Справа № 160/1584/21
Суддя: Серьогіна Олена Василівна
Дата ухвалення: 2021-04-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 квітня 2021 року Справа № 160/1584/21
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Серьогіної О.В. розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні в м. Дніпрі адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства розвитку громад та територій України про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,-
02.02.2021 року ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Міністерства розвитку громад та територій України, в якому просить:
- визнати протиправною бездіяльність Міністерства розвитку громад та територій України під час перевірки та розгляду звернення ОСОБА_1 від 08.07.2020 року, яка полягає в: невиконанні законного зобов`язання згідно ст.19 Закону України Про звернення громадян - на прохання громадянина запрошувати його на засідання відповідного органу, що розглядає його заяву чи скаргу, результатом чого стало протиправне обмеження законних прав ОСОБА_1 згідно ст.18 Закону України Про звернення громадян - бути присутнім під час розгляду його скарги та особисто викласти аргументи особі, що перевіряла заяву чи скаргу, брати участь у перевірці поданої скарги чи заяви; проведенні не об`єктивної та не всебічної перевірки звернення від 08.07.2020 року № МІ-10896675, що суперечить вимогам ст.19 Закону України Про звернення громадян; наданні необгрунтованої відповіді №8/11.1/5701-20 від 05.08.2020 року на звернення ОСОБА_1 від 08.07.2020 року, що суперечить вимогам ст.40 Конституції України;
- зобов`язати Міністерство розвитку громад та територій України провести перевірку та розгляд звернення ОСОБА_1 від 08.07.2020 року №М1-10896675 відповідно до вимог Конституції України та чинного законодавства України.
Позивачем в обґрунтування позовних вимог зазначено, що для оскарження дій, протиправної бездіяльності та рішень керівництва Львівської обласної державної адміністрації в сфері поводження з відходами, позивач 08.07.2020 року через сервіс подання звернень громадян на сайті Кабінету Міністрів України звернувся до Прем`єр - Міністра України, та вказав, що керівництво Львівської обласної державної адміністрації не вживає належних заходів щодо ліквідації несанкціонованих сміттєзвалищ, про які позивачем було повідомлено раніше, розглядає звернення позивача не належним чином, блокує його ініціативи, та з інших питань. Отримавши на електронну адресу відповідь Міністерства розвитку громад та територій України за вих.№8/11.1/5701-20 від 05.08.2020 року, вважає, що відповідач провів не об`єктивну та невсебічну перевірку звернення, на думку, позивача, протиправно обмежив його права під час перевірки та розгляду звернення від 08.07.2020 року (особисто викласти аргументи особі чи органу що проводить розгляд/перевірку та бути присутнім під час розгляду) та відповідь надав не обгрунтовану. У зв`язку з викладеним, вважає таку бездіяльність протиправною та просить суд задовольнити позовні вимоги.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08.02.2021 року клопотання ОСОБА_1 про звільнення/відстрочення сплати судового збору в адміністративній справі №160/1584/21 задоволено частково, відстрочено ОСОБА_1 сплату судового збору за подання даного адміністративного позову до винесення рішення в даній справі, відкрито провадження в адміністративній справі та призначено розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами з 10.03.2021 року.
Сторони належним чином повідомлені про розгляд справи Дніпропетровським окружним адміністративним судом, що підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи.
02.03.2021 року на адресу суду від представника Міністерства розвитку громад та територій України надійшов відзив на адміністративний позов, в обґрунтування якого зазначено, що як вбачається із реквізитів листа Мінрегіону від 05.08.2020 року № 8/11 1/5701-20, розгляд звернення ОСОБА_1 від 08.07.2020 року № МІ-10896675, що надійшло до Мінрегіону листом Секретаріату Кабінету Міністрів України від 27.07.2020 року № 41-М-012629/04-2, було здійснено Міністерством розвитку громад та територій України протягом 9 днів, тобто у межах відведеного законодавством строку. Таким чином, на думку відповідача, під час розгляду скарги позивача Міністерство дотримувалося усіх встановлених законодавством вимог, у тому числі щодо об`єктивності, всебічності вчасності перевірки заяви чи скарги, у зв`язку із чим, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.
16.03.2021 року від ОСОБА_1 на адресу суду надійшла письмова відповідь на відзив, в якій він заперечує проти доводів відповідача у зв`язку з їх необгрунтованістю. Відповідно до Положення про Міністерство розвитку громад та територій України затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №197 від 30.04.2014 року, частина 1 Положення вказує що Мінрегіон є головним органом у системі центральних органів виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну регіональну політику, державну політику у сфері розвитку місцевого самоврядування, територіальної організації влади та адміністративно-територіального устрою, державну житлову політику і політику у сфері благоустрою населених пунктів, державну політику у сфері житлово-комунального господарства, державну політику у сфері поводження з побутовими відходами. Частина 2 Положення зазначає що одним з основних завдань Мінрегіону є забезпечення формування та реалізація державної регіональної політики зокрема у сфері житлово-комунального господарства та державної політики у сфері поводження з побутовими відходами щодо поводження з побутовими відходами, забезпечення розроблення та виконання державних програм у сфері поводження з побутовими відходами, планів та заходів у сфері поводження з побутовими відходами, координації діяльності місцевих органів виконавчої влади у сфері поводження з побутовими відходами. Тому вважає обгрунтованим скерування свого звернення на розгляд, зокрема, до відповідача.
06.04.2021 року на адресу суду від представника Міністерства розвитку громад та територій України надійшов надійшли письмові заперечення на відповідь на відзив, в яких спростовуються посилання позивача щодо обмеження його права на особистий прийом до відповідача зважаючи на те, що 14.07.2020 року на офіційному вебсайті Мінрегіону розміщено оголошення для громадян щодо тимчасового обмеження прийомів громадян, тому, на думку відповідача, відсутнє звуження існуючих прав і свобод позивача з боку відповідача, а відтак відповідачем звернення ОСОБА_1 було розглянуто з дотриманням вимог законодавства, у тому числі об`єктивності, всебічності і з дотриманням встановлених строків, тому просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог.
Згідно з ч. ч. 5, 8 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. При розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.
Судом встановлено, що 08.07.2020 року ОСОБА_1 через веб-портал Урядового контактного центру звернувся до Кабінету Міністрів України зі зверненням.
У зверненні порушувались питання щодо:
- ухиляння Львівської ОДА, її керівника та інших посадових осіб від виконання покладених на них повноважень у сфері державного контролю за збиранням, утилізацією і захороненням промислових, побутових та інших відходів, державного контролю за використанням та охороною земель, лісів, надр, води, атмосферного повітря, рослинного і тваринного світу та інших природних ресурсів;
- бездіяльності Державної екологічної інспекції у Львівській області та Львівської ОДА в питаннях здійснення контролю у сфері поводження з відходами, боротьби із стихійними сміттєзвалищами тощо;
- невжиття заходів відповідними органами державної влади та органами місцевого самоврядування щодо реагування на неправомірно створене сміттєзвалище на околицях м. Львова та м. Винники;
- неналежного розгляду Львівською ОДА звернень громадян, зокрема тих, що надіслані ОСОБА_1 ;
- неспроможності Львівської ОДА забезпечити правопорядок та протидію адміністративним правопорушення на території Львівської області.
Листом Секретаріату Кабінету Міністрів України від 27.07.2020 року № 41-М-012629/04-2 Міністерству розвитку громад та територій України було доручено розглянути в межах компетенції електронне звернення гр. ОСОБА_1 , що надійшло до Кабінету Міністрів України через веб-портал Урядового контактного центру 08.07.2020 року за № МІ-10896675 і містило скаргу на дії/бездіяльність та рішення голови Львівської обласної державної адміністрації Козицького М.З.
За результатами розгляду вказаного звернення Мінрегіоном позивачу була надіслана відповідь листом від 05.08.2020 року № 8/1 1.1/5701-20, в якій позивача поінформовано про те, що відповідно до статті 30 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать вирішення питань збирання, транспортування, утилізації та знешкодження побутових відходів, затвердження схем санітарного очищення населених пунктів та впровадження систем роздільного збирання побутових відходів. Статтями 20 та 21 Закону України «Про відходи» до виключної компетенції місцевих органів влади віднесено повноваження щодо організації збирання і видалення побутових та інших відходів, вирішення питань щодо розміщення на території села, селища, міста об`єктів поводження з відходами, надання згоди на розміщення місць чи об`єктів для зберігання та захоронення відходів, координація та сприяння розвитку підприємницької діяльності у сфері поводження з відходами, організація та сприяння створенню спеціалізованих підприємств усіх форм власності для збирання, оброблення, утилізації та видалення відходів, ліквідацію несанкціонованих і неконтрольованих звалищ відходів. Закон України від 09.11.2017 року №2189-VІІІ «Про житлово-комунальні послуги» (далі - Закон України) визначив послугу з поводження з побутовими відходами окремою комунальною послугою. Відповідно до статті 25 Закону України споживачі зобов`язані укласти договір про поводження з побутовим відходами з особою, визначеною у встановленому законодавством порядку та оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Згідно з статтею 351 Законом України «Про відходи» виконавця послуг з вивезення побутових відходів визначає орган місцевого самоврядування на конкурсних засадах у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відповідно до статті 74 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» (далі - Закон) органи та посадові особи місцевого самоврядування несуть відповідальність за свою діяльність перед територіальною громадою, державою, юридичними і фізичними особами. Статтею 71 Закону встановлено, що органи виконавчої влади, їх посадові особи не мають права втручатися в законну діяльність органів та посадових осіб місцевого самоврядування, а також вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до повноважень органів та посадових осіб місцевого самоврядування, крім випадків виконання делегованих їм радами повноважень, та в інших випадках, передбачених законом. Відповідно до статті 77 Закону спори про поновлення порушених прав юридичних і фізичних осіб, що виникають в результаті рішень, дій чи бездіяльності органів або посадових осіб місцевого самоврядування, вирішуються в судовому порядку. Також зазначено, що листи Міністерства не є нормативно-правовими актами, не встановлюють правових норм та не є офіційним тлумаченням положень законів, а мають виключно інформаційно-довідковий характер і не можуть бути використані у будь-яких спірних правовідносинах з іншими особами, як докази у розумінні адміністративного, господарського, цивільного та кримінального судочинства.
Позивач вважаючи, що звернення було розглянуто з порушенням вимог чинного законодавства, звернувся до суду.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Міністерство розвитку громад та територій України є центральним органом виконавчої влади, що у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, іншими актами законодавства.
Питання практичної реалізації громадянами України наданого їм Конституцією України права вносити в органи державної влади, об`єднання громадян відповідно до їх статуту пропозиції про поліпшення їх діяльності, викривати недоліки в роботі, оскаржувати дії посадових осіб, державних і громадських органів врегульовані Законом України «Про звернення громадян».
У відповідності до частини першої статті 1 Закону України "Про звернення громадян" (в редакції, що діяла на час спірних правовідносин) громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.
Статтею 3 Закону України "Про звернення громадян" передбачено, що під зверненнями громадян слід розуміти в викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги.
Заява (клопотання) - звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності. Клопотання - письмове звернення з проханням про визнання за особою відповідного статусу, прав чи свобод тощо.
Скарга - звернення з вимогою про поновлення прав і захист законних інтересів громадян, порушених діями (бездіяльністю), рішеннями державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, об`єднань громадян, посадових осіб.
У відповідності до статті 4 Закону України "Про звернення громадян" до рішень, дій (бездіяльності), які можуть бути оскаржені, належать такі у сфері управлінської; діяльності, внаслідок яких: порушено права і законні інтереси чи свободи громадянина (групи громадян); створено перешкоди для здійснення громадянином його прав і законних інтересів чи свобод; незаконно покладено на громадянина які-небудь обов`язки або його незаконно притягнуто до відповідальності.
Згідно з частинами першою, четвертою, шостою та сьомою статті 5 Закону України "Про звернення громадян" звернення адресуються органам державної влади і органам місцевого самоврядування, підприємствам, установам, організаціям незалежно від форми власності, об`єднанням громадян або посадовим особам, до повноважень яких належить вирішення порушених у зверненнях питань.
Звернення може бути усним чи письмовим.
Письмове звернення надсилається поштою або передається громадянином до відповідного органу, установи особисто чи через уповноважену ним особу, повноваження якої оформлені відповідно до законодавства. Письмове звернення також може бути надіслане з використанням мережі Інтернет, засобів електронного зв`язку (електронне звернення).
У зверненні має бути зазначено прізвище, ім`я, по батькові, місце проживання громадянина, викладено суть порушеного питання, зауваження, пропозиції, заяви чи скарги, прохання чи вимоги. Письмове звернення повинно бути підписано заявником (заявниками) із зазначенням дати. В електронному зверненні також має бути зазначено електронну поштову адресу, на яку заявнику може бути надіслано відповідь, або відомості про інші засоби зв`язку з ним. Застосування електронного цифрового підпису при надсиланні електронного звернення не вимагається.
Статтею 7 вищевказаного Закону передбачено звернення, оформлені належним чином і подані у встановленому порядку, підлягають обов`язковому прийняттю та розгляду. Забороняється відмова в прийнятті та розгляді звернення з посиланням на політичні погляди, партійну належність, стать, вік, віросповідання, національність громадянина, незнання мови звернення. Якщо питання, порушені в одержаному органом державної влади, місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, об`єднаннями громадян або посадовими особами зверненні, не входять до їх повноважень, воно в термін не більше п`яти днів пересилається ними за належністю відповідному органу чи посадовій особі, про що повідомляється громадянину, який подав звернення. У разі якщо звернення не містить даних, необхідних для прийняття обґрунтованого рішення органом чи посадовою особою, воно в той же термін повертається громадянину з відповідними роз`ясненнями. Забороняється направляти скарги громадян для розгляду тим органам або посадовим особам, дії чи рішення яких оскаржуються.
У відповідності до частини першої статті 7 Закону України "Про звернення громадян" звернення, оформлені належним чином і подані у встановленому порядку, підлягають обов`язковому прийняттю та розгляду.
Частинами першою, третьою та четвертою статті 15 Закону України "Про звернення громадян" передбачено, що органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов`язані об`єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).
Відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов`язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов`язки.
Рішення про відмову в задоволенні вимог, викладених у заяві (клопотанні), доводиться до відома громадянина в письмовій формі з посиланням на Закон і викладенням мотивів відмови, а також із роз`ясненням порядку оскарження прийнятого рішення.

Відповідно до ст. 18 Закону України "Про звернення громадян" громадянин, який звернувся із заявою чи скаргою до органів державної влади, місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, засобів масової інформації, посадових осіб, має право:

особисто викласти аргументи особі, що перевіряла заяву чи скаргу, та брати участь у перевірці поданої скарги чи заяви;

знайомитися з матеріалами перевірки;

подавати додаткові матеріали або наполягати на їх запиті органом, який розглядає заяву чи скаргу;

бути присутнім при розгляді заяви чи скарги;

користуватися послугами адвоката або представника трудового колективу, організації, яка здійснює правозахисну функцію, оформивши це уповноваження у встановленому законом порядку;

одержати письмову відповідь про результати розгляду заяви чи скарги;

висловлювати усно або письмово вимогу щодо дотримання таємниці розгляду заяви чи скарги;

вимагати відшкодування збитків, якщо вони стали результатом порушень встановленого порядку розгляду звернень.

Згідно положень ст. 19 вищевказаного Закону обов`язки органів державної влади, місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, засобів масової інформації, їх керівників та інших посадових осіб щодо розгляду заяв чи скарг.

Органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об`єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень в т.ч. зобов`язані:

об`єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги;

на прохання громадянина запрошувати його на засідання відповідного органу, що розглядає його заяву чи скаргу;

письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення.

За приписами частини першої статті 20 Закону України "Про звернення громадян" звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання.

Наведені норми Закону України "Про звернення громадян" вказують, що звернення громадян, оформлені належним чином і подані у встановленому порядку, підлягають обов`язковому прийняттю та розгляду тим органом чи посадовою особою органу, до якого подано звернення та до повноважень якого входять питання, порушені у зверненні, зазвичай протягом одного місяця, з обов`язковим повідомленням громадянина про результати розгляду; при цьому орган або посадова особа зобов`язані об`єктивно, всебічно і вчасно перевіряти звернену до них заяву та надати обґрунтовану відповідь за результатами її розгляду.

Як зазначалося вище, 08.07.2020 року ОСОБА_1 через веб-портал Урядового контактного центру звернувся до Кабінету Міністрів України зі зверненням, в якому викладені питання здійснення контролю у сфері поводження з відходами, боротьби із стихійними сміттєзвалищами тощо, яке листом Секретаріату Кабінету Міністрів України від 27.07.2020 року № 41-М-012629/04-2 було направлено Міністерству розвитку громад та територій України для розгляду.

Позивач у зверненні, серед іншого, просить надати йому можливість особисто викласти аргументи та матеріали по суті звернення особі, що буде перевіряти скаргу, взяти безпосередню участь у перевірці цієї поданої скарги, а також бути присутнім при розгляді цієї скарги, про виклик (запрошення) на розгляд цієї скарги повідомити його письмово за вказаною електронною адресою, зазначивши час, дату та місце проведення перевірки/ розгляду, та уповноважену посадову особу, яка буде проводити розгляд/перевірку.

Стаття 18 Закону України "Про звернення громадян" передбачає, що особа, яка звернулася із заявою чи скаргою до органів державної влади, місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, засобів масової інформації, посадових осіб, має право особисто викласти аргументи особі, що перевірила заяву чи скаргу, та брати участь у перевірці поданої скарги чи заяви, бути присутнім при розгляді заяви чи скарги.

У статті 19 Закону України "Про звернення громадян" також визначений обов`язок органів державної влади, місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, засобів масової інформації, їх керівників та інших посадових осіб на прохання громадянина запрошувати його на засідання відповідного органу, що розглядає його заяву чи скаргу.

З аналізу вказаних норм Закону України "Про звернення громадян" вбачається, що право громадянина особисто викласти свої аргументи особі, що перевіряла звернення не ставиться в залежність від форми розгляду такого звернення (одноособово, колегіально тощо); у свою чергу стаття 19 Закону України "Про звернення громадян" визначає обов`язок органів державної влади, місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, засобів масової інформації, посадових осіб забезпечити реалізацію права громадянина, на його прохання, бути присутнім особисто при розгляді його звернення.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 31 січня 2019 року №К/9901/17415/18 (справа №826/12287/16).

Отже, суд дійшов висновку, що Міністерством розвитку громад та територій України при розгляді звернення позивача від 08.07.2020 року №М1-10896675 вчинена протиправна бездіяльність щодо запрошення ОСОБА_1 бути присутнім при розгляді його звернення, чим порушено право позивача особисто викласти аргументи особі, що перевірила заяву чи скаргу, та брати участь у перевірці поданої скарги чи заяви, а також право бути запрошеним на засідання відповідного органу, що розглядає заяву чи скаргу, що дає підстави для задоволення позову в цій частині.

Щодо доводів відповідача про тимчасове припинення особистого прийому громадян для розгляду їхніх звернень, на виконання заходів зі стабілізації епідеміологічної ситуації спричиненої COVID-19, суд зазначає наступне.

В матеріалах справи міститься наказ від 08.07.2020 року № 159 «Про організацію протиепідемічних заходів та обмеження у Мінрегіоні на період карантину у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (СОVID-19)».

Так, пункті 1 наказу зазначено, що на період з 08 липня до завершення карантину заборонити усім співробітникам Мінрегіону та ДІ «Укркомунобслуговування», а також відвідувачам на період карантину вхід до адміністративних будівель Мінрегіону та перебування в них без вдягнутих засобі і індивідуального захисту (маска або респіратор).

Отже, на підставі викладеного вище, суд дійшов висновку, що доступ осіб на засідання можливе за дотримання певних умов, зокрема, якщо особа буде захищена засобами індивідуального захисту (маска або респіратор).

Однак в даному випадку позивача на розгляд його звернення не запрошували, що не заперечується відповідачем.

При цьому, інформацію щодо внесення будь-яких змін до пункту 1 наказу від 08.07.2020 року № 159 матеріали справи не містять.

Згідно із статтею 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Відповідно до статті 27 Конституції України обов`язком держави є захист життя людини.

Відповідно до підпунктів 2, 3 пункту 2 розділу II "Прикінцеві положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (СОVID-19)" від 17.02.2020 року № 530-ІХ (далі - Закон № 530) на період встановлення карантину або обмежувальних заходів, пов`язаних із поширенням коронавірусної хвороби (СОVID -19) власником підприємства, установи, організації або уповноваженим органом може змінюватися режим роботи органів, закладів, підприємств, установ, організацій, зокрема щодо прийому та обслуговування фізичних та юридичних осіб; з дня оголошення карантину зупиняється перебіг строків звернення за отриманням адміністративних та інших послуг та строків надання цих послуг, визначених законом. Від дня припинення карантину перебіг цих строків продовжується з урахуванням часу, що минув до його зупинення.

Серед прийнятих Верховною Радою України та Кабінетом Міністрів України законодавчих та підзаконних нормативно-правових актів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (СОVID-19), немає таких, які обмежували б право громадян на звернення до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, і, відповідно, отримання вчасної обґрунтованої відповіді.

Таким чином, запровадження Кабінетом Міністрів України на всій території України карантину відповідно не є підставою для обмеження конституційних прав громадян, зокрема на звернення.

Щодо порядку проведення особистого прийому, а також неможливості реалізації прав заявників, визначених статтею 18 Закону «Про звернення громадян» в період дії карантину, установленого постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 року №211 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби СОVID -19, спричиненої коронавірусом SARS-СоV-2", суд зазначає наступне.

Законом № 530 врегульовано питання режиму роботи підприємств, установ та організацій на період установлення карантину або обмежувальних заходів, пов`язаних із поширенням коронавірусної хвороби.

У Прикінцевих положеннях Закону №530 передбачено, що власником підприємства, установи, організації або уповноваженим органом може змінюватися режим роботи органів, закладів, підприємств, установ та організацій, зокрема, щодо прийому та обслуговування фізичних та юридичних осіб. Інформація про такі зміни повинна доводитися до відома населення з використанням вебсайтів та інших комунікаційних засобів.

Відповідно до частин першої та четвертої статті 29 Закону України "Про захист населення від інфекційних хвороб" карантин встановлюється та відміняється Кабінетом Міністрів України; у рішенні про встановлення карантину зазначаються обставини, що призвели до цього визначаються межі території карантину, затверджуються необхідні профілактичні протиепідемічні та інші заходи, їх виконавці та терміни проведення, встановлюються тимчасові обмеження прав фізичних і юридичних осіб та додаткові обов`язки, що покладаються на них, підстави та порядок обов`язкової самоізоляції, перебування особи в обсерваторі (обсервації), госпіталізації до тимчасових закладів охорони здоров`я (спеціалізованих шпиталів). Карантин встановлюється на період, необхідний для ліквідації епідемії чи спалаху особливо небезпечної інфекційної хвороби. На цей період можуть змінюватися режими роботи підприємств, установ, організацій, вноситися інші необхідні зміни щодо умов їх виробничої та іншої діяльності.

Таким чином, з урахуванням наведеного вище, доводи відповідача про тимчасові обмеження у прийомі громадян та встановлення особливого порядку роботи працівників Міністерства розвитку громад та територій України, та дотримання положень ст.ст. 18, 19 Закону України "Про звернення громадян", судом відхиляються, оскільки наказом № 159 від 08.07.2020 року не встановлені обмеження щодо прийому громадян.

Отже, розглянувши звернення позивача від 08.07.2020 року №М1-10896675 відповідач допустив протиправну бездіяльність, яка полягала в невиконанні законного зобов`язання згідно ст. 19 Закону України «Про звернення громадян» - на прохання громадянина запрошувати його на засідання відповідного органу, що розглядає його заяву чи скаргу, результатом чого стало протиправне обмеження законних прав позивача згідно ст. 18 Закону України «Про звернення громадян» бути присутнім під час розгляду його скарги та особисто викласти аргументи особі, що перевіряла заяву чи скаргу, брати участь у перевірці поданої скарги чи заяви.

З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку про задоволення вимог позивача в частині зобов`язання Міністерства розвитку громад та територій України провести перевірку та розгляд звернення ОСОБА_1 від 08.07.2020 року М1-10896675 відповідно до вимог чинного законодавства України, з дотриманням вимог положень ст.ст. 18,19 Закону України "Про звернення громадян".

Щодо позовної вимоги про визнання протиправною бездіяльності Міністерства розвитку громад та територій України під час перевірки та розгляду його звернення від 08.07.2020 року, яка полягає в проведенні не об`єктивної та не всебічної перевірки звернення від 08.07.2020 року №МІ-10896675, то позивачем не обґрунтовано в чому саме полягає не об`єктивність та не всебічність такої перевірки.

Суд зазначає, що бездіяльність суб`єкта владних повноважень - це завжди пасивна поведінка суб`єкта владних повноважень, яка може мати вплив на реалізацію прав, свобод, інтересів фізичної чи юридичної особи.

В даному випадку відповідач розглянув звернення позивача та надіслав йому відповідь за наслідком такого звернення. Тобто під час розгляду звернення відповідачем вчинялися дії для з`ясування обставин, що виключає в цій частині бездіяльність Міністерства розвитку громад та територій України.

Відповідно до частини першої статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Таким чином, особливістю адміністративного судочинства є те, що тягар доказування у спорі покладається на відповідача - суб`єкта владних повноважень, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії.

За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд керується вимогами частини третьої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно з якими при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання позовної заяви до суду в розмірі 908,00 грн.

Отже, враховуючи часткове задоволення позовних вимог, сплачений позивачем судовий збір за подачу позовної заяви до суду підлягає стягненню з Міністерства розвитку громад та територій України за рахунок бюджетних асигнувань в сумі 605,00 грн.

Згідно з частиною 5 статті 250 КАС України, датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Керуючись ст.ст. 72-77, 139, 242-246, 250, 255, 257-262, 293-295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Міністерства розвитку громад та територій України, яка полягала у невиконанні законного зобов`язання згідно ст. 19 Закону України «Про звернення громадян» - на прохання громадянина запрошувати його на засідання відповідного органу, що розглядає його заяву чи скаргу, результатом чого стало протиправне обмеження законних прав ОСОБА_1 згідно ст. 18 Закону України «Про звернення громадян» бути присутнім під час розгляду його скарги та особисто викласти аргументи особі, що перевіряла заяву чи скаргу, брати участь у перевірці поданої скарги чи заяви.

Зобов`язати Міністерство розвитку громад та територій України (вул. Велика Житомирська, буд. 9, м. Київ, 01601, ) провести перевірку та розгляд звернення ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) від 08.07.2020 року М1-10896675 відповідно до вимог чинного законодавства України, з дотриманням вимог положень ст.ст. 18,19 Закону України "Про звернення громадян".

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Міністерства розвитку громад та територій України (вул. Велика Житомирська, буд. 9, м. Київ, 01601, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) сплачений судовий збір у розмірі 605,00 грн.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.В. Серьогіна