Справа № 400/2256/21
Суддя: Лебедєва Г. В.
Дата ухвалення: 2021-04-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

з питань забезпечення позову

08 квітня 2021 р. № 400/2256/21
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі судді Лебедєвої Г.В., розглянувши в порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову,-

ВСТАНОВИВ:

До Миколаївського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області з позовними вимогами про визнання незаконним та скасування наказу Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області № 584-УБД від 23.03.2021 року.

Станом на 08.04.2021 року провадження у справі № 400/2256/21 не відкрито.

Водночас, через канцелярію суду 08 квітня 2021 року надійшла заява ОСОБА_1 про забезпечення позову шляхом:

зупинення дiї наказу № 584-УБД вiд 23.03.2021 року Головного управлiння Держгеокадастру у Миколаївськiй областi;

заборони Головному управлінню Держгеокадастру у Миколаївській області здiйснювати буль-якi дiї вiдносно земельної дiлянки щодо якої наказом №1000-УБД вiд 31.12.2020 року надано позивачу дозвiл на розробку проекту землеустрою щодо вiдведення земельної дiлянки, розташованої в межах поворотних точок з координатами: l) X-5158241,288; Y-4199023,842; 2) Х- 5158043,227; Y-4199031,262; 3) Х-5157871,643; Y-4199050,724; 4) Х- 5157888,083; Y-4198987,446; 5) Х-5158054,433; Y-4198917,249; 6) Х-5158220,770; Y-4198967,055; зокрема але не виключно, дiї спрямованi на розпорядження, змiну цiльового призначення та складу угiдь, змiну конфiгурацiї та меж, подiл чи об`єднання, передання у власнiсть чи надання в оренду, у тому числi продаж на земельних торгах (аукцiонi), земельної дiлянки або її частини;

заборони органам державної влади та органам мiсцевого самоврядування, в тому числi Державнiй службi України з питань геодезiї, картографiї та кадастру (Держгеокадастр), здiйснювати будь-якi дiї вiдносно земельної дiлянки щодо якої наказом № 1000-УБД вiд 31.12.2020 року надано позивачу дозвiл на розробку проекту землеустрою щодо вiдведення земельної дiлянки, розташованої в межах поворотних точок з координатами: l) X-5158241,288; Y-4199023,842; 2) Х- 5158043,227; Y-4199031,262; 3) Х-5157871,643; Y-4199050,724; 4) Х- 5157888,083; Y-4198987,446; 5) Х-5158054,433; Y-4198917,249; 6) Х-5158220,770; Y-4198967,055; зокрема але не виключно, дiї спрямованi на розпорядження, змiну цiльового призначення та складу угідь, змiну конфiгурацiї та меж, подiл чи об`єднання, передання у власнiсть чи надання в оренду, у тому числi продаж на земельних торгах (аукцiонi), земельної дiлянки або її частини.

В обґрунтування цієї заяви зазначено, що 31 грудня 2020 року наказом відповідача № 1000-УБД ОСОБА_1 надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою. 10 березня 2021 року позивачем укладено договір з Миколаївською регіональною філією Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру» на виготовлення проекту землеустрою. На виконання договору, відносно позивача складено експлікацію земельних угідь з визначенням координат поворотних точок та лінійних промірів меж земельної ділянки. Головним управлінням Держгеокадастру у Миколаївській області прийнято наказ № 584-УБД від 23.03.2021 року, відповідно до якого визнано таким, що втратив чинність наказ Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області від 31.12.2020 року № 1000-УБД. Вказав, що наказом № 584-УБД від 23.03.2021 року позивача у спосіб не передбачений Законом позбавлено права на розробку проекту землеустрою з метою подальшого отримання земельної ділянки. В зв`язку з чим існує реальна вірогідність прийняття рішення відповідачем про надання згоди та виділення спірної земельної ділянки іншій особі, а тому невжиття заходів забезпечення позову істотно ускладнить виконання рішення суду, ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Відповідно до частин першої третьої статті 154 Кодексу адміністративного судочинства України, заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

Суд, розглядаючи заяву про забезпечення позову, може викликати особу, яка подала заяву про забезпечення позову, для надання пояснень або додаткових доказів, що підтверджують необхідність забезпечення позову.

У виняткових випадках, коли наданих заявником пояснень та доказів недостатньо для розгляду заяви про забезпечення позову, суд може призначити її розгляд у судовому засіданні з повідомленням заінтересованих сторін у встановлений судом строк.

Відповідно, розгляд заяви про забезпечення позову у судовому засіданні є правом суду, яким він може скористатись у випадку, коли наданих заявником пояснень та доказів недостатньо для розгляду заяви без повідомлення учасників справи.

Оскільки суд дійшов висновку про достатність наданих ОСОБА_1 пояснень та доказів для розгляду заяви та про відсутність, у зв`язку з цим, необхідності виклику особи, розгляд заяви відбувся без повідомлення сторін.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд виходить з наступного.

Інститут забезпечення адміністративного позову регламентовано статтями 150, 151 КАС України, які закріплюють підстави для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, а також способи забезпечення позову в адміністративному процесі.

Забезпечення адміністративного позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, до вирішення адміністративної справи по суті визначених законом заходів з метою створення можливості реального виконання у майбутньому постанови суду, якщо її буде прийнято на користь позивача.

Відповідно до частини першої статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України, суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Частиною 2 цієї статті передбачено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду;

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Ці підстави є оціночними, тому містять небезпеку для застосування заходів забезпечення позову всупереч цілям цієї статті при формальному дотриманні її вимог. Необґрунтоване вжиття таких заходів може привести до правових ускладнень, значно більших, ніж ті, яким вдалося б запобігти, тому суд повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи є хоча б одна з названих обставин, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

За приписами ч. 1 ст. 151 КАС України позов може бути забезпечено:

1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта;

2) забороною відповідачу вчиняти певні дії;

3) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору;

4) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Частина 2 ст. 151 КАС України передбачає, що заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Статтею 154 КАС України передбачено, що заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи. Суд, розглядаючи заяву про забезпечення позову, може викликати особу, яка подала заяву про забезпечення позову, для надання пояснень або додаткових доказів, що підтверджують необхідність забезпечення позову. Залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову та підстави його обрання. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову.

У вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Необхідною передумовою вжиття заходів забезпечення позову є існування очевидних ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності субєкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю, а також вірогідність того, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Суддя також зазначає, що забезпечення позову є крайнім заходом, вжиття якого можливе виключно за наявності підстав вважати, що рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень є очевидно протиправними.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивачів (заявників).

Тобто, прийняття такого рішення доцільно та можливе лише у разі наявності достатньо обґрунтованого припущення, що невжиття таких заходів може в майбутньому ускладнити виконання судового рішення чи привести до потреби докласти значні зусилля для відновлення прав позивачів.

Виходячи із наведеного, у випадку звернення сторони із заявою про забезпечення позову, заявник повинен обґрунтувати причини звернення із такою заявою.

Таким чином, із цією метою обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Суд згідно ч. 1 ст. 90 КАС України оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Суд, за наслідком розгляду заяви про забезпечення позову, вважає, що заява задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 23 жовтня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області із заявою про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтованою площею 2, 0000 га, за рахунок земель сільськогосподарського призначення за межами населеного пункту, яка знаходиться на території Коблевської селищної ради Березанського району Миколаївської області із земель державної власності.

31 грудня 2020 року наказом відповідача № 1000-УБД ОСОБА_1 надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою.

10 березня 2021 року позивачем укладено договір з Миколаївською регіональною філією Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру» на виготовлення проекту землеустрою.

На виконання договору, відносно позивача складено експлікацію земельних угідь з визначенням координат поворотних точок та лінійних промірів меж земельної ділянки.

Головним управлінням Держгеокадастру у Миколаївській області прийнято наказ № 584-УБД від 23.03.2021 року, відповідно до якого визнано таким, що втратив чинність наказ Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області від 31.12.2020 року № 1000-УБД.

Відповідно до приписів статті 118 Земельного кодексу України, громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, зокрема, для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки) у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства).

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов`язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Таким чином, звернення особи до уповноваженого органу з клопотанням про надання дозволу на складення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність по суті є формальним проявом волевиявлення особи щодо набуття у право власності бажаної земельної ділянки.

Крім того, застосування заходів забезпечення позову шляхом заборони вчиняти будь-які дії (приймати рішення) спрямовані на (або пов`язані) з відведенням бажаної заявником земельної ділянки, щодо якої він не наділений жодним правом, буде мати наслідком ймовірне порушення прав необмеженого кола осіб на одержання земельних ділянок із земель комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, що в свою чергу свідчить про недотримання пропорційності при забезпеченні прав заявника до наслідків вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Стосовно забезпечення позовом шляхом заборони вчиняти певні дії по зміні цільового призначення, поділу чи об`єднання, реєстрації, перереєстрації, передачі іншим особам у користування, виконання інших будь-яких робіт та правочинів щодо земельної ділянки, яку заявник бажає отримати у власність, суд зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та заяви про забезпечення справи судом встановлено, що відсутні відомості та докази перебування у власності позивача вказаної земельної ділянки, для ведення особистого селянського господарства, площею 2, 0000 га, що свідчить про відсутність на момент звернення з цією заявою доказів загрози завдання позивачеві шкоди внаслідок прийняття рішення про передачу її у власність іншій особі.

З огляду на правову позицією Великої Палати Верховного Суду, наведену у постанові від 17.10.2018 р. у справі №380/624/16-ц (провадження №14-301цс18) рішення про надання дозволу на розробку проекту землеустрою є стадією процесу отримання права власності чи користування на земельну ділянку. Однак, отримання такого дозволу не гарантує особі чи невизначеному колу осіб набуття такого права, оскільки сам по собі дозвіл не являється правовстановлюючим актом. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 29.09.2020 р. у справі №688/2908/16-ц (провадження №14-28цс20) не знайшла підстав для відступу від висновку викладеного у постанові від 17.10.2018 р. у справі №380/624/16-ц (провадження №14-301цс18).

Суд вважає, що наведені у заяві доводи про необхідність забезпечення позову є необґрунтованими, оскільки не свідчать про те, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити поновлення порушених прав та інтересів позивача, як це передбачено пунктом 1 частини 2 статті 150 КАС України.

Суд зазначає, що припущення заявника стосовно наміру відповідача розпорядитися спірною земельною ділянкою на власний розсуд, шляхом відчуження її будь-яким способом, або передання її у власність будь-якій іншій особі, не може бути підставою для вжиття заходів забезпечення позову визначеним позивачем шляхом, оскільки права власника, користувача або іншого права володіння такою земельною ділянкою позивач не має, а інших належних доказів на підтвердження існування очевидних ознак порушення його прав, свобод або інтересів ОСОБА_1 суду не надано.

Більш того, позивач не позбавлений права на отримання за наявності законних підстав інших земельних ділянок в межах відповідних норм, що взагалі нівелює його позицію в частині існування на даний час очевидних ознак порушення його прав, свобод або інтересів та унеможливлює застосування заборон вказаних в заяві про забезпечення позову.

Застосування судом обраних позивачем заходів забезпечення позову не може ґрунтуватись лише на доводах позивача про вірогідність вчинення відповідачем дій, припущеннях.

З аналізу наведених законодавчих норм вбачається, що на момент звернення з заявою про забезпечення позову, ОСОБА_1 не наділений жодним правом щодо обраної ним земельної ділянки.

Відтак, оцінивши наведені доводи заявника, суд звертає увагу на те, що заходи забезпечення позову повинні обиратися з урахуванням дотримання балансу між правами та інтересами позивача, за захистом яких він звернувся, та наслідками впливу таких заходів на права та свободи заінтересованих осіб.

Щодо забезпечення позову шляхом зупинення дiї наказу № 584-УБД вiд 23.03.2021 року Головного управлiння Держгеокадастру у Миколаївськiй областi, суд зазначає наступне.

Із змісту заяви про забезпечення позову, а також доданих до заяви документів на стадії розгляду заяви суд не встановив очевидних ознак протиправності наказу № 584-УБД вiд 23.03.2021 року Головного управлiння Держгеокадастру у Миколаївськiй областi. Встановлення правомірності/неправомірності такого наказу можливе за наслідками судового розгляду по суті справи за позовом про визнання протиправним та скасування наказу № 584-УБД вiд 23.03.2021 року Головного управлiння Держгеокадастру у Миколаївськiй областi, що призводить до порушення прав, свобод та інтересів позивача.

Тобто, наявність очевидних ознак протиправності оскаржуваних рішень, дій та/або бездіяльності може бути виявлена судом тільки на підставі з`ясування фактичних обставин справи, а також оцінки належності, допустимості та достовірності як кожного доказу окремо, так і достатності та взаємного зв`язку наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності. При цьому вживаючи заходи забезпечення позову шляхом зупинення дії оскаржуваного наказу з мотивів його явної протиправності, судом буде фактично ухвалено рішення по суті справи без її розгляду, що не відповідає меті застосування правового інституту забезпечення позову.

Розглянувши заяву про забезпечення позову, суд звертає увагу на те, що заявник не надав належних і достатніх доказів існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди його правам, свободам та інтересам до ухвалення рішення в адміністративній справі, не обґрунтував причин неможливості захисту (поновлення) його прав, свобод та інтересів після набрання законної сили рішенням в адміністративній справі без вжиття таких заходів.

Таким чином, суд доходить висновку, що заява ОСОБА_1 про забезпечення адміністративного позову не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 120, 150, 151, 154, 241, 243, 256, 294 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 від 08.04.2021 року про забезпечення позову шляхом зупинення дiї наказу № 584-УБД вiд 23.03.2021 року Головного управлiння Держгеокадастру у Миколаївськiй областi; заборони Головному управлінню Держгеокадастру у Миколаївській області здiйснювати буль-якi дiї вiдносно земельної дiлянки щодо якої наказом №1000-УБД вiд 31.12.2020 року надано позивачу дозвiл на розробку проекту землеустрою щодо вiдведення земельної дiлянки, розташованої в межах поворотних точок з координатами: l) X-5158241,288; Y-4199023,842; 2) Х- 5158043,227; Y-4199031,262; 3) Х-5157871,643; Y-4199050,724; 4) Х- 5157888,083; Y-4198987,446; 5) Х-5158054,433; Y-4198917,249; 6) Х-5158220,770; Y-4198967,055; зокрема але не виключно, дiї спрямованi на розпорядження, змiну цiльового призначення та складу угiдь, змiну конфiгурацiї та меж, подiл чи об`єднання, передання у власнiсть чи надання в оренду, у тому числi продаж на земельних торгах (аукцiонi), земельної дiлянки або її частини; заборони органам державної влади та органам мiсцевого самоврядування, в тому числi Державнiй службi України з питань геодезiї, картографiї та кадастру (Держгеокадастр), здiйснювати будь-якi дiї вiдносно земельної дiлянки щодо якої наказом № 1000-УБД вiд 31.12.2020 року надано позивачу дозвiл на розробку проекту землеустрою щодо вiдведення земельної дiлянки, розташованої в межах поворотних точок з координатами: l) X-5158241,288; Y-4199023,842; 2) Х- 5158043,227; Y-4199031,262; 3) Х-5157871,643; Y-4199050,724; 4) Х- 5157888,083; Y-4198987,446; 5) Х-5158054,433; Y-4198917,249; 6) Х-5158220,770; Y-4198967,055; зокрема але не виключно, дiї спрямованi на розпорядження, змiну цiльового призначення та складу угідь, змiну конфiгурацiї та меж, подiл чи об`єднання, передання у власнiсть чи надання в оренду, у тому числi продаж на земельних торгах (аукцiонi), земельної дiлянки або її частини - відмовити.

Копію ухвали направити заявнику.

Відповідно до ч. 8 ст. 154 КАС України ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала може бути оскаржена до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського окружного адміністративного суду протягом пятнадцяти днів з дня її складання.

Суддя Г.В. Лебедєва