Справа № 826/16577/17
Суддя: Блажівська Н.Є.
Дата ухвалення: 2021-04-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

07 квітня 2021 року

м. Київ

справа № 826/16577/17

адміністративне провадження № К/9901/11587/21

Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Блажівської Н.Є., перевіривши касаційну скаргу Головного управління ДПС у місті Києві на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 22 грудня 2020 року у справі за позовом Акціонерного товариства «ФАРМАК» до Офісу великих платників податків ДПС, Головного державного ревізора-інспектора відділу обслуговування акцизних складів та податкових постів Головного управління ДПС у місті Києві Анохіної Анни Геннадіївни, Головного управління Державної податкової служби у місті Києві про визнання бездіяльності протиправною, та визнання протиправними дій,

УСТАНОВИВ:

Акціонерне товариства «ФАРМАК» звернулось до суду з позовом, в якому просило: визнати протиправною бездіяльність Головного державного ревізора-інспектора відділу обслуговування акцизних складів та податкових постів Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві Анохіної А.Г. щодо непогодження довідки про цільове використання спирту етилового отриманого на підставі виданого податкового векселя від 15 травня 2017 року серія АА №1240623; визнати протиправною бездіяльність Головного державного ревізора-інспектора відділу обслуговування акцизних складів та податкових постів Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві Анохіної А.Г. щодо непогодження довідки про цільове використання спирту етилового отриманого на підставі виданого податкового векселя від 15 травня 2017 року серія АА №1240624; визнати протиправними дії Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби щодо подання приватному нотаріусу Васильєвій Н. І. заяви про здійснення протесту у неплатежі за простим векселем серія АА №1240623, виданим публічним акціонерним товариством «Фармак» 15 травня 2017 року зі строком платежу 10 листопада 2017 року на суму 3427920,00 грн; визнати протиправними дії Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби щодо подання приватному нотаріусу Васильєвій Н.І. заяви про здійснення протесту у неплатежі за простим векселем серія АА №1240624, виданим публічним акціонерним товариством «Фармак» 15 травня 2017 року зі строком платежу 10 листопада 2017 року на суму 3427920,00грн; визнати протиправними дії Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби щодо подання Акціонерному товариству «Укрексімбанк» заяви від 14 листопада 2017 року за №58500/10/28-10-41-03-10.

Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києві від 21 березня 2019 року, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 16 жовтня 2019 року, адміністративний позов задоволено в повному обсязі.

Постановою Верховного Суду від 15 січня 2020 року касаційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві задоволено частково, касаційну скаргу Акціонерного товариства «ФАРМАК» задоволено частково: рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 березня 2019 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 16 жовтня 2019 року у справі №826/16577/17 скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

28 лютого 2020 року Акціонерним товариством «Фармак» подано заяву про заміну предмета спору, в якій позивач просило: визнати протиправною бездіяльність Головного держаного ревізора-інспектора відділу обслуговування акцизних складів та податкових постів Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві Анохіної А.Г. щодо непогодження Довідки про цільове використання спирту етилового отриманого на підставі виданого податкового векселя від 15 травня 2017 року серія АА № 1240623; визнати протиправною бездіяльність Головного держаного ревізора-інспектора відділу обслуговування акцизних складів та податкових постів Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві Анохіної А.Г. щодо непогодження Довідки про цільове використання спирту етилового отриманого на підставі виданого податкового векселя від 15 травня 2017 року серія АА № 1240624; визнати протиправними дії Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби щодо подання приватному нотаріусу Васильєвій Н.І. заяви про здійснення протесту у неплатежі за простим векселем серія АА №1240623, виданим Публічним акціонерним товариством «Фармак» 15 травня 2017 року зі строком платежу 10 листопада 2017 року на суму 3427920,00 грн; визнати протиправними дії Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби щодо подання приватному нотаріусу Васильєвій Н.І. заяви про здійснення протесту у неплатежі за простим векселем серія АА №1240624, виданим Публічним акціонерним товариством «Фармак» 15 травня 2017 року зі строком платежу 10 листопада 2017 на суму 3427920,00 грн; визнати протиправними дії Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби щодо подання АТ «Укрексімбанк» заяви від 14 листопада 2017 року за номером 58500/10/28-10-41-03-10; стягнути на користь Акціонерного товариства «ФАРМАК» з Державного бюджету України за рахунок асигнувань Офісу великих платників податків Державної податкової служби суму надміру сплаченого акцизного податку у розмірі 6855840,00грн, що складається з суми акцизного податку у розмірі 3427920,00грн за простим податковим векселем від 15 травня 2017 серія АА №1240623, та акцизного податку у розмірі 3247920,00грн за простим податковим векселем від 15 травня 2017 року серія АА №1240624; стягнути з Державного бюджету України на користь Акціонерного товариства «Фармак» понесені судові витрати у вигляді сплаченого судового збору.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 1 вересня 2020 року у задоволенні позову відмовлено.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 22 грудня 2020 року скасовано рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 01 вересня 2020 року та ухвалено нове рішення, яким адміністративний позов задоволено частково.

2 квітня 2021 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга Головного управління Державної податкової служби у місті Києві на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 22 грудня 2020 року, у якій скаржник просить скасувати оскаржуване рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

При вирішенні питання про відкриття касаційного провадження за цією касаційною скаргою суд виходить з такого.

Відповідно до частини першої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Згідно із частиною четвертою статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.

Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до пункту четвертого частини другої статті 330 Кодексу адміністративного судочинства України у касаційній скарзі зазначаються підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

Якщо касаційна скарга подається на підставі пункту 2 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

У разі подання касаційної скарги на судове рішення, зазначене у частинах другій і третій статті 328 цього Кодексу, в касаційній скарзі зазначається обґрунтування того, в чому полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення (рішень).

Отже, системний аналіз наведених положень Кодексу адміністративного судочинства України дає підстави для висновку, що при касаційному оскарженні судових рішень, зазначених у частині першій статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України, у касаційній скарзі обґрунтування неправильного застосування судом (судами) норм матеріального права чи порушення норм процесуального права має обов`язково наводитись у взаємозв`язку із посиланням на відповідний пункт частини четвертої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України як на підставу для касаційного оскарження судового рішення.

Скаржник у касаційній скарзі зазначає, про відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах.

Посилаючись на пункт 3 частини четвертої статті 328 КАС України, позивач стверджує про відсутність правового висновку Верховного Суду. Однак, подальше обґрунтування касаційної скарги не дає можливості встановити взаємозв`язок наведених доводів позивача до зазначеної підстави

Наведені скаржником доводи стосуються здебільшого оцінки встановлених судами обставин та досліджених ними доказів, а тому посилання скаржника в цій частині не узгоджуються з наведеною скаржником підставою касаційного оскарження судових рішень - пункт 3 частини четвертої статті 328 КАС України.

Виходячи з визначених процесуальним законом меж, предметом касаційного перегляду можуть бути виключно питання права, а не факту.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 3 частини четвертої статті 328 КАС України скаржник повинен чітко вказати, яку саме норму права судами першої та (або) апеляційної інстанцій було застосовано неправильно, а також обґрунтувати у чому полягає помилка судів при застосуванні відповідної норми права та як на думку скаржника відповідна норма повинна застосовуватися.

Суд касаційної інстанції не може самостійно визначати підстави касаційного оскарження, такий обов`язок покладено на особу, яка оскаржує судові рішення, оскільки, в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження (частина третя статті 334 КАС України).

Суд вважає, що підстави касаційного оскарження викладаються в касаційній скарзі з вказівкою (наведенням) конкретних висновків суду, рішення якого оскаржується, із одночасним зазначенням норм права (пункт, частина, стаття), які застосовані цим судом при прийнятті відповідного висновку. Скаржник повинен чітко вказати, яку саме норму права судами першої та (або) апеляційної інстанцій було неправильно застосовано, а також обґрунтувати у чому полягає помилка судів при застосуванні відповідної норми права та як на думку скаржника відповідна норма повинна застосовуватися. Мають бути також зазначені правові висновки Верховного Суду, стосовно конкретних норм права, які за наявності подібних правовідносин не враховані судом апеляційної інстанції.

Отже, перевіркою змісту поданої у цій справі касаційної скарги встановлено, що у ній не викладені передбачені частиною четвертою статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України підстави для оскарження судових рішень в касаційному порядку.

Крім того, касаційна скарга Головного управління ДПС у місті Києві на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 22 грудня 2020 року вже подавалась, проте ухвалами Верховного Суду, від 15 лютого 2021 року, від 24 березня 2021 року касаційну скаргу було повернуто як таку, що не містила підстав касаційного оскарження.

Суд враховує, що обґрунтування касаційної скарги є ідентичним до попередньо поданої скарги, у якій формально було зазначено підставу для касаційного оскарження судових рішень.

Суд звертає увагу на те, що відповідно до приписів статті 44 Кодексу адміністративного судочинства України учасники справи, маючи намір добросовісної реалізації належного їм права на касаційне оскарження судового рішення, повинні забезпечити неухильне виконання вимог процесуального закону, зокрема, стосовно строку подання касаційної скарги, її форми та змісту.

У касаційній скарзі скаржник повинен навести мотиви незгоди з судовим рішенням з урахуванням передбачених Кодексом адміністративного судочинства України підстав для його скасування або зміни (статті 351 - 354 Кодексу) з вказівкою на конкретні висновки суду, рішення якого оскаржується, із одночасним зазначенням норм права (пункт, частина, стаття), які неправильно застосовані цим судом при прийнятті відповідного висновку. Крім того, скаржник повинен чітко вказати, яку саме норму права судами першої та (або) апеляційної інстанцій було застосовано без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку, або обґрунтувати необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні.

Отже, касаційна скарга повинна містити посилання на конкретні порушення відповідної норми (норм) права чи неправильність її (їх) застосування. Скаржник повинен зазначити конкретні порушення, що є підставами для скасування або зміни судового рішення (рішень), які, на його думку, допущені судом при його (їх) ухваленні, та навести аргументи в обґрунтування своєї позиції.

Суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, а тому відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження унеможливлює її прийняття та відкриття касаційного провадження.

Згідно з пунктом 4 частини п`ятої статті 332 Кодексу адміністративного судочинства України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.

За таких обставин, касаційна скарга підлягає поверненню як така, що не містить підстави оскарження судових рішень в касаційному порядку.

Одночасно суд роз`яснює, що повернення касаційної скарги не перешкоджає повторному зверненню зі скаргою до суду, якщо буде усунено обставини, які зумовили її повернення.

Враховуючи викладене та керуючись статтею 332 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Головного управління ДПС у місті Києві на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 22 грудня 2020 року у справі за позовом Акціонерного товариства «ФАРМАК» до Офісу великих платників податків ДПС, Головного державного ревізора-інспектора відділу обслуговування акцизних складів та податкових постів Головного управління ДПС у місті Києві Анохіної Анни Геннадіївни, Головного управління Державної податкової служби у місті Києві про визнання бездіяльності протиправною, та визнання протиправними дій повернути особі, яка її подала.

Роз`яснити, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому законом.

Копію ухвали про повернення касаційної скарги надіслати учасникам справи. Скаржнику надіслати копію ухвали про повернення касаційної скарги разом з касаційною скаргою та доданими матеріалами.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання й оскарженню не підлягає.

Суддя Н.Є. Блажівська