Справа № 640/5698/20
Суддя: Скочок Т.О.
Дата ухвалення: 2021-04-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

08 квітня 2021 року м. Київ № 640/5698/20
Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Скочок Т.О., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) заяву представника позивача про ухвалення додаткового рішення в адміністративній справі
доГолови Державної прикордонної служби України Дейнеко Сергія Васильовича (відповідач-1) Адміністрації Державної прикордонної служби України (відповідач-2)
провизнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення середньогозаробітку за час вимушеного прогулу,
До Окружного адміністративного суду м. Києва звернувся ОСОБА_1 з позовом до Голови Державної прикордонної служби України Дейнеко Сергія Васильовича, Адміністрації Державної прикордонної служби України, в якому просить (з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог від 23.03.2020):
- визнати протиправним та скасувати наказ Голови Державної прикордонної служби України від 06.02.2020 №120-ОС в частині розірвання контракту та звільнення полковника ОСОБА_1 (П-002956) з військової служби у запас;
- визнати протиправним та скасувати наказ начальника Північного регіонального управління Державної прикордонної служби України від 17.02.2020 №44-ОС в частині виключення полковника ОСОБА_1 (П-002956) зі списків особового складу та всіх видів забезпечення Північного регіонального управління Державної прикордонної служби України;
- поновити полковника ОСОБА_1 (П-002956) на посаді заступника начальника Північного регіонального управління Державної прикордонної служби України з оперативно-розшукової роботи;
- стягнути з Адміністрації Державної прикордонної служби України, яка є правонаступником Північного регіонального управління Державної прикордонної служби України, на користь полковника ОСОБА_1 (П-002956) середній заробіток за час вимушеного прогулу з 01.04.2020 до дня фактичного поновлення на посаді.
Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 31.03.2021 позовні вимоги задоволено у повному обсязі, а саме: визнано протиправним та скасовано наказ голови Державної прикордонної служби України від 06.02.2020 №120-ОС в частині припинення (розірвання) контракту та звільнення з військової служби полковника ОСОБА_1 у запас; визнано протиправним та скасовано наказ начальника Північного регіонального управління Державної прикордонної служби України від 17.02.2020 №44-ОС в частині виключення полковника ОСОБА_1 зі списків особового складу та всіх видів забезпечення; поновлено ОСОБА_1 на посаді заступника начальника Північного регіонального управління Державної прикордонної служби України з оперативно-розшукової роботи; стягнуто з Адміністрації Державної прикордонної служби України (, адреса: 03121, м. Київ, вул. Володимирська, 26) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 31.03.2020 по 31.03.2021 у розмірі 267 156,87 грн. (двохсот шістдесяти семи тисяч ста п`ятдесяти шести грн. 87 копійок), з вирахуванням розміру обов`язкових платежів. При цьому, зазначено, що рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді та в частині стягнення з Адміністрації Державної прикордонної служби України на користь ОСОБА_1 грошового забезпечення за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць, що складає 31 931,00 грн., підлягає негайному виконанню.

05.04.2021 від представника позивача через канцелярію суду надійшла заява про ухвалення додаткового рішення у справі №640/5698/20, в якій останній просить ухвалити додаткове рішення, яким стягнути з голови Державної прикордонної служби України Дейнеко Сергія Васильовича, Адміністрації Державної прикордонної служби України на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 15 000,00 грн.

Розглядаючи дану заяву представника позивача, суд виходить з наступного.

Приписами ст. 252 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення; 3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Заяву про ухвалення додаткового судового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання судового рішення.

Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може розглянути питання ухвалення додаткового судового рішення в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Про відмову в ухваленні додаткового рішення суд постановляє ухвалу.

Додаткове рішення або ухвала про відмову у прийнятті додаткового рішення можуть бути оскаржені.

Як вбачається зі змісту прохальної частини позовної заяви, в останній представником позивача заявлено клопотання про здійснення розподілу судових витрат.

Разом з тим, у рішенні Окружного адміністративного суду м. Києва від 31.03.2021 у справі №640/5698/20 не вирішено питання про судові витрати, з огляду на що, суд звертає увагу на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

У силу ч. 2 ст. 134 Кодексу адміністративного судочинства України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

При цьому, згідно з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 27.06.2018 у справі №826/1216/16, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

На підтвердження витрат на правничу допомогу представником позивача надано копії договору про надання правничої допомоги від 03.03.2020, додаткової угоди до вказаного договору від 03.03.2020 №1, квитанції до прибуткового касового ордера від 06.03.2020 на суму 15 000,00 грн.

Разом з тим, у силу ч. 1 ст. 901 Цивільного кодексу України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію.

Так, на підтвердження дійсності надання послуг за договором про надання правничої допомоги від 03.03.2020, з урахуванням додаткової угоди до вказаного договору від 03.03.2020 №1, позивачем та/або його представником не надано суду відповідного доказу, а саме: первинного документу, яким у даному випадку, зокрема, є акт наданих послуг, підписаний сторонами вказаного договору, що свідчить про відсутність належних та достатніх доказів, які б свідчили про дійсність понесення позивачем витрат на надання правової допомоги у заявленому розмірі за відсутності погодження обох сторін факту виконання відповідного договору та ціни фактично наданих послуг, що, відповідно є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування витрат на правничу допомогу. При цьому, сам факт оплати, згідно з прибуткового касового ордера від 06.03.2020, не спростовує викладеного, оскільки, згідно з умовами договору про надання правничої допомоги від 03.03.2020, з урахуванням додаткової угоди до вказаного договору від 03.03.2020 №1, оплата послуг адвоката здійснюється на умовах попередньої оплати.

У той же час, суд не приймає наведений у позовній заяві розрахунок судових витрат позивача, з огляду на відсутність підтвердження обома сторонами договору договором про надання правничої допомоги від 03.03.2020 факту надання таких послуг, а також враховуючи те, що не всі заявлені у такому переліку роботи безпосередньо стосуються надання правової допомоги під час судового розгляду справи (аналіз документів та судової практики, усне консультування).

Докази понесення позивачем інших судових витрат у матеріалах справи відсутні.

З урахуванням викладеного, суд дійшов до висновку, що заява представника позивача про ухвалення додаткового рішення підлягає задоволенню, а у стягненні з голови Державної прикордонної служби України Дейнеко Сергія Васильовича, Адміністрації Державної прикордонної служби України на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 15 000,00 грн. суд відмовляє, з огляду на недоведеність понесення таких витрат.

Керуючись ст.ст. 134, 139, 246, 252 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Заяву представника ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення задовольнити.

2. Ухвалити додаткове рішення, яким відмовити у присудженні на користь ОСОБА_1 судових витрат за рахунок бюджетних асигнувань голови Державної прикордонної служби України Дейнеко Сергія Васильовича та Адміністрації Державної прикордонної служби України.

Додаткове рішення набирає законної сили у порядку, визначеному ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України. Додаткове рішення може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст.ст. 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Т.О. Скочок