Справа № 520/2335/21
Суддя: Бідонько А.В.
Дата ухвалення: 2021-04-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
УХВАЛА

про закриття провадження у справі

07.04.2021 р. № 520/2335/21

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Бідонька А.В., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами "Фінекс-Капітал" (вул. Ак.Проскури, буд. 1, корп. 45, оф. 21, м. Харків, 61070) до Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) (вул. Ярослава Мудрого, буд. 26, м. Харків, 61002) про визнання протиправною та скасування постанови , зобов`язання вчинити певні дії ,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд:

- Визнати протиправною та скасувати постанову про арешт майна боржника, серія та номер: 60824216, винесену 06.12.2019 головним державним виконавцем ВПВР УДВС ГТУЮ у Харківській області Барсегяном А.О.

- Зобов`язати Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) вчинити дії, необхідні для скасування запису про арешт, накладений на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 18.02.2021 року відкрито провадження у адміністративній справі.

У судовому засідання, призначене на 07 квітня 2021 року представники сторін не прибули, через канцелярію суду надали заяви про розгляд справи без їх участі.

Дослідивши наявні у матеріалах справи докази, суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що 28 липня 2008 року між Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк» (далі АТ «ОТП Банк») та громадянином України ОСОБА_1 , було укладено договір про надання кредитної лінії № СrL-SME-708/301/2008 (далі Кредитний договір), відповідно до умов якого ОСОБА_1 було отримано грошові кошти в розмірі 310 000, 00 доларів США.

В забезпечення виконання зобов`язань за Кредитним договором, 28.07.2008 року між АТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 було укладено Договір іпотеки № РМ-SME 708/301/2008, посвідченим приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Бінус О.О., зареєстрований в реєстрі за № 1182, за яким ОСОБА_1 було передано в іпотеку нерухоме майно - квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_2 .

26 жовтня 2018 року між АТ «ОТП Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АМБЕР» було укладено договір про відступлення права вимоги № 2, за яким Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АМБЕР» набуло прав вимоги до ОСОБА_1 за Кредитним договором.

21 березня 2019 року між АТ «ОТП Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АМБЕР» було укладено договір про відступлення прав за Договором іпотеки № РМ-SME 708/301/2008 від 28.07.2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського нотаріального округу Малим О.С., зареєстрований в реєстрі за № 382, за яким Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АМБЕР» набуло прав іпотекодержателя за вказаним Іпотечним договором.

19 листопада 2018року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АМБЕР» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «ФІНЕКС-КАПІТАЛ» (далі - Позивач, ТОВ «КУА «ФІНЕКС- КАПІТАЛ») було укладено Договір про відступлення права вимоги № Бл-19/11/18-02, за яким ТОВ «КУА «ФІНЕКС-КАПІТАЛ» набуло право вимоги до ОСОБА_1 за Кредитним договором в розмірі 518 047, 86 дол. США, з яких 310 000 дол. США заборгованість по основній сумі кредиту, 208 047, 86 дол. США сума несплачених відсотків за користування кредитом.

02 квітня 2019 року між ТОВ «КУА «ФІНЕКС-КАПІТАЛ» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АМБЕР» було укладено Договір про відступлення прав за Договором іпотеки № РМ-SME 708/301/2008 від 28.07.2008 року, посвідчненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Суляєвою А.Р., за яким ТОВ «КУА «ФІНЕКС-КАПІТАЛ» набуло прав іпотекодержателя належного ОСОБА_1 нерухомого майна - квартири, розташованій за адресою: АДРЕСА_2 .

Позивачу стало відомо, що постановою державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) було винесено постанови про арешт майна боржника - ОСОБА_1 від 06.12.2019 року ЗВП №60824216, відповідно до змісту яких накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно боржника, в тому числі - на квартиру, що належить на праві власності боржнику, що знаходиться за адресою : АДРЕСА_2 .

Суд зазначає, що відповідно до частиною другою статті 2 КАС (тут і далі - у редакції, чинній на момент ухвалення оскаржуваних рішень) до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Пунктами 1 і 7 частини першої статті 3 КАС визначено, що справою адміністративної юрисдикції є переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб`єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень; а суб`єктом владних повноважень є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Частиною першою статті 17 КАС передбачено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв`язку зі здійсненням суб`єктом владних повноважень владних управлінських функцій.

Відповідно до частини другої статті 4 КАС юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Наведені норми узгоджуються з положеннями статей 2, 4, 19 КАС у чинній редакції, якими визначено завдання та основні засади адміністративного судочинства, зміст публічно-правового спору та справи, на які поширюється юрисдикція адміністративних судів.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними під час здійснення владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Водночас визначальними ознаками приватноправових відносин є, зокрема, наявність майнового чи немайнового особистого інтересу суб`єкта. Спір буде мати приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням приватного права певного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права призвели владні управлінські дії суб`єкта владних повноважень.

Відповідно до частини четвертої статті 82 Закону України від 21.04.1999 № 606-ХІV«Про виконавче провадження» (у редакції, чинній на момент звернення позивача до суду із цим позовом) рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами до суду, який видав виконавчий документ, а іншими учасниками виконавчого провадження та особами, які залучаються до проведення виконавчих дій, - до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Положеннями статті 52 цього Закону визначено, що звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації. Стягнення за виконавчими документами звертається насамперед на кошти боржника у гривнях та іноземній валюті, інші цінності, у тому числі кошти на рахунках і вкладах боржника у банках та інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах у депозитарних установах. У разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, за винятком майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення.

Згідно зі статтею 57 Закону № 606-ХІV арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом, зокрема, винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

Правове регулювання вказаних положень на сьогодні здійснюється положеннями статей 48, 50, 56 та 74 Закону України від 02.06.2016 № 1404-VІІІ «Про виконавче провадження» (далі - Закон № 1404-VІІІ).

Положеннями статті 60 Закону № 606-ХІV визначено, що особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника. З майна боржника може бути знято арешт за постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, якщо виявлено порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом. Копія постанови начальника відділу державної виконавчої служби про зняття арешту з майна боржника не пізніше наступного дня після її винесення надсилається сторонам та відповідному органу (установі) для зняття арешту. У разі наявності письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зносу, пошкодженням або в разі якщо витрати, пов`язані зі зверненням на таке майно стягнення, перевищують грошову суму, за яку воно може бути реалізовано, арешт з майна боржника може бути знято за постановою державного виконавця, що затверджується начальником відділу, якому він безпосередньо підпорядкований. Копії постанови державного виконавця про зняття арешту з майна надсилаються не пізніше наступного робочого дня після її винесення сторонам та відповідному органу (установі) для зняття арешту. У всіх інших випадках незавершеного виконавчого провадження арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду.

З наведеної норми вбачається, що зняття арешту з майна здійснюється шляхом винесення виконавцем постанови. Така постанова може бути винесена на підставі постанови начальника відповідного відділу державної виконавчої служби лише у разі порушення порядку накладення арешту, в усіх інших випадках - виключно на підставі рішення суду.

Як установлено судом та вбачається з матеріалів справи, підставою для звернення до суду із цим позовом стало те, що накладено арешт на майно, яке належить ОСОБА_1 та перебуває в іпотеці у позивача, обмежує забезпечене іпотекою право позивача на першочергове задоволення вимог за кредитним договором.

Позивач, зазначаючи про протиправність дій відповідача при накладенні арешту на майно, фактично вказує на наявність першочергового права на задоволення вимог за кредитним договором.

Суд зазначає, що Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12.02.2020 у справі № 813/1341/15 дійшла висновку, що спір про визнання протиправним та скасування постанов державного виконавця про накладення арешту на майно є цивільно-правовим та залежно від суб`єктного складу має бути вирішений за правилами цивільного або господарського судочинства.

Відповідно до статті 19 ЦПК суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Як вбачається з матеріалів справи, предметом спору у цій справі є спір про визнання протиправною та скасування постанови державного виконавця про накладення арешту на майно.

Отже, спір про визнання протиправним та скасування постанов державного виконавця про накладення арешту на майно є цивільно-правовим та залежно від суб`єктного складу має бути вирішений за правилами цивільного або господарського судочинства.

За положеннями частини четвертої статті 51 Закону України «Про виконавче провадження» про звернення стягнення на заставлене майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, виконавець повідомляє заставодержателю не пізніше наступного дня після накладення арешту на майно або коли йому стало відомо, що арештоване майно боржника перебуває в заставі.

Спори, що виникають під час виконавчого провадження щодо звернення стягнення на заставлене майно, вирішуються судом

Особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту (частина перша статті 59 зазначеного Закону).

Підставою для звернення до суду є наявність порушеного права (охоронюваного законом інтересу), і таке звернення здійснюється особою, котрій це право належить, і саме з метою його захисту. При цьому для отримання судового захисту необхідно довести законність цих прав у суді.

Зі змісту позовних вимог та установлених судом обставин справи вбачається, що предметом спору в ній є звільнення з-під арешту майна, що знаходиться в іпотеці, накладеного постановою державного виконавця. Подання позову покликане на відновлення переважного права позивача як іпотекодержателя на звернення стягнення на заставлене майно перед іншими кредиторами.

Таким чином, з предмета і підстав позову вбачається наявність спору, який повинен розглядатися в порядку цивільного або господарського судочинства залежно від суб`єктного складу сторін та є за своєю природою приватноправовим спором.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 238 КАС України суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Відповідно до частини 1 статті 239 КАС України якщо провадження у справі закривається з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої статті 238 цього Кодексу, суд повинен роз`яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи.

Враховуючи те, що спір у даній справі має приватноправовий характер та має розглядатись в порядку цивільного судочинства , суд прийшов до висновку про наявність підстав для закриття провадження у справі відповідно до вимог ст. 238 КАС України.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 238, ст. 239, ст. 248, ст. 256, ст. 293, ст.295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

Закрити провадження у справі №520/2335/21/21 за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами "Фінекс-Капітал" (вул. Ак.Проскури, буд. 1, корп. 45, оф. 21, м. Харків, 61070) до Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) (вул. Ярослава Мудрого, буд. 26, м. Харків, 61002) про визнання протиправною та скасування постанови , зобов`язання вчинити певні дії.

Роз`яснити позивачеві, що розгляд цієї справи віднесено до суду цивільного або господарського судочинства залежно від суб`єктивного складу сторін.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями).

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст ухвали складено та підписано 07 квітня 2021 року.

Суддя Бідонько А.В.