Справа № 160/598/21
Суддя: Кучма Костянтин Сергійович
Дата ухвалення: 2021-03-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 березня 2021 року Справа № 160/598/21
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді - Кучми К.С., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін у письмовому провадженні адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -
У січні 2021 року позивач звернувся до адміністративного суду з вищезазначеною позовною заявою, в якій просив:
- визнати бездіяльність Головного управління ДПС у Дніпропетровській області щодо не проведення змін в базі даних ДПС площі його земельної ділянки з 0,1238 га на 0,810 га, яка зазначена в державному акті на право власності на земельну ділянку (серія ЯИ №042359 від 29.12.2012 року) та наступного перерахунку земельного податку протиправною;
- зобов`язати відповідача вчинити певні дії, а саме провести зміни в базі даних ДПС про площу його земельної ділянки з 0,1238 га на 0,0810 га з наступним перерахунком податку.
Ухвалою суду від 20.01.2021 року було відкрито провадження по даній справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
Відповідач своїм правом на подачу заперечень на відповідь на відзив на позовну заяву до теперішнього часу не скористався.
Згідно з ст.258 КАС України, суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.
В силу ч.1 ст.257 КАС України, за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.
Частинами 5, 8 ст.262 КАС України передбачено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. При розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
За викладених обставин, відповідно до вимог статей 258, 262 КАС України, справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні.
Дослідивши матеріали справи, враховуючи позицію позивача, викладену у позовній заяві та у відповіді на відзив, позицію відповідача, викладену у відзиві, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному та об`єктивному розгляді обставин справи, суд вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Своїм листом від 19.08.2020 року №3365/10/04-36-52-40 відповідач повідомив, що згідно з наявної інформації з бази даних ДПС України ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1 ) має в користуванні земельну ділянку площею 0,1238 га розташовану за адресою: АДРЕСА_1 . За інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, на підставі договору дарування від 15.12.2006 року, ОСОБА_1 набув право власності на земельну ділянку за вищевказаною адресою. Додатково повідомлено, що Лівобережним управлінням ГУ ДПС у Дніпропетровській області було направлено запит до Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області для отримання нормативної грошової оцінки земельної ділянки. Після отримання нормативно-грошової оцінки земельної ділянки буде зроблено перерахунок щодо оподаткованої площі земельної ділянки.
Відповідач своїм листом від 14.09.2020 року №3388158/10/04-36-04-12 повідомив, що згідно з наявною інформації з бази даних ДПС України ОСОБА_1 має в користуванні земельну ділянку площею 0,1238 га розташовану за адресою: АДРЕСА_1 . За інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, на підставі договору дарування від 15.12.2006 року ОСОБА_1 набув право власності на земельну ділянку площею 0,0810 га за вищевказаною адресою. Також зазначив, що надання інформації по застрахованим особам не входить до компетенції ГУ ДПС.
18.11.2020 року позивач знову звернувся до відповідача з заявою щодо зміни в базі даних ДПС площі його земельної ділянки з 0,1238 га на 0,0810 га з наступним перерахунком земельного податку.
Позивач пов`язує порушення своїх прав з бездіяльністю відповідача щодо не проведення змін в базі даних ДПС площі його земельної ділянки з 0,1238 га на 0,810 га, яка зазначена в державному акті на право власності на земельну ділянку та наступного перерахунку земельного податку
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
За приписами частини 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно з частиною 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Отже, суд вважає за необхідне зазначити, що під час розгляду спорів щодо оскарження рішень (дій) суб`єктів владних повноважень, суд зобов`язаний незалежно від підстав, наведених у позові, перевіряти оскаржувані рішення (дії) на їх відповідність усім зазначеним вимогам.
Так, відповідно до п.п.14.1.147 п.14.1 ст.14 ПК України, плата за землю - платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного- податку або плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.
Згідно з п.п.14.1.72 п.14.1 ст.14 ПК України, земельний податок - обов`язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів.
За приписами статей 269, 270 ПК України, платниками земельного податку є власники земельних ділянок, земельних часток (паїв) та землекористувачі, а об`єктами оподаткування земельним податком - земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні, та земельні частки (паї), які перебувають у власності.
Землекористувачі - юридичні та фізичні особи (резиденти і нерезиденти), яким відповідно до закону надані у користування земельні ділянки державної та комунальної власності, у тому числі на умовах оренди (підпункт 14.1.73 пункту 14.1 статті 14 ПК України).
Відповідно до п.287.1 ст.287 ПК України, власники землі та землекористувачі сплачують плату за землю з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою.
Згідно з статтею 16 Закону України «Про інформацію» податкова інформація це сукупність відомостей і даних, що створені або отримані суб`єктами інформаційних відносин у процесі поточної діяльності і необхідні для реалізації покладених на контролюючі органи завдань і функцій у порядку, встановленому Кодексом.
Відповідно до пункту 74.1 статті 74 ПК України, податкова інформація, зібрана контролюючими органами, зберігається в базах даних інформаційних, телекомунікаційних та інформаційно-телекомунікаційних систем центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику.
Зібрана податкова інформація та результати її опрацювання використовуються для виконання покладених на контролюючі органи функцій та завдань, а також центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, для формування та реалізації єдиної державної податкової та митної політики (пункт 74.3 статті 74 Кодексу).
Згідно з підпунктом 14.1.171 пункту 14.1 статті 14 ПК України для цілей оподаткування податкова інформація вживається у значенні, визначеному Законом України "Про інформацію".
Відповідно до частини першої статті 1 Закону України "Про доступ до публічної інформації" публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.
В силу вимог пункту 63.12 статті 63 ПК України інформація, що збирається, використовується та формується органами державної податкової служби у зв`язку з обліком платників податків, вноситься до інформаційних баз даних і використовується з урахуванням обмежень, передбачених для податкової інформації з обмеженим доступом.
Таким чином, відомості, внесені податковим органом до баз даних, є публічною інформацією, що повинна відповідати принципу достовірності та відображати дійсний стан розрахунків платника з бюджетом.
Згідно з п.73.3 ст.73 ПК України, контролюючі органи мають право звернутися до платників податків та інших суб`єктів інформаційних відносин із письмовим запитом про подання інформації (вичерпний перелік та підстави надання якої встановлено законом), необхідної для виконання покладених на контролюючі органи функцій, завдань, та її документального підтвердження.
Так, після звернення позивача стосовно визначення розміру його земельної ділянки Лівобережним управління ГУ ДПС у Дніпропетровській області було направлено запит до ГУ Держгеокадастру у Дніпропетровській області для отримання нормативної грошової оцінки земельної ділянки, про що було повідомлено позивача.
Таким чином, суд доходить до висновку, що в даному випадку відсутня бездіяльність відповідача, оскільки на вимогу чинного законодавства, після надходження від платника податків заяви щодо зміни інформації про розмір його земельної ділянки податковим органом було направлено запит до розпорядника такої інформації - ГУ Держгеокадастру у Дніпропетровській області, з метою підтвердження належного розміру земельної ділянки, яка перебуває на праві власності у ОСОБА_1 .
Щодо позовних вимог позивача стосовно зобов`язання відповідача вчинити певні дії, а саме провести зміни в базі даних ДПС про площу його земельної ділянки з 0,1238 га на 0,0810 га з наступним перерахунком податку, суд зазначає наступне.
Як слідує зі змісту Рекомендації № R (80) 2 Комітету Міністрів державам-членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень від 11.03.1980 р. під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.
Адміністративний суд під час розгляду та вирішення публічно-правових спорів перевіряє, чи рішення суб`єкта владних повноважень прийняте у межах законної дискреції. При цьому, відповідно до правил правозастосування практики Європейського суду з прав людини, суд не може своїм рішенням підмінити рішення суб`єкта владних повноважень.
Тобто, дискреційними є повноваження суб`єкта владних повноважень обирати у конкретній ситуації між альтернативами, кожна з яких є правомірною. Прикладом таких повноважень є повноваження, які закріплені у законодавстві із застосуванням слова «може».
Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим ч.3 ст.2 КАС України критеріям, не і втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза .межами перевірки за наявними критеріями. Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права інакше було б порушено принцип розподілу влади. Принцип розподілу владу заперечує надання адміністративному суду адміністративно - дискреційних повноважень - єдиним критерієм здійснення правосуддя є право, тому завданням адміністративного судочинства завжди є контроль легальності, перевірка доцільності переступає компетенцію адміністративного суду і виходить за межі адміністративного судочинства.
З огляду на положення КАС України щодо компетенції адміністративного суду, останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесенні до компетенції цього органу. Отже, адміністративний суд, у справах щодо оскарження рішення дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, виконуючи завдання адміністративного судочинства щодо перевірки відповідності їх прийняття (вчинення), передбаченим КАС України критеріям, не може втручатися у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за такими критеріями».
Дана позиція викладено в постанові Верховного Суду від 13.02.2018 р. №К/9901/4582/18.
Враховуючи викладене, суд доходить до висновку, що зміни в інформаційних базах даних ДПС є виключною компетенцією податкового органу, а отже суд своїм рішенням не може підміняти рішення відповідача.
Крім того, щодо податкової вимоги №258991-52 від 15.09.2020 р., суд зазначає таке.
Відповідно до Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо соціальної підтримки платників податків на період здійснення обмежувальних протиепідемічних заходів, запроваджених з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби СОVID-19, спричиненої коронавірусом «SARS-СоV-2» від 04.12.2020 року за №1072-ІХ, податковий борг в сумі 1 058,87 грн. за позивачем скасовано, податкова вимога вважається скасованою (відкликаною), що підтверджується витягом з інтегрованої картки платника податку за 2020 рік.
Суд критично відноситься до посилання позивача на те, що в травні 2021 року, відповідно до ст.287 ПК України, контролюючі органи знову нарахують йому податок на землю, площа якої не відповідає документам, мотивуючи це тим, що в базі даних ДПС є така інформація, оскільки це вже заявлено на майбутнє.
Також, суд враховує правову позицію, висловлену в рішенні Європейського Суду з прав людини від 20.10.2011 р. у справі «Рисовський проти України», в якому суд зазначив, що принцип «належного урядування», зокрема передбачає, що державні органи повинні діяти в належний і якомога послідовніший спосіб. При цьому, на них покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах. Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість уникати виконання своїх обов`язків.
За положеннями частини першої статті 9 КАС України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Згідно з частинами першої та четвертої статті 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
Відповідно до приписів статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Частиною першою статті 77 КАС України закріплено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Тобто, фактично позивачем не вірно обраний спосіб порушеного права та позовні вимоги пред`явлені помилково до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, а не до Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, який й є носієм наданої податковому органу інформації щодо розміру земельної ділянки.
За таких обставин, враховуючи що в діях відповідача не встановлено протиправної бездіяльності суд відмовляє в задоволенні позовних вимог повністю, з викладених вище підстав.
На підставі викладеного керуючись ст.ст.8, 9, 72, 77, 132, 139, 241 - 246, 250, 262 КАС України, суд, -
Судовий збір не відшкодовується.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 КАС України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 КАС України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень КАС України.

Суддя К.С. Кучма