 року відкрито виконавче провадження №661195402 з виконання виконавчого листа №420/6014/19 (а.с.7).

Листом від 21 липня 2020 року №11/1666 (зареєстровано відповідачем 28.07.2020 року) Військова частина повідомила про виконання рішення суду шляхом сплати 17.07.2020 року індексації грошового забезпечення у розмірі 21336,84 грн.

01 жовтня 2020 року постановою старшого державного виконавця Бурля К.Я. ВП №61195402 вирішено стягнути з військової частини НОМЕР_3 виконавчий збір у розмірі 20000 грн. (а.с.8).

Не погоджуючись із вказаною постановою про стягнення виконавчого збору, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зважає на таке.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України, судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до ч. 2 та ч. 4 ст. 372 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання. Примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому законом.

Питання примусового виконання судових рішень регулюються Законом України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 р. №1404-VIII (далі - Закон №1404-VIII).

Статтею 1 Закону України Про виконавче провадження від 02.06.2016 №1404-VIII визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема, виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України (п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України Про виконавче провадження).

Згідно з ч. 1 ст. 5 Закону України Про виконавче провадження, примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Примусове виконання рішень, за якими стягувачами є держава, державні органи, здійснюється органами державної виконавчої служби.

Статтею 18 Закону України Про виконавче провадження, встановлені обов`язки і права виконавців. Виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний, зокрема, здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до ч. 6 ст. 26 Закону України Про виконавче провадження, за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню).

Згідно статті 27 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.

За примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - фізичної особи і в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи.

Державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

За виконавчими документами про стягнення аліментів за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за дванадцять місяців, державний виконавець нараховує виконавчий збір із заборгованості зі сплати аліментів. У подальшому державний виконавець зобов`язаний нараховувати виконавчий збір щомісяця у розмірі, визначеному частиною другою цієї статті, залежно від розміру простроченого щомісячного аліментного платежу. Постанова про стягнення виконавчого збору за виконавчими документами про стягнення аліментів виноситься державним виконавцем після погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі або у разі повернення виконавчого документа стягувачу чи закінчення виконавчого провадження на підставі розрахунку про його нарахування.

Стягнутий виконавчий збір перераховується до Державного бюджету України протягом трьох робочих днів з дня надходження на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби.

Виконавчий збір не стягується:

1) за виконавчими документами про конфіскацію майна, стягнення періодичних платежів (крім виконавчих документів про стягнення аліментів, за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за дванадцять місяців), накладення арешту на майно для забезпечення позовних вимог, за виконавчими документами, що підлягають негайному виконанню;

2) у разі виконання рішень Європейського суду з прав людини;

3) якщо виконання рішення здійснюється за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду в порядку, встановленому Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень";

4) за виконавчими документами про стягнення виконавчого збору, стягнення витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених виконавцем відповідно до вимог цього Закону;

5) у разі виконання рішення приватним виконавцем;

6) за виконавчими документами про стягнення заборгованості, що підлягає врегулюванню відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії", а також згідно з постановами державних виконавців, винесеними до набрання чинності цим Законом.

У разі наступних пред`явлень державному виконавцю до виконання виконавчого документа виконавчий збір стягується в частині, що не була стягнута під час попереднього виконання.

У разі закінчення виконавчого провадження у зв`язку із скасуванням рішення, що підлягало виконанню, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, виконавчий збір не стягується, а стягнутий виконавчий збір підлягає поверненню.

Під час передачі виконавчого документа від органу державної виконавчої служби приватному виконавцю виконавчий збір не стягується, якщо він не був стягнутий на момент передачі.

У разі стягнення частини виконавчого збору на момент передачі виконавчого документа приватному виконавцю стягнута частина виконавчого збору поверненню не підлягає.

Виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Вказана редакція статті 27 Закону діяла як станом на момент відкриття виконавчого провадження 11.02.2020 року, так і станом на момент винесення спірної постанови 01.10.2020 року.

Щодо визначення розміру виконавчого збору суд вважає за необхідне зазначити, що постановою від 02.04.2021 року про виправлення помилки у процесуальному документі виправлено розмір виконавчого збору, який підлягає стягненню, з 20000 грн. на 18892 грн. Саме про таку суму вказував і позивач у позовній заяві, а тому доводи в частині правомірності визначення розміру виконавчого збору суд не оцінює.

В частині дотримання вимог законодавства щодо дати винесення постанови суд зазначає наступне.

Згідно ч.4 ст.27 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Як встановлено судом, виконавчий документ видано на зобов`язання нарахувати та виплатити суму індексації, а тому положення вказаної статті щодо обов`язку державного виконавця винести постанову про стягнення виконавчого збору одночасно із відкриттям виконавчого провадження застосовуються до спірних правовідносин.

Як вбачається із матеріалів справи, постанова про відкриття виконавчого провадження прийнята 11.02.2020 року, а про стягнення виконавчого збору 01.10.2020 року, тобто в порушення ч.4 ст.27 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч.1 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Суд звертає увагу, що спірна постанова прийнята державним виконавцем зі значним порушенням строку для прийняття такого рішення. Більше того, при прийнятті постанови 01.10.2020 року державним виконавцем було невірно визначено розмір виконавчого збору. Хоча вказаний недолік виправлений відповідачем шляхом винесення постанови від 02.04.2021 року, це не відміняє факту порушення відповідачем строку для винесення такої постанови та неврахування при цьому обставини сплати за виконавчим листом коштів в/ч НОМЕР_1 .

В контексті встановлених КАС України критеріїв правомірності акту суб`єкта владних повноважень суд констатує невідповідність постанови ч.4 ст.27 Закону України «Про виконавче провадження», а також недотримання п.10 ч.2 ст.2 КАС України.

Згідно ч.1 ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом:

1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень;

2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень;

3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій;

4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії;

5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень;

6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Позивач у позовній заяві просить суд визнати незаконною та скасувати постанову про стягнення виконавчого збору ВП №61195402 від 01.10.2020 року, а також визнати дії старшого державного виконавця щодо винесення такої постанови незаконними.

Документальним результатом вчинених відповідачем дій є саме винесення оскаржуваної постанови, а тому достатнім та належним способом захисту порушених прав позивача є визнання протиправною та скасування постанови, а не дій державного виконавця, задоволення таких вимог не є способом захисту, що призводить до поновлення порушеного права.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Водночас, відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч.1 ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

З огляду на зазначене, оцінивши докази, які є у справі, в їх сукупності, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та їх задоволення частково, оскільки відповідачем не доведено правомірність прийняття оскаржуваної позивачем постанови.

Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Частиною 1 ст.139 КАС України визначено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем сплачено судовий збір за подання даного позову у розмірі 2270,40 грн. (а.с.5).

Враховуючи наявність підстав для задоволення позовної заяви Військової частини НОМЕР_1 , суд вважає за необхідне стягнути на користь позивача суму сплаченого ним судового збору за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, який є відповідачем у справі.

Керуючись ст. ст. 139, 241-246, 250, 255, 287, 295, 297 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:
Адміністративний позов Військової частини НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 ) до Другого Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (, адреса: вул. Пастера, 58, м. Одеса, 65023) про визнання протиправною та скасування постанови задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати постанову про стягнення виконавчого збору ВП №61195402 від 01.10.2020 року, яка була винесена старшим державним виконавцем Другого Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Бурля К.Я.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з Другого Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) () за рахунок бюджетних асигнувань на користь Військової частини НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) судові витрати зі сплати судового збору у сумі 2270 (дві тисячі двісті сімдесят) грн.

Рішення суду може бути оскаржено в порядку та в строки, встановлені ст. 287, 293 КАС України (10 днів з дня проголошення).

Рішення суду набирає законної сили в порядку та в строки, встановлені ст. 255 КАС України.

Повне рішення складено та підписано 09.04.2021р. у зв`язку із перебуванням судді у відпустці з 07.04.2021р. по 08.04.2021р.

Суддя М.М. Аракелян