Справа № 161/3402/21
Суддя: Гінда Оксана Миколаївна
Дата ухвалення: 2021-04-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2021 рокуЛьвівСправа № 161/3402/21 пров. № А/857/6037/21
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

судді-доповідача: Гінди О.М.

суддів: Ніколіна В.В., Пліша М.А.,

за участю секретаря судових засідань Михальської М.Р.,

розглянувши у судовому засіданні апеляційну скаргу громадянина Королівства ОСОБА_1 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 23 лютого 2021 року (головуючий суддя: Пушкарчук В.П. місце ухвалення - м. Луцьк) у справі за адміністративним позовом ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) до громадянина Королівства ОСОБА_1 про продовження строку затримання у пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконного перебувають в Україні,
встановив:
ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_1 ), 23.02.2021 звернувся з позовом до суду, в якому просив продовжити строк затримання громадянина Королівства ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) у пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, строком на 6 місяців.

Обґрунтовує позов тим, що 26.08.2020 від прикордонної варти Республіки Польща надійшла інформація, про виявлення та затримання одного громадянина Королівства ОСОБА_3 без документів, який незаконно перетнув державний кордон з України в Республіку Польща, в районі прикордонного знаку № НОМЕР_2 на ділянці відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » ІНФОРМАЦІЯ_1 . Представниками прикордонної варти Республіки Польща, 27.08.2020 громадянина Королівства ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) ІНФОРМАЦІЯ_4 , передано українській стороні в порядку Угоди про реадмісію. Громадянина Королівства ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) ІНФОРМАЦІЯ_4 , було затримано в адміністративному порядку на підставі ст. 263 КУпАП, за незаконне перетинання державного кордону України на термін до 3 діб, з метою встановлення особи та з`ясування обставин правопорушення. Про затримання іноземця було повідомлено Посольство Королівства Марокко в Україні, Департамент Консульської служби МЗС України. Згідно рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області у справі № 161/13753/20 від 28.08.2020, громадянина Королівства ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_4 затримано на термін до 6 (шести) місяців з метою забезпечення примусового видворення за межі території України та його ідентифікації, з поміщенням у Волинський пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні ДМС України, яке постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 30.12.2020 було залишено без змін.

На даний час рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області в частині примусового видворення відповідача не виконано, у зв`язку з відсутністю у останнього документа, що дає право на виїзд з України. У Волинському пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні ДМС України, наявний паспорт відповідача НОМЕР_3 на ім`я ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , однак термін дії паспорта закінчився 28.07.2020. З метою одержання інформації з країни громадянської належності щодо ОСОБА_4 ( ОСОБА_2 ), а також отримання його документів було відпрацьовано анкету та проведено фотографування останнього. Вищевказані документи було направлено в Посольство Королівства Марокко в Україні з проханням пришвидшити процес ідентифікації з метою подальшого повернення його в країну походження. У свою чергу, 13.01.2021 Луцьким прикордонним загоном повторно було направлено лист в Посольство Королівства Марокко в Україні з метою підтвердити чи спростувати приналежність громадянина Королівства ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) до громадянства Королівства Марокко, а також сприяти в отриманні посвідки на повернення. Адміністрацією Державної прикордонної служби України 10.02.2021 було направлено лист в Департамент Консульської служби МЗС України та Посольство України в Королівстві Марокко з проханням сприяти у прискоренні процедури ідентифікації та документування затриманого громадянина Королівства ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_4 , а також оформлення проїзного документу (свідоцтва на повернення). Однак, будь-якої інформації від Посольства Королівства Марокко в Україні та Департаменту консульської служби МЗС України для подальшого його вибуття з України до країни походження не надходило.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 23 лютого 2021 року позов задоволено. Продовжено строк затримання громадянина Королівства ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) ІНФОРМАЦІЯ_4 у пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні ДМС України терміном на 6 (шість) місяців, а саме до 27.08.2021. Рішення суду допущено до негайного виконання.

З цим рішенням суду першої інстанції не погодився відповідач та оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає таке незаконним та необґрунтованим, оскільки судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права, а тому просить його скасувати та прийняти нове, яким в задоволенні позову відмовити.

Обґрунтовуючи апеляційні вимоги посилається на те, що матеріали справи не містять доказів направлення листів до Посольства Королівства Марокко в Україні, Департаменту консульської служби Міністерства закордонних справ, України, Адміністрації Державної прикордонної служби. Крім цього, вказує, що в судовому засіданні в суді першої інстанції був відсутній кваліфікований перекладач з мови, якою він володіє.

Позивачем, 06.04.2021, подано відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Представник відповідача Житкова А.С., у судовому засіданні, яке проведено в режимі відеоконференції, апеляційну скаргу підтримала, пояснення надала аналогічні викладеним в апеляційній скарзі. Просить апеляційну скаргу задовольнити, а судове рішення скасувати.

Представник позивача Весельський Є.Л., у судовому засіданні апеляційну скаргу не визнав, просив її залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга задоволеною бути не може, з таких мотивів.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 28.08.2020 позов Луцького прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України до громадянина Королівства ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) про примусове видворення та затримання з метою забезпечення примусового видворення за межі території України задоволено, ухвалено видворити та затримати громадянина Королівства ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_4 з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні ДМС України с. Журавичі Ківерцівського району Волинської області на термін до 6 місяців з метою забезпечення примусового видворення за межі території України та його ідентифікації.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 30.12.2020 апеляційну скаргу громадянина Королівства ОСОБА_1 залишено без задоволення, а рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 28.08.2020 у справі № 161/13753/20 без змін.

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 28.08.2020 в частині примусово видворення відповідача не виконано, у зв`язку з відсутністю у останнього документа, що дає право на виїзд з України.

У Волинському пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні ДМС України, наявний паспорт відповідача НОМЕР_3 на ім`я ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , однак термін дії паспорта закінчився 28.07.2020.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що станом на день звернення до суду з позовом про продовження строку затримання відповідача, не надійшло будь-якої інформації від Посольства Королівства Марокко в Україні та Департаменту консульської служби МЗС України щодо сприяння в отриманні проїзного документу громадянина Королівства ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) для подальшого його вибуття з України до країни походження, а тому строк затримання необхідно продовжити.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до положень ст. ст. 9, 29 Загальної декларації прав людини ніхто не може зазнавати безпідставного арешту, затримання або вигнання. При здійсненні своїх прав і свобод кожна людина повинна зазнавати тільки таких обмежень, які встановлені законом виключно з метою забезпечення належного визнання і поваги прав і свобод інших та забезпечення справедливих вимог моралі, громадського порядку і загального добробуту в демократичному суспільстві.

У статті 5 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (із змінами і доповненнями) від 04.11.1950, ратифікованою Верховною Радою України 11.09.1997, задекларовано право кожного на свободу та особисту недоторканість, за винятком певних випадків, зокрема, законного арешту або затримання з метою запобігання недозволеному в`їзду особи в країну чи особи, щодо якої провадяться процедури депортації або екстрадиції.

Правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, порядок їх в`їзду в Україну та виїзду з України визначається Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» від 22.09.2011 № 3773-VI (далі Закон № 3773-VI).

Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону № 3773-VI, іноземці та особи без громадянства зобов`язані неухильно додержуватися Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей, інтереси суспільства та держави.

Згідно з п. 14 ст. 1 Закону № 3773-VI, нелегальний мігрант - іноземець або особа без громадянства, які перетнули державний кордон поза пунктами пропуску або в пунктах пропуску, але з уникненням прикордонного контролю і невідкладно не звернулися із заявою про надання статусу біженця чи отримання притулку в Україні, а також іноземець або особа без громадянства, які законно прибули в Україну, але після закінчення визначеного їм терміну перебування втратили підстави для подальшого перебування та ухиляються від виїзду з України.

Статтею 30 Закону № 3773-VI визначено випадки коли іноземець та особа без громадянства можуть бути примусово видворені за межі України.

Так, зокрема, передбачено, що центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки України можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення, крім випадків затримання іноземця або особи без громадянства за незаконне перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України та їх передачі прикордонним органам суміжної держави.

Частиною 3 ст. 30 Закону № 3773-VI передбачено, що центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, або орган охорони державного кордону на підставі відповідного рішення з наступним повідомленням протягом 24 годин прокурора розміщує іноземців та осіб без громадянства, зазначених у частині першої цієї статті, у пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України.

Відповідно до ч. 4 ст. 30 Закону № 3773-VI, іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більш як на вісімнадцять місяців.

Частинами 11-13 статті 289 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що строк затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців. За наявності умов, за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи у зазначений строк або прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, цей строк може бути продовжений, але не більш як на вісімнадцять місяців.

Про продовження строку затримання не пізніш як за п`ять днів до його закінчення орган (підрозділ), за клопотанням якого затримано іноземця або особу без громадянства, кожні шість місяців подає відповідний адміністративний позов. У такому позові зазначаються дії або заходи, що вживалися органом (підрозділом) для ідентифікації іноземця або особи без громадянства, забезпечення виконання рішення про примусове видворення (реадмісію) або для розгляду заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні.

Умовами, за яких неможливо ідентифікувати іноземця чи особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи, є:

1) відсутність співпраці з боку іноземця або особи без громадянства під час процедури його ідентифікації;

2) неодержання інформації з країни громадянської належності іноземця або країни походження особи без громадянства чи документів, необхідних для ідентифікації особи.

Зі змісту наведених приписів слідує, що під час вирішення позову про продовження строку затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, обов`язковому дослідженню судом підлягає, зокрема, неможливість ідентифікації іноземця або особи без громадянства та/або неможливість забезпечення примусового видворення особи.

При цьому, на позивача покладено обов`язок висвітлити, які дії або заходи вживалися для ідентифікації іноземця або особи без громадянства, для забезпечення примусового видворення особи.

Так, порядок дій посадових осіб Державної міграційної служби України, її територіальних органів і територіальних підрозділів (далі органи ДМС), органів охорони державного кордону та органів Служби безпеки України (далі СБУ) під час прийняття рішень про примусове повернення і примусове видворення іноземців та осіб без громадянства (далі іноземці), їх ідентифікації і вжиття заходів з безпосереднього примусового повернення, поміщення до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні (далі ПТПІ), а також під час прийняття рішень про продовження строку затримання регламентовано Інструкцією про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, яка затверджена спільним Наказом МВС України, Адміністрацією ДПС України, Службою безпеки України № 353/271/150 від 23 квітня 2012 року (далі Інструкція).

Відповідно до абз. 1, 2 п. 1 розділу VI. Порядок дій з ідентифікації та документування іноземців Інструкції № 353/271/150, якщо іноземець не має документів, що посвідчують особу, орган ДМС, орган охорони державного кордону України або орган СБУ вживають заходів щодо його ідентифікації та документування.

З цією метою до дипломатичних представництв або консульських установ держави походження іноземця надсилаються відповідні запити, до яких долучаються кольорові фотокартки на кожну особу, заповнені анкети визначеного консульською установою зразка та інші відомості про іноземця, які дають змогу встановити особу та підтвердити громадянство.

Так, Луцьким прикордонним загоном з метою одержання інформації з країни громадянської належності щодо ОСОБА_4 ( ОСОБА_2 ), а також отримання його документів для виїзду за межі території України, відповідачем направлено відповідні запити до Посольства Королівства Марокко в Україні від 27.08.2020 № 21/8449, від 01.09.2020 № 21/8660, від 17.09.2020 № 21/9786, від 13.01.2021 № 21/221 (а. с. 11, 13, 14, 15).

Однак, будь-якої інформації від Посольства Королівства Марокко в Україні щодо сприяння в отриманні проїзного документу громадянину Королівства ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) для подальшого його виїзду з України до країни походження не надійшло.

Згідно абз. 4 п. 1 розділу VI. Порядок дій з ідентифікації та документування іноземців Інструкції № 353/271/150, якщо від компетентних органів країни походження іноземця не надходить відповідь, запити щодо його ідентифікації надсилаються через Департамент консульської служби МЗС України повторно.

На виконання вимог цієї норми, відповідачем 27.08.2020 направлено лист в Департамент Консульської служби МЗС України з проханням сприяти у встановленні особи затриманого громадянина Королівства ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_4 (а. с. 12).

Крім цього, 10.02.2021 Адміністрацією Державної прикордонної служби України було направлено лист в Департамент Консульської служби МЗС України та Посольство України в Королівстві Марокко з проханням сприяти у прискоренні процедури ідентифікації та документування затриманого громадянина Королівства ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_4 , а також оформлення проїзного документу (свідоцтва на повернення), що підтверджується листом за № 211-2670/0/6-21-Вих (а. с. 16).

Таким чином, наведене свідчить про те, що Луцьким прикордонним загоном вживалися належні організаційні заходи, направлення запитів, які здійснювалися засобами електронного зв`язку, для ідентифікації особи відповідача з метою забезпечення виконання рішення суду про його примусове видворення, які не дали бажаних результатів та зумовили необхідність подальшого його затримання із вказаною метою. А тому, суд апеляційної інстанції не бере до уваги покликання апелянта, що позивачем таких заходів не здійснювалися.

При цьому, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що без належної ідентифікації особи відповідача та виготовлення необхідних документів фактично є неможливим перетин ним державного кордону України, що унеможливлює виконання судового рішення про його примусове видворення.

Крім цього, суд апеляційної інстанції враховує те, що вимоги позивача не порушують максимального строку затримання іноземців та осіб без громадянства у ПТПІ, встановленого ч. 4 ст. 30 Закону № 3773-VI та ч. 11 ст. 289 КАС України.

Щодо покликання апелянта, що в судовому засіданні в суді першої інстанції був відсутній кваліфікований перекладач з мови, якою він володіє, то суд апеляційної інстанції вважає такі безпідставними. Оскільки, в суді першої інстанції відповідач був забезпеченим Луцьким місцевим центром з надання безоплатної вторинної правової допомоги, уповноваженим представником, який представляв його права та інтереси.

Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що позов необхідно задовольни, оскільки відповідач вчинив порушення законодавства України з прикордонних питань (незаконно поза пунктами пропуску без документів, що посвідчують особу та дають право на перетин кордону, перетнув державний кордон з України в Республіку Польщу), щодо нього є рішення, яке набрало законної сили про примусове видворення за межі території України, позивачем вживалися організаційні заходи для ідентифікації особи відповідача з метою забезпечення виконання рішення суду про його примусове видворення. А тому, наявні правовові підстави для продовження строку затримання з метою забезпечення примусового видворення за межі території України громадянина Королівства ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Апеляційна скарга громадянина Королівства ОСОБА_1 не спростовує правильність доводів, яким мотивовано судове рішення, зводиться по суті до переоцінки проаналізованих судом доказів та не дає підстав вважати висновки суду першої інстанції помилковими.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому відповідно до ст. 316 КАС України, апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, рішення суду без змін.

Керуючись ст. ст. 268, 272, 289, 310, 315, 316, 321, 322, 328 КАС України, суд
постановив:
апеляційну скаргу громадянина Королівства ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 23 лютого 2021 року у справі № 161/3402/21 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя О. М. Гінда
судді В. В. Ніколін
М. А. Пліш
Повне судове рішення складено 08.04.2021.