Справа № 280/4886/20
Суддя: Семененко Марина Олександрівна
Дата ухвалення: 2021-04-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2021 року Справа № 280/4886/20 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Семененко М.О., за участю секретаря судового засідання Стовбур А.Ю., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; паспорт НОМЕР_1 )

до Департаменту соціального захисту населення Запорізької обласної державної адміністрації (69063, м.Запоріжжя, вул.Олександрівська, буд.48; ),

Управління соціального захисту населення Гуляйпільської районної державної адміністрації Запорізької області (70200, Запорізька область, м.Гуляйполе, вул.Шевченка, буд.15; )

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) до Департаменту соціального захисту населення Запорізької обласної державної адміністрації (далі відповідач 1, Департамент), в якій позивач просить суд:

1) визнати дії відповідача, які пов`язані з грубим порушенням вимог Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту при виплаті позивачу, ветерану війни, щорічної разової грошової допомоги до у 2020 році протиправними;

2) зобов`язати відповідача здійснити перерахунок та виплату позивачу суми разової щорічної грошової допомоги до 05.05.2020 у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком з урахуванням вже виплачених сум.

В обґрунтування позовних вимог позивач з посиланням на рішення Конституційного Суду України від 27.02.2020 №3-р/2020 зазначає, що відповідач протиправно виплатив йому у спірний період грошову допомогу до 5 травня в розмірі меншому, ніж передбачено Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22.10.1993 №3551-XII (далі Закон №3551-XII). Просить позов задовольнити.

Ухвалою суду від 27.07.2020 відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.

14.08.2020 відповідач подав відзив на позовну заяву (вх.№1663), в якому заперечив проти задоволення позовних вимог, та зазначив, що разова грошова допомога виплачена позивачу у 2020 році Управлінням соціального захисту населення Гуляйпільської районної державної адміністрації Запорізької у розмірі 1 390,00 грн. Таким чином, Департамент у спірних правовідносинах не порушував права позивача. Звертає увагу, що позивач не погоджується з розміром виплаченої разової допомоги у 2020 році, однак ані Департамент, ані структурні підрозділи з питань соціального захисту населення районних державних адміністрацій не володіють повноваженнями щодо визначення розміру разової грошової допомоги, а лише спрямовують кошти до кінцевого отримувача. Виплата щорічної разової грошової допомоги у 2020 році здійснювалась позивачу відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Деякі питання виплати у 2020 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань» від 19.02.2020 №112 (далі Постанова №112) та Закону України «Про державний бюджет України на 2020 рік». Просить у задоволенні позову відмовити. Крім того, просить залучити у якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог Міністерство соціальної політики України та задовольнити клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін.

Щодо заявленого клопотання про залучення у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог - Міністерства соціальної політики України, суд зазначає, що у відзиві на позовну заяву Департаментом не наведено обґрунтувань, яким чином рішення у даній справі може вплинути на права та обов`язки Міністерства соціальної політики України, а судом таких обставин не встановлено, у зв`язку з чим відсутні підстави для задоволення клопотання.

Крім того, матеріали справи не містить клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін, у зв`язку з чим у суду відсутні підстави для вирішення даного питання.

Ухвалою суду від 14.08.2020 провадження у справі зупинено до набрання законної сили рішенням Верховного Суду у зразковій справі №440/2722/20 (провадження №Пз/9901/14/20).

18.08.2020 позивач подав відповідь на відзив (вх.№44219), в якій не погоджується з доводами відповідача, викладеними у відзиві на позовну заяву, з підстав зазначених у позовній заяві. Звернув увагу, крім іншого, на те, що Постанова №112 є підзаконним нормативно-правовим актом та не може суперечити нормам Закону №3551-XII, конкретний розмір спірної виплати визначений нормами Закону №3551-XII

Ухвалою суду від 01.02.2021 провадження у справі поновлено.

Ухвалою суду від 23.02.2021 у задоволенні клопотання про заміну неналежного відповідача відмовлено, залучено до участі в справі в якості другого відповідача Управління соціального захисту населення Гуляйпільської районної державної адміністрації Запорізької області (далі відповідач 2, Управління). У відповідності до частини 6 статті 48 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) розгляд справи розпочато спочатку. Запропоновано Управлінню соціального захисту населення Гуляйпільської районної державної адміністрації Запорізької області подати відзив на позовну заяву протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії даної ухвали. Роз`яснено, що у разі ненадання відповідачем відзиву без поважних причин справа буде вирішена за наявними матеріалами.

Управління правом на подання відзиву не скористалось, матеріали справи містять докази того, що 02.03.2021 Управління отримало копію позовної заяви з доданими до неї документами та ухвалу суду від 23.02.2021 про залучення другого відповідача.

Суд зазначає, що відповідно до частини 6 статті 162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Враховуючи викладене, суд вирішив справу за наявними матеріалами.

На підставі матеріалів справи, суд встановив такі обставини.

ОСОБА_1 має статус учасника бойових дій, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_2 від 28.02.1996.

Позивач звернувся до Департаменту із заявою від 15.06.2020, у якій у зв`язку з недоплатою щорічної разової грошової допомоги до 5 травня 2020 року, в розмірі гарантованому державою на підставі частини 5 статті 12 Закону 3551-XII, просив надати довідку про реальний розмір виплаченої щорічної разової грошової допомоги до 5 травня 2020 року.

Листом від 23.06.2020 №Н.0985.2 Департамент з посиланням на Постанову №112 повідомив, що у даному випадку він не визначав порядок та розмір виплати позивачу разової грошової до 5 травня у 2020 році, та рекомендував позивачу звернутись безпосередньо до Управління за місцем отримання разової грошової допомоги.

Враховуючи відповідь Департаменту, ОСОБА_1 звернувся до Управління із заявою від 29.06.2020, у якій у зв`язку з недоплатою щорічної разової грошової допомоги до 5 травня 2020 року в розмірі, гарантованому державою на підставі частини 5 статті 12 Закону 3551-XII, просив надати довідку про реальний розмір виплаченої щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2020 рік.

Листом від 07.07.2020 №06-07/2594 Управління повідомило, що разова грошова допомога до 5 травня у 2020 році виплачена у розмірі, затвердженому Постановою №112, Законом 3551-XII та Законом України «Про жертви нацистських переслідувань» і становить 1 390,00 грн.

Вважаючи, що щорічну разову грошову допомогу до 5 травня за 2020 рік нараховано та виплачено у розмірі меншому, ніж передбачено частиною 5 статті 12 Закону №3551-XII, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Спеціальним законом, який регулює спірні правовідносини, є Закон №3551-XII. Цей Закон визначає правовий статус ветеранів війни, забезпечує створення належних умов для їх життєзабезпечення, сприяє формуванню в суспільстві шанобливого ставлення до них.

Пільги часникам бойових дій встановлені статтею 12 вказаного Закону №3551-XII.

Відповідно до частини 5 статті 12 Закону №3551-XII (в редакції Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 25.12.1998 року №367-XIV) щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком.

Як визначено статтею 17 цього Закону, фінансування витрат, пов`язаних з введенням його в дію, здійснюється за рахунок коштів державного та місцевого бюджетів.

Підпунктом «б» підпункту 1 пункту 20 розділу II «Внесення змін до деяких законодавчих актів України» Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 28.12.2007 №107-VI (набрав чинності 01.01.2008) частину 5 статті 12 Закону №3551-XII викладено у новій редакції, за змістом якої разова грошова допомога учасникам бойових дій до 5 травня виплачується щорічно у розмірі, який визначається Кабінетом Міністрів України в межах бюджетних призначень, встановлених законом про Державний бюджет України.

У подальшому рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 №10-рп/2008 у справі №1-28/2008 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), зокрема, положення пункту 20 розділу II «Внесення змін до деяких законодавчих актів України» Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України».

Поряд із цим, правовідносини щодо нарахування, виплати та розмірів одноразової грошової допомоги до 5 травня були з 01.01.2015 також врегульовані пунктом 26 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України.

Так, Законом України «Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин» від 28.12.2014 №79-VІІІ (набрав чинності 01.01.2015) розділ VІ «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України доповнено пунктом 26, яким встановлено, що норми і положення, зокрема статей 12, 13, 14, 15 та 16 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Тобто, Кабінету Міністрів України були делеговані повноваження встановлювати зокрема розмір разової грошової допомоги до 5 травня.

На реалізацію приписів цієї норми закону Кабінетом Міністрів України прийнято Постанову №112, якою встановлено, що у 2020 році виплату до 5 травня разової грошової допомоги проводить Міністерство соціальної політики шляхом перерахування коштів на зазначені цілі структурним підрозділам з питань соціального захисту населення обласних, Київської міської державних адміністрацій (далі - регіональні органи соціального захисту населення), які розподіляють їх між структурними підрозділами з питань соціального захисту населення районних, районних у м.Києві державних адміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі їх утворення) рад (далі - районні органи соціального захисту населення), центрами по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат, що відповідають вимогам пункту 47 частини першої статті 2 Бюджетного кодексу України (далі - центри по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат).

Районні органи соціального захисту населення, центри по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат перераховують кошти через відділення зв`язку або установи банків на особові рахунки громадян за місцем отримання пенсії (особам, які не є пенсіонерами, - за місцем їх проживання чи одержання грошового утримання) у таких розмірах: учасникам бойових дій, постраждалим учасникам Революції Гідності та колишнім неповнолітнім (яким на момент ув`язнення не виповнилося 18 років) в`язням концентраційних таборів, гетто, інших місць примусового тримання, а також дітям, які народилися у зазначених місцях примусового тримання їх батьків, - 1390 гривень.

Водночас, рішенням Конституційного Суду України від 27.02.2020 №3-р/2020 у справі №1-247/2018(3393/18) визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), окреме положення пункту 26 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України у частині, яка передбачає, що норми і положення статей 12, 13, 14, 15 та 16 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 45, ст. 425) застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Конституційний Суд України у цьому рішенні зазначив, що Бюджетним кодексом України не можна вносити зміни до інших законів України, зупиняти їх дію чи скасовувати їх, а також встановлювати інше (додаткове) законодавче регулювання відносин, відмінне від того, що є предметом спеціального регулювання іншими законами України. Встановлення пунктом 26 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Кодексу іншого, ніж у статтях 12, 13, 14, 15 та 16 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», законодавчого регулювання відносин у сфері надання пільг ветеранам війни спричиняє юридичну невизначеність при застосуванні зазначених норм Кодексу та Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», що суперечить принципу верховенства права, встановленому статтею 8 Конституції України.

Частиною 2 статті 152 Конституції України встановлено, що закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Отже, з 27.02.2020 норми і положення, зокрема статей 12, 13, 14, 15 та 16 Закону №3551-XII, не застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України. У даному випадку застосуванню підлягають положення статті 12 Закону №3551-XII в редакції Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 25.12.1998 №367-XIV, частиною 5 якої встановлено виплату разової грошової допомоги до 5 травня учасникам бойових дій у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком.

Вищенаведене відповідає правовому висновку, викладеному у рішенні Касаційного адміністративного суду Верховного Суду від 29.09.2020, прийнятому у зразковій справі №440/2722/20 (провадження №Пз/9901/14/20) та залишеному без змін постановою Великої Палати Верховного Суду від 13.01.2021.

Відповідно до частини 1 статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» від 14.11.2019 №294-IX встановлено у 2020 році прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, з 01.01.2020 1 638,00 гривень.

Отже, з прийняттям Конституційним Судом України рішення від 27.02.2020 №3-р/2020 розмір разової грошової допомоги до 5 травня учаснику бойових дій у 2020 році становить 8 190,00 грн (1 638,00 грн х 5).

Таким чином, виплата позивачу разової грошової допомоги у сумі 1 390,00 грн. не відповідає статті 12 Закону №3551-ХІІ та свідчить про порушення його прав на отримання такої допомоги у належному розмірі.

При цьому, судом враховуються висновки Верховного Суду у зразковій справі, згідно яких органами, уповноваженими здійснювати виплату разової щорічної грошової допомоги до 5 травня, є Управління соціального захисту населення за місцем проживання позивача або Центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат.

Встановлені обставини у справі свідчать про те, що даному випадку безпосередню виплату щорічної разової грошової допомоги позивачу як учаснику бойових у розмірі 1390,00 грн. дій здійснило Управління, що свідчить про те, що у спірних правовідносинах Департамент не порушував прав та інтересів позивача.

Суд акцентує увагу на тому, що адміністративне судочинство спрямоване на захист саме порушених прав осіб у сфері публічно-правових відносин, тобто для задоволення позову адміністративний суд повинен установити, що у зв`язку з прийняттям суб`єктом владних повноважень рішення чи вчиненням ним дій (допущенням бездіяльності), які оспорюються, порушуються права, свободи чи охоронювані законом інтереси позивача.

Таким чином, оскільки у спірних правовідносинах з боку Департаменту не відбулось порушення прав та інтересів позивача, які підлягають захисту в порядку адміністративного судочинства, суд відмовляє у задоволенні позовних вимог, спрямованих до Департамента.

Разом з тим, за встановленими обставинами у справі, суд дійшов до висновку про протиправність дій Управління щодо нарахування та виплати позивачу разової грошової допомоги до 5 травня за 2020 рік у розмірі, меншому, ніж передбачено статтею 12 Закону України «Про статус ветеранів війни та гарантії їх соціального захисту» у редакції Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 25.12.1998 №367-XIV.

Обираючи належний та ефективний спосіб захисту порушеного права, суд керується рішенням Верховного Суду у зразковій справі, та вважає, що належним способом захисту порушеного права позивача у спірних правовідносинах є зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу недоплачену грошову допомогу до 5 травня за 2020 рік у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком, з урахуванням попередньо виплаченої суми допомоги.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін проти України», § 58, рішення від 10 лютого 2010 року).

Відповідно до частин 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Підсумовуючи вищевикладене, суд доходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору в силу приписів Закону України «Про судовий збір», питання про розподіл судових витрат не вирішується

Керуючись ст.ст. 2, 5, 72, 77, 139, 241, 243-246, 255, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Управління соціального захисту населення Гуляйпільської районної державної адміністрації Запорізької області щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 разової грошової допомоги до 5 травня за 2020 рік у розмірі, меншому, ніж передбачено статтею 12 Закону України «Про статус ветеранів війни та гарантії їх соціального захисту» у редакції Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 25.12.1998 №367-XIV.

Зобов`язати Управління соціального захисту населення Гуляйпільської районної державної адміністрації Запорізької області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 недоплачену грошову допомогу до 5 травня за 2020 рік у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком, з урахуванням попередньо виплаченої суми допомоги.

В іншій частині в задоволенні позову відмовити.

Розподіл судових витрат не здійснюється.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга може бути подана до Третього апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд.

Повне найменування сторін та інших учасників справи:

Позивач ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ; паспорт НОМЕР_1 .

Відповідач 1 - Департамент соціального захисту населення Запорізької обласної державної адміністрації, місцезнаходження: 69063, м.Запоріжжя, вул.Олександрівська, буд.48; .

Відповідач 2 - Управління соціального захисту населення Гуляйпільської районної державної адміністрації Запорізької області, місцезнаходження: 70200, Запорізька область, м.Гуляйполе, вул.Шевченка, буд.15; .

Повне судове рішення складено 08.04.2021.

Суддя М.О. Семененко