Справа № 380/8317/20
Суддя: Кушнерик Мар’ян Петрович
Дата ухвалення: 2021-04-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2021 рокуЛьвівСправа № 380/8317/20 пров. № А/857/2735/21

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Кушнерика М.П.

суддів Курильця А.Р.; Мікули О.І.,

розглянувши у порядку письмового провадження в місті Львові апеляційну скаргу Галицької митниці Держмитслужби на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 23 грудня 2020 року, прийняте суддею Сидор Н.Т., в м.Львові, у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження, у справі № 380/8317/20 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Галицької митниці Держмитслужби про визнання протиправним, скасування рішення та картки відмови,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з позовом, в якому просив визнати протиправним та скасувати рішення Галицької митниці ДФС про коригування митної вартості товарів № UA209000/2020/700052/2 від 30.03.2020; визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA209180/2020/00191.

В обґрунтування вимог позовної заяви зазначає, що з метою митного оформлення придбаного закордоном транспортного засобу, що був у використанні, подавав митному органу електронну митну декларацію, в якій визначено митну вартість автомобіля в сумі 5220 євро. Для підтвердження заявленої митної вартості декларант подав митному органу, серед інших документів, рахунок-фактуру № 121917 від 03.03.2020 та платіжне доручення в іноземній валюті від 04.03.2020. Незважаючи на подані документи у відповідності до вимог, що передбачені Митним кодексом України, відповідачем прийнято рішення про коригування митної вартості товару №UA209000/2020/700052/2 від 30.03.2020, згідно з яким митну вартість товару встановлено у розмірі 8515 євро.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 23 грудня 2020 року задоволено повністю.

Визнано протиправним та скасовано рішення Галицької митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товарів № UA209000/2020/700052/2 від 30.03.2020.

Визнано протиправною та скасовано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA209180/2020/00191.

Галицька митниця Держмитслужби подала апеляційну скаргу, з підстав помилкового застосування норм матеріального та неповного з`ясування обставин справи.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказано на те, що в митного органу виникли сумніви в правильності визначення митної вартості декларантом, оскільки подана до митного оформлення рахунок-фактура (інвойс) №121917 від 03.03.2020 не підтверджує факт оплати вартості транспортного засобу, про що стверджує позивач.

Також, наданий декларантом висновок експертного автотоварознавчого дослідження №190320/07 від 19.03.2020, який виданий судовим експертом Потюком М.С. складений з порушеннями Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24.11.2003 №142/5/2092 зокрема: відповідно до п. 5.5. Методики під час технічного огляду КТЗ експерт повинен установити характер і обсяги пошкоджень на момент огляду та інші ознаки, які характеризують технічний стан КТЗ, з обов`язковою їх фіксацією шляхом фотографування. Фотографії до митного оформлення не подавались..

Просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти постанову, якою в задоволенні позову відмовити.

Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому апеляційну скаргу Галицької митниці Держмитслужби просить залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін. Просить розглядати апеляційну скаргу відповідача без його участі. Поряд з цим зазначає, що доводи апеляційної скарги є необґрунтованими, а судом першої інстанції повно та об`єктивно з`ясовано всі обставини справи.

Оскільки апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, відповідно до п.3 ч.1 ст.311 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарга та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно ч.1 та ч. 2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що згідно з довіреністю на укладення договору купівлі-продажу, митне оформлення документів та реєстрації транспортного засобу в відповідних органах позивач уповноважив ОСОБА_2 або ОСОБА_3 купити на його ім`я в будь-якому місці, в тому числі за кордоном транспортний засіб будь-якої марки, будь-якого року випуску, за ціну та на умовах на їх розсуд, зареєструвати його в органах державної реєстрації, одержавши в органах ДАІ на ім`я ОСОБА_1 свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу та вчиняти правочини з приводу транспортування вищевказаного транспортного засобу.

Встановлено, що згідно з рахунком-фактурою № 121917 від 03.03.2020 позивач придбав в компанії ALEKOM Import-Export b.v.b.a. в м. Rants (Бельгія) транспортний засіб легковий автомобіль марки SKODA Superb, номер НОМЕР_1 , за ціною 5220 євро.

Представником позивача до митного оформлення подано митну декларацію від 18.03.2020 №UA209180/2020/018183 на товар: легковий автомобіль, марка SKODA, модель SUPERB, номер кузова НОМЕР_1 , загальна кількість місць, включаючи місце водія 5, загальна кількість дверей 5, призначення: для використання на дорогах загального користування (для перевезення пасажирів), номер двигуна (маркування) н/в, пасажирській, колір сірий, тип двигуна дизельний, об`єм двигуна - 1968 куб.см., Заявлена фактурна вартість склала 5220 Євро.

Митна вартість визначена декларантом за основним методом, про що свідчить код відповідного методу визначення митної вартості, вказаний у графі 43 МД - "1". Числове значення визначеної митної вартості - 155175,46 грн або еквівалент 5220 Євро за курсом НБУ на дату подання декларації (29,7271 грн за Євро).

Під час здійснення митного оформлення транспортного засобу за митною декларацією МД №UA209180/2020/018183 від 18.03.2020 представником позивача надано наступні документи:

- рахунок-фактура (інвойс) (Commercial invoice) № 9121917 від 03.03.2020;

- декларація про походження товару (Declaration of origin) N9121917 від 03.03.2020;

- акт про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу (у випадках митного огляду, що здійснюється при виконанні) № UA209040/6 від 13.03.2020;

- свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_2 від 28.04.2014;

- внутрішній договір (контракт) доручення № НОК974277 від 03.03.2020;

- договір про надання послуг митного брокера № 11/03-22 від 11.03.2020;

- інші некласифіковані документи заява на посвідчення б/н від 18.03.2020;

- платіжне доручення, що підтверджує сплату митних та інших платежів № ПН1007937 від 10.03.2020;

- паспортний документ фізичної особи, що дає право на перетин державного кордону України № НОМЕР_3 від 10.01.2018;

- паспортний документ фізичної особи, що містить інформацію про місце постійного або тимчасового проживання на території України № НОМЕР_4 від 29.08.1997;

- паспортний документ фізичної особи, що містить інформацію про місце постійного або тимчасового проживання на території України № НОМЕР_5 від 08.10.1997.

30.03.2020 Галицькою митницею Державної митної служби прийнято рішення про коригування митної вартості № UA209000/2020/700052/2, згідно з яким митну вартість товару встановлено у розмірі 8515 євро.

Згідно з п. 33 рішення про коригування митної вартості товарів № UA209000/2020/700052/2 від 30.03.2020, обставинами прийняття рішення та джерелами інформації, що використовувалися митним органом для визначення митної вартості товару, зазначено: Митна вартість імпортованого товару не може бути визнана у зв`язку з невідповідністю вимогам п. а) та б) ст. VII ГАТТ. У органу доходів і зборів виникли сумніви у правильності визначення митної вартості декларантом, оскільки заявлена митна вартість товару не підтверджена документально.

Відповідно до ч. 3 ст. 53 МКУ декларанту виставлена вимога про надання додаткових документів, на підставі яких митна вартість буде визнана: - якщо рахунок сплачено,- банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару - якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування; транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення товару; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями.

Поданий до митного оформлення висновок експертного автотоварознавчого дослідження № 190320/7 від 19.03.2020, виданий судовим експертом Потюком М.С., складений з порушенням Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092 (далі - Методика), зокрема: відповідно до п. 5.5. Методики під час технічного огляду КТЗ експерт повинен установити характер і обсяги пошкоджень на момент огляду та інші ознаки, які характеризують технічний стан КТЗ, з обов`язковою їх фіксацією шляхом фотографування. Фотографії до митного оформлення не подавались. Проведено консультації з декларантом згідно з ст. 57 МКУ. Неможливо застосувати наступні методи визначення митної вартості, а саме методу 2а (ст. 59 МКУ) та методу 26 (ст. 60 МКУ) з причини відсутності в органу доходів і зборів та декларанта інформації про ідентичні та подібні (аналогічні) товари, методу 2в (ст. 62 МКУ) та методу 2г (ст. 63 МКУ) з причини відсутності вартісної основи для розрахунку митної вартості в органу доходів і зборів. Митний кодекс України від 13.03.2012 № 4495-VI розділ ІІІ. Джерелом інформації для визначення митної вартості використано цінову пропозицію щодо продажу ТЗ на Інтернет сторінці (сайт) ІНФОРМАЦІЯ_1 наявна інформація щодо пропозиції до продажу даного транспортного засобу, за ціною 8 515 євро. Коригування не здійснювалося. Визначена митна вартість 8515 євро..

На підставі рішення про коригування митної вартості товарів № UA209000/2020/700052/2 від 30.03.2020 прийнято картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA209180/2020/00191 з таких причин: Неможливість завершення митного оформлення, по причині необхідні внесення змін у гр.12, 45 МД (у зв`язку з коригуванням митної вартості товару № 1 після прийняття Рішення про коригування митної вартості товару UA209000/2020/700052/2). Декларантом порушено умови декларування, передбачені п. 1, п. 8 ст. 257 МК України № 4495-VI від 13.03.2012 та наказом Міністерства фінансів України Про затвердження Порядку заповнення митних декларацій на бланку єдиного адміністративного документа від 30.05.2012 № 651), невірно розраховано митну вартість, неправильно заповнена графа 12, 45 ВМД, МКУ № 4495-VI від 13.03.2012, ст. 54, п. 6, п.п. 1.

Вважаючи прийняті Галицькою митницею Держмитслужби рішення про коригування митної вартості та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення протиправними, позивач звернувся з позовом до суду про їх скасування.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що рішення Галицької митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товарів № UA209000/2020/700052/2 від 30.03.2020 та картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA209180/2020/00191 є протиправними та підлягають скасуванню, оскільки митниця не довела наявність обґрунтованого сумніву у правильності визначення позивачем митної вартості товарів за основним методом, що свідчить про відсутність підстав для коригування митної вартості імпортованого товару та протиправність оскаржуваного рішення про таке коригування

Відповідно ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари (ст.49 МК України).

Стаття 51 МК України регулює питання визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, згідно частини 1 митна вартість товарів, які переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Згідно ч.2 ст.51 МК України, митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.

Заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VІІІ цього Кодексу та цією главою. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; 2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації (ст.52 МК України).

Митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті (ч.4 ст.58 МК України).

Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця (ч.5 ст.58 МК України).

Частиною третьою статті 53 МК України передбачено, що разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи відповідно до переліку, наведеному в даній нормі.

Отже, митний орган має повноваження на висунення письмової вимоги про надання додаткових документів у тому разі, коли у документах, поданих декларантом для митного оформлення наявні розбіжності, ознаки підробки або відсутні всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, наявні обґрунтовані підстави вважати, про наявність взаємозв`язку між продавцем і покупцем, який впливає на заявлену декларантом митну вартість. Водночас цим повноваженням митниці на витребування додаткових документів кореспондує обов`язок належним чином обґрунтувати наявність підстав вважати та належним чином обґрунтувати причини, з яких заявлена митна вартість не може бути перевірена на підставі документів, наданих декларантом разом із митною декларацією.

Крім цього, наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Однак, витребувати необхідно лише ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені ст.53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Аналогічні правові висновки висловлені Верховним Судом в постанові від 19.02.2019 у справі № 805/2713/16-а.

Відповідно до ч.ч. 1 - 4 ст. 57 Митного кодексу України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Частиною 1 та ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України встановлено, що у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Крім цього, відповідно до ч.5 ст.53 МК України, забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Згідно ч.ч. 1-3 ст.54 цього Кодексу, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу. За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Частиною 6 ст.54 МК України визначено, що орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: - невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; - неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій четвертій статті 53 зазначеного Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; - невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 зазначеного Кодексу; - надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Таким чином, наведені норми зобов`язують митницю зазначати конкретні обставини, які викликали певні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Встановивши вiдсутнiсть достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митниця повинна вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхiднi для підтвердження того чи іншого показника.

Матеріалами справи підтверджується, що обставинами прийняття рішення та джерелами інформації, що використовувалися митним органом для визначення митної вартості товару, зазначено: Митна вартість імпортованого товару не може бути визнана у зв`язку з невідповідністю вимогам п. а) та б) ст. VII ГАТТ. У органу доходів і зборів виникли сумніви у правильності визначення митної вартості декларантом, оскільки заявлена митна вартість товару не підтверджена документально.

Відповідно до ч. 3 ст. 53 МКУ декларанту виставлена вимога про надання додаткових документів, на підставі яких митна вартість буде визнана: - якщо рахунок сплачено,- банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару - якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування; транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення товару; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями.

Також зазначено, що поданий до митного оформлення висновок експертного автотоварознавчого дослідження № 190320/7 від 19.03.2020, виданий судовим експертом Потюком М.С., складений з порушенням Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092 (далі - Методика), зокрема: відповідно до п. 5.5. Методики під час технічного огляду КТЗ експерт повинен установити характер і обсяги пошкоджень на момент огляду та інші ознаки, які характеризують технічний стан КТЗ, з обов`язковою їх фіксацією шляхом фотографування. Фотографії до митного оформлення не подавались. Проведено консультації з декларантом згідно з ст. 57 МКУ. Неможливо застосувати наступні методи визначення митної вартості, а саме методу 2а (ст. 59 МКУ) та методу 26 (ст. 60 МКУ) з причини відсутності в органу доходів і зборів та декларанта інформації про ідентичні та подібні (аналогічні) товари, методу 2в (ст. 62 МКУ) та методу 2г (ст. 63 МКУ) з причини відсутності вартісної основи для розрахунку митної вартості в органу доходів і зборів. Митний кодекс України від 13.03.2012 № 4495-VI розділ ІІІ. Джерелом інформації для визначення митної вартості використано цінову пропозицію щодо продажу ТЗ на Інтернет сторінці (сайт) ІНФОРМАЦІЯ_1 наявна інформація щодо пропозиції до продажу даного транспортного засобу, за ціною 8 515 євро. Коригування не здійснювалося. Визначена митна вартість 8515 євро..

Під час митного оформлення на підтвердження ціни імпортованого товару представником позивача подано:

- рахунок-фактуру (інвойс) (Commercial invoice) № 9121917 від 03.03.2020;

- декларацію про походження товару (Declaration of origin) N9121917 від 03.03.2020;

- акт про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу (у випадках митного огляду, що здійснюється при виконанні) № UA209040/6 від 13.03.2020;

- свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_2 від 28.04.2014;

- внутрішній договір (контракт) доручення № НОК974277 від 03.03.2020;

- договір про надання послуг митного брокера № 11/03-22 від 11.03.2020;

- інші некласифіковані документи заява на посвідчення б/н від 18.03.2020;

- платіжне доручення, що підтверджує сплату митних та інших платежів № ПН1007937 від 10.03.2020;

- паспортний документ фізичної особи, що дає право на перетин державного кордону України № НОМЕР_3 від 10.01.2018;

- паспортний документ фізичної особи, що містить інформацію про місце постійного або тимчасового проживання на території України № НОМЕР_4 від 29.08.1997;

- паспортний документ фізичної особи, що містить інформацію про місце постійного або тимчасового проживання на території України № НОМЕР_5 від 08.10.1997.

З зазначеного слідує, що відповідач, здійснюючи контроль за правильністю обчислення позивачем митної вартості автомобіля, володів достатньою інформацією про вартість транспортного засобу, що був придбаний позивачем, оскільки вартість придбаного автомобіля в розмірі 5220 євро підтверджувалася вищевказаними документами.

Аналогічної позиції дотримується Верховний Суд, зокрема, у постанові від 05.03.2019 у справі №815/5791/17 Верховний Суд наголошує і вказує, що основними документами, які підтверджують митну вартість товару, є зовнішньоекономічний договір (контракт), рахунок-фактура (інвойс), якщо рахунок сплачено, та банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару. Вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, не передбачені Митним кодексом України (ст. 53) заборонено.

Суд першої інстанції вірно вказав, що витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені ст. 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 28 травня 2020 року у справі №809/946/17.

Вірним є висновок суду першої інстанції, що відповідач не довів наявності розбіжностей у документах, поданих позивачем, які зазначені у ч. 2 ст. 53 МК України, також не довів ознак підробки в них або відсутності всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості даного автомобіля, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за автомобіль.

Таким чином, у митного органу не було підстав для витребування додаткових документів у декларанта для підтвердження заявленої митної вартості.

Також, відповідачем не обґрунтовано підстави незастосування другого-п`ятого методів при визначенні митної вартості імпортованого позивачем транспортного засобу, оскільки не надано доказів, що підтверджують проведення посадовою особою Митниці консультацій з позивачем щодо наявності чи відсутності відомостей про митне оформлення ідентичних чи аналогічних товарів, як того вимагають положення ч. 4 ст. 57 МК України, а також відповідачем не обґрунтовано ціну, яка визначена ним у розмірі 8515 Євро, внаслідок проведеного коригування митної вартості за резервним методом.

Суд першої інстанції вірно не врахував покликання відповідача на інформацію на сайті щодо продажу транспортного засобу, за ціною 8 515 євро, адже на сайті вказано ціну пропозиції, що не є беззаперечним доказом остаточної ціни продажу позивачу. Натомість, ціною продажу автомобіля є ціна, зазначена в рахунку-фактурі.

Таким чином, рішення про коригування митної вартості товарів № UA209000/2020/700052/2 від 30.03.2020 та картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA209180/2020/00191 з урахуванням встановлених обставин справи є протиправними та підлягають скасуванню.

Апеляційний суд відхиляє решту доводів апелянта, які наведені у поданій апеляційній скарзі, оскільки такі на правильність висновків суду не впливають, а, відтак, не можуть покладатися в основу скасування чи зміни оскарженого судового рішення.

Отже, доводи апеляційної скарги дають підстави для висновку про правильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели до правильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 243, 308, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Галицької митниці Держмитслужби залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 23 грудня 2020 року у справі № 380/8317/20 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя М. П. Кушнерик
судді А. Р. Курилець
О. І. Мікула