Справа № 640/2745/20
Суддя: Качур І.А.
Дата ухвалення: 2021-04-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 квітня 2021 року м. Київ № 640/2745/20

Окружний адміністративний суд міста Києва в складі головуючого судді Качура І.А., розглянувши за правилами спрощеного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу

ОСОБА_1

до Святошинського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ)

про визнання протиправними дій, зобов`язати вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду м. Києва звернувся ОСОБА_1 з адміністративним позовом до Святошинського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), в якому просить суд:

- визнати протиправними дії Святошинського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) щодо винесення:

постанови від 13.07.2018 про стягнення з боржника виконавчого збору в сумі 330494,90 грн. у ви конавчому провадженні № 53280311;

постанови від 13.07.2018 року про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження в сумі 6000,00 грн. у виконавчому провадженні № 53280311;

постанови від 17.07.2018 року про відкриття виконавчого провадження № 56772516 з виконання постанови про стягнення виконавчого збору № ВП №53280311 виданої 13.07.2018 р. та примусове стяг нення виконавчого збору у розмірі 330494,90 грн. (триста тридцять тисяч чотириста дев`яносто чотири гривні 90 коп.);

постанови від 17.07.2018 року про відкриття виконавчого провадження № 56772594 з виконання постанови про стягнення витрат виконавчого провадження № ВП №53280311 виданої 13.07.2018 р. та про примусове стягнення витрат виконавчого провадження у розмірі 6000,00 грн. (шість тисяч грн.00 коп.).

- визнати протиправними та скасувати:

постанову Святошинського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центра льного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 13.07.2018 року в межах виконав чого провадження № 53280311 про стягнення з боржника виконавчого збору в сумі 330494,90 грн.;

постанову Святошинського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центра льного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 13.07.2018 року в межах виконав чого провадження № 53280311 про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження в сумі 6000,00 фн.;

постанову Святошинського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центра льного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 17.07.2018 року про відкриття виконавчого провадження № 56772516 з виконання постанови про стягнення виконавчого збору № ВП №53280311 виданої' 13.07.2018 р. та примусове стягнення виконавчого збору у розмірі 330494,90 грн. (триста тридцять тисяч чотириста дев`яносто чотири гривні 90 коп.);

постанову Святошинського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центра льного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 17.07.2018 року про відкриття виконавчого провадження № 56772594 з виконання постанови про стягнення витрат виконавчого про вадження № ВП №53280311 виданої 13.07.2018 р. та про примусове стягнення витрат виконавчого про вадження у розмірі 6000,00 грн. (шість тисяч грн.00 коп.).

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що після повернення державним виконавцем Домбровським Р.А. виконавчого листа Святошинського районного суду м. Києва № 759/15553/14-ц від 17.01.2017 р. стягувачу, виконавчий лист було подано ним до виконання приватному виконавцю Турчину А.А .

На виконання постанови приватного виконавця Турчина А.А. від 16.07.2018 р. ним стягнуто з позивача виконавчий збір/основну винагороду приватного виконавця у розмірі 330 494,90 2грн., а на виконання постанови про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження від 08.02.2019 р. - стягнуто витрати виконавчого провадження у сумі 44 015,78 грн.

За результатами виконавчого провадження № 56781143 за виконавчим листом Святошинського районного суду м. Києва № 759/15553/14-ц від 17.01.2017 р. рішення Святошинського районного суду м. Києва від 16.03.2015 р. фактично виконане приватним виконавцем Турчиним А.А., а виконавче прова дження закінчене його постановою від 08.02.2019 р.

То ж, у разі відмови у задоволенні позову та залишення постанов старшого державного виконав ця Святошинського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіаль ного управління юстиції у м. Києві Домбровського Р.А. від 13 липня 2018 року про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору у сумі 330494,90 грн. в межах виконавчого провадження № 53280311 та від 13 липня 2018 року про стягнення з ОСОБА_1 витрат виконавчого провадження у сумі 6000,00 грн. в межах виконавчого провадження № 53280311 такі стягнення будуть застосовані до позивача двічі.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва суду від 23.03.2020 року у адміністративній справі № 640/2745/20 відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Судом встановлено, що відповідачем відзив на позовну заяву не подано.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконанні Святошинського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), перебувало виконавче провадження № 53280311, відкрите 24 січня 2017 року за виконавчим листом № 759/15553/14-ц від 17.01.2017 року, виданим Святошинським районним судом міста Києва, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 боргу у сумі 3 304 949,00 грн.

13 липня 2018 року, на підставі письмової заяви стягувача про повернення виконавчого листа, старшим державним виконавцем Святошинського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Домбровським Романом Анатолійовичем на підставі п.1. ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження» (за письмовою заявою стягува ча), прийнято постанову про повернення виконавчого документа стягувачу.

Одночасно, 13 липня 2018 року, державним виконавцем Святошинського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Домбровським Романом Анатолійовичем винесено постанову про стягнення виконавчого збору № ВП 53280311 у сумі 330 494,90 грн. та постано ву про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій у сумі 6 000,00 грн.

17 липня 2018 року старшим державним виконавцем Святошинського районного відділу держав ної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Скляренко Наталією Олександрівною винесено дві постанови - на виконання постанови про стягнення виконавчого збору у сумі 330 494,90 грн. відкрите виконавче провадження № 56772516 про примусове стягнення виконавчого збору у розмірі 330494,00 грн. та на виконання постанови про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження № ВП 53280311, виданої 13.07.2018 р. - поста нова відкриття виконавчого провадження № 56772594 та про примусове стягнення витрат виконавчого провадження у розмірі 6000,00 грн.

Після повернення державним виконавцем Домбровським Р.А. виконавчого листа Святошинського районного суду м. Києва № 759/15553/14-ц від 17.01.2017 р. стягувачу, виконавчий лист було подано ним до виконання приватному виконавцю Турчину А.А .

На виконання постанови приватного виконавця Турчина А.А. від 16.07.2018 р. ним стягнуто з позивача виконавчий збір/основну винагороду приватного виконавця у розмірі 330 494,90 2грн., а на виконання постанови про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження від 08.02.2019 р. - стягнуто витрати виконавчого провадження у сумі 44 015,78 грн.

За результатами виконавчого провадження № 56781143 за виконавчим листом Святошинського районного суду м. Києва № 759/15553/14-ц від 17.01.2017 р. рішення Святошинського районного суду м. Києва від 16.03.2015 р. фактично виконане приватним виконавцем Турчиним А.А., а виконавче прова дження закінчене його постановою від 08.02.2019 р.

Позивач, вважаючи, що оскаржувані постанови відповідача є протиправними та підлягають скасуванню, звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Суд зазначає, що оскільки законодавство України щодо врегулювання спірних відносин змінювалось, застосуванню підлягають правові норми чинні на момент виникнення правовідносин, зокрема, застосуванню підлягає Закон «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 року № 606-XIV (далі - Закон України № 606-XIV), та Закон України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року № 1404-VIII (далі - Закон України № 1404-VIII).

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 №1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад як, зокрема обов`язковість виконання рішень (ст. 2 вказаного Закону).

Пунктом 1 частини першої статті 3 Закону № 1404-VIII встановлено, що підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема, виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Згідно частини першої статті 5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Згідно ч. 1 ст. 17 Закону України № 606-XIV примусове виконання ріш здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів визначених цим Законом.

Згідно п. 7 ч. 2 ст. 17 Закону України № 606-XIV підлягають виконанню держава виконавчою службою в тому числі постанови державного виконавця про стягне виконавчого збору.

Згідно ч. 1 ст. 28 Закону України № 606-XIV, у разі невиконання боржником раніше майнового характеру у строк, встановлений частиною другою статті 25 цього Закону самостійного його виконання, постановою державного виконавця з боржника стягуєтеся виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню чи поверненню, вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом.

Відтак, судом встановлено, що відповідно до Закону України № 606-XIV стягнення виконавчого збору відбувається безпосередньо в процесі примусового виконання рішення з винесеним відповідної постанови про стягнення виконавчого збору.

За правилами ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний здій снювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим доку ментом і цим Законом.

Рішення у справі № № 759/15553/14-ц на підставі якого було видано виконавчий лист № 759/15553/14-ц від 17.01.2017 року під час здійснення виконавчого провадження оскаржувалося скарж ником, а виконавче провадження № 53280311 зупинялося 09 лютого 2017 року - ухвалою Вищого спеці алізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ та 09 листопада 2017 року - ух валою Верховного Суду України до закінчення розгляду справи у Верховному суді України.

Як свідчать Відомості про виконавче провадження N9 53280311, розміщені в Автоматизованій си стемі виконавчого провадження на сайті Мінюсту України, на підставі зазначе ного виконавчого листа вчинено до вчинення оскаржуваних дій по винесенню оскаржуваних постанов державними виконавцями здійснено лише три виконавчі дії:

24 січня 2017 року старший державним виконавцем Колодчуком Сергієм Вікторовичем за заявою стягувача винесена постанова про відкриття виконавчого провадження.

04 жовтня 2017 року старший державним виконавцем Колодчуком Сергієм Вікторовичем для за безпечення збереження майна боржника, яке підлягає наступній реалізації, винесена постанова про арешт майна боржника.

30 травня 2018 року старшим державним виконавцем Домбровським Романом Анатолійовичем звернуто стягнення на кошти на рахунках боржника та винесена постанова про арешт коштів боржника.

Відповідно до ст.3 Закону України рішення на підставі виконавчих листів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень підлягають примусовому виконанню.

Відповідно ч.1 ст.27 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконав чої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Відповідно до ч.5 ст.26 Закону України «Про виконавче провадження» за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону державний виконавець зазначає у постанові про відкриття виконавчого провадження, яка приймається не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документу.

Відповідно до ч.2 ст.27 Закону України «Про виконавче провадження», у редакції, що діяла на да ту винесення оскаржуваної ухвали, виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 від сотків суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом: стягнута та повернута стягувачу сума х 10% = сума виконавчого збору

Відповідно до ч. 3 ст.40 Закону України «Про виконавче провадження» у випадку повернення ви конавчого документа стягувачу з підстав передбаченої п,1 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження» (стягувач подав письмову заяву про повернення виконавчого документу) - якщо вико навчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного дня з дня повернення виконавчо го документа виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановле ному цим Законом.

Судом встановлено, що державним виконавцем за виконавчим документом з бор жника збору фактично не стягнуто, стягувачу за виконавчим документом не повернуто, отже постанова про стягнення виконавчого збору, що ухвалена державним виконавцем 13.07.2018 р. у зв`язку з повер нення виконавчого документа стягувачу з підстав передбаченої п.1 ч,1 ст,37 Закону України «Про вико навче провадження» (на підставі письмової заяви стягувача про повернення виконавчого документу), оскільки виконавчий збір не стягнуто з підстав відсутності бази для його розрахунку, не може містити іншої суми виконавчого збору до стягнення, ніж розрахована відповідно до ч.2 ст.27 Закону України «Про виконавче провадження», в редакції, що діяла на час винесення оскаржуваної постанови.

Оскільки аналіз наведених норм Закону України «Про виконавче провадження» в редакції чинній на час винесення оскаржуваної постанови дає підстави вважати, що обов`язковими умовами стягнення виконавчого збору є:

фактичне виконання судового рішення (а в даному випадку жодної копійки за виконавчим до кументом з боржника державним виконавцем не стягнуто та стягувачу не повернуто);

вжиття державним виконавцем заходів примусового виконання рішення.

.

Відповідно до п.21 розділу III «Інструкції з організації примусового виконання рішень», затвердже ної наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року № 512/5: «У постанові про закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчо го документа стягувачу, виконавець зазначає підставу для цього з посиланням на відповідну норму Закону, результати виконання, розмір авансового внеску, який підлягає поверненню стягувачу, а також наслідки закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа, передба чені частиною першою статті 40 Закону.

При закінченні виконавчого провадження, поверненні виконавчого документа стягувачу, вико навець залишає у матеріалах виконавчого провадження копію виконавчого документа, а на виконав чому документі ставить відповідну відмітку, у якій зазначаються підстава закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа з посиланням на відповідну норму Закону, зали шок нестягненої суми, якщо за виконавчим документом проводилося стягнення, сума стягнутого виконавчого збору або сума стягнутої основної винагороди приватного виконавця».

Тобто, відповідно до вказаного пункту у постанові про повернення виконавчого документу стягу вачу виконавець вказує результати виконання (суму, яку фактично стягнуто), а на виконавчому докуме нті робить відмітку про суму стягнутого виконавчого збору, тим самим законодавець підтверджує, що виконавчий збір стягується тільки з суми, яка фактичного стягнута на користь стягувача.

Зазначене не суперечить нормі ч.З ст.40 Закону № 1404-VIII «Про виконавче провадження», згід но якої у разі повернення виконавчого документу стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1,3,4, 6 частини першої статті 37 цього закону <...> якщо виконавчий збір не стягнуто, державний вико навець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа виносить пос танову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

Суд зазначає, що враховуючи викладене, у державного виконавця були відсутні підстави для стягнення виконавчо го збору в тому розмірі, який визначений у постанові від 13.07.2018 року про стягнення виконавчого збору, тому така постанова не відповідає вимогам статті 27 Закону України «Про виконавче проваджен ня».

Аналогічні висновки щодо застосування статті 27 Закону України «Про виконавче провадження» викладені у постановах Верховного Суду від 18 квітня 2018 року у справі № 761/11524/15-ц та від 15 лютого 2018 року у справі № 910/1587/13.

Разом з тим, у відповідності до ч.2 ст.42 Закону України «Про виконавче провадження» витратами виконавчого провадження є витрати державної виконавчої служби, пов`язані з організацією та проведенням вико навчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень.

У відповідності до ч.3 ст.42 Закону України «Про виконавче провадження витрати органів держав ної виконавчої служби здійснюються за рахунок коштів Державного бюджету України та коштів виконав чого провадження, зазначених у пунктах 2 і 3 частини першої етапі 42 Закону України «Про виконавче провадження» - авансового внеску стягувача та стягнених з боржника коштів на витрати виконавчого провадження.

У відповідності до ч.4 ст.42 Закону України «Про виконавче провадження» у випадку повернення виконавчого документа стягувачу у разі необхідності примусового стягнення з боржника витрат вико навчого провадження виконавцем виноситься постанова про їх стягнення.

Розмір та види витрат виконавчого провадження встановлені Міністерством юстиції України , за тверджені наказом № 2830/5 від 29.09.2016 р. та зареєстровані в Міністерстві юстиції України 30.09.2016 р. за № 1300/29430.

Судом встановлено, що: у тексті постанови про повернення виконавчого документа стягувачу прямо зазначено, що стяг нення не проводилося; постанова про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження не вмотивована посилан нями про необхідність стягнення з боржника витрат виконавчого провадження, що є умовою примусово го стягнення витрат виконавчого провадження у відповідності до ч.4 ст.42 Закону України «Про вико навче провадження»; понесені витрати виконавчого провадження жодним чином не розшифровані та не підт верджені посиланням на види та розміри витрат виконавчого провадження, затверджені наказом Мініс терства юстиції України № 2830/5 від 29.09.2016 p.; розмір суми витрат на проведення виконавчих дій (6000,00 грн.) не співвідносить ся з вчиненими виконавчими діями - у відповідності до затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 2830/5 від 29.09.2016 р. виготовлення документів виконавчого провадження - папір, копіювання, друк документів, канцтовари, визначаються відповідно до вартості товарів і послуг, зазначеної у відповідних договорах, а пересилання документів виконавчого провадження - конверти, знаки поштової оплати, послуги марку вальної машини та послуги поштового зв`язку, визначаються згідно з тарифами Українського державно го підприємства поштового зв`язку «Укрпошта»); постанова про повернення виконавчого документу стягувачу не містить даних про повернення сплаченого ним авансового внеску у відповідності до ч.4 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження».

У пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учас ників виконавчого провадження" від 26,12.2003 № 14 роз`яснено, що відповідно до статей 45, 46 Закону № 606-XIV витрати виконавчого провадження та виконавчий збір стягуються за постановою державного виконавця з боржника, якщо останній не виконав рішення добровільно в установлений для цього строк і воно було виконане примусово.

Аналогічні висновки щодо застосування статті 27 Закону України «Про виконавче провадження» викладені у постановах Верховного Суду від 15 лютого 2018 року у справі № 910/1587/13.

Таким чином, суд прийшов до висновку, що постанова державного виконавця про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження в мотивувальній частині якої зазначено, що під час проведення виконавчих дій були поне сені виконавчого провадження в розмірі 6000,00 грн. не є вмотивованою, а відтак підлягає скасуванню.

Крім того як встановлено та зазначалось вище судом, що після повернення державним виконавцем Домбровським Р.А. виконавчого листа Святошинського районного суду м. Києва № 759/15553/14-ц від 17.01.2017 р. стягувачу, виконавчий лист було подано ним до виконання приватному виконавцю Турчину А.А .

На виконання постанови приватного виконавця Турчина А.А. від 16.07.2018 р. ним стягнуто з позивача виконавчий збір/основну винагороду приватного виконавця у розмірі 330 494,90 2грн., а на виконання постанови про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження від 08.02.2019 р - стягнуто витрати виконавчого провадження у сумі 44 015,78 грн.

За результатами виконавчого провадження № 56781143 за виконавчим листом Святошинського районного суду м. Києва № 759/15553/14-ц від 17.01.2017 р. рішення Святошинського районного суду м. Києва від 16.03.2015 р. фактично виконане приватним виконавцем Турчиним А.А., а виконавче прова дження закінчене його постановою від 08.02.2019 р.

Відтак, суд погоджується з доводами позивача щодо того, що у разі відмови у задоволенні позову та залишення постанов старшого державного виконав ця Святошинського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіаль ного управління юстиції у м. Києві Домбровського Р.А. від 13 липня 2018 року про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору у сумі 330494,90 грн. в межах виконавчого провадження № 53280311 та від 13 липня 2018 року про стягнення з ОСОБА_1 витрат виконавчого провадження у сумі 6000,00 грн. в межах виконавчого провадження № 53280311 такі стягнення будуть застосовані до позивача двічі.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, перевіривши та проаналізувавши матеріали справи і надані сторонами докази за правилами, встановленими ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України, виходячи з системного аналізу положень законодавства України, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Частиною другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частин першої, другої та четвертої статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Частиною другою статті 74 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 2, 5-11, 19, 72-77, 90, 139, 241 - 246, 250, 271, 272, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Святошинського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (03148, м. Київ, вул. Гната Юри, 9, ) про визнання протиправними дій, зобов`язати вчинити дії - задовольнити.

2. Визнати протиправними дії Святошинського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) щодо винесення постанови від 13.07.2018 про стягнення з боржника виконавчого збору в сумі 330494,90 грн. у ви конавчому провадженні № 53280311;

3. Визнати протиправними дії Святошинського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) щодо винесення постанови від 13.07.2018 року про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження в сумі 6000,00 грн. у виконавчому провадженні № 53280311;

4. Визнати протиправними дії Святошинського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) щодо винесення постанови від 17.07.2018 року про відкриття виконавчого провадження № 56772516 з виконання постанови про стягнення виконавчого збору № ВП №53280311 виданої 13.07.2018 р. та примусове стяг нення виконавчого збору у розмірі 330494,90 грн. (триста тридцять тисяч чотириста дев`яносто чотири гривні 90 коп.);

5. Визнати протиправними дії Святошинського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) щодо винесення постанови від 17.07.2018 року про відкриття виконавчого провадження № 56772594 з виконання постанови про стягнення витрат виконавчого провадження № ВП №53280311 виданої 13.07.2018 р. та про примусове стягнення витрат виконавчого провадження у розмірі 6000,00 грн. (шість тисяч грн.00 коп.).

6. Визнати протиправними та скасувати постанову Святошинського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центра льного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 13.07.2018 року в межах виконав чого провадження № 53280311 про стягнення з боржника виконавчого збору в сумі 330494,90 грн.;

7. Визнати протиправними та скасувати постанову Святошинського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центра льного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 13.07.2018 року в межах виконав чого провадження № 53280311 про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження в сумі 6000,00 фн.;

8. Визнати протиправними та скасувати постанову Святошинського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центра льного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 17.07.2018 року про відкриття виконавчого провадження № 56772516 з виконання постанови про стягнення виконавчого збору № ВП №53280311 виданої' 13.07.2018 р. та примусове стягнення виконавчого збору у розмірі 330494,90 грн. (триста тридцять тисяч чотириста дев`яносто чотири гривні 90 коп.);

9. Визнати протиправними та скасувати постанову Святошинського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центра льного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 17.07.2018 року про відкриття виконавчого провадження № 56772594 з виконання постанови про стягнення витрат виконавчого про вадження № ВП №53280311 виданої 13.07.2018 р. та про примусове стягнення витрат виконавчого про вадження у розмірі 6000,00 грн. (шість тисяч грн.00 коп.).

10. Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань з Святошинського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (03148, м. Київ, вул. Гната Юри, 9, ) понесені ним судові витрати за сплату судового збору у сумі 6726,40 грн.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя І.А. Качур