Справа № 640/13484/20
Суддя: Аблов Є.В.
Дата ухвалення: 2021-04-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

08 квітня 2021 року м. Київ № 640/13484/20

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Аблова Є.В., розглянувши у письмовому провадженні заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «АЙКВО ТРЕЙД» про встановлення судового контролю за виконанням рішення в адміністративній справі

за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «АЙКВО ТРЕЙД»
до1) Головного управління Державної податкової служби у м. Києві 2) Державної податкової служби України
провизнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії

У С Т А Н О В И В:

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 листопада 2020 року, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 26 січня 2021 року, адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «АЙКВО ТРЕЙД» задоволено повністю. Визнано протиправним та скасовано рішення комісії Головного управління Державної податкової служби у м. Києві, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації від 20 травня 2020 року №1572972/43334164 про відмову в реєстрації податкової накладної від 20 квітня 2020 року №83 в Єдиному реєстрі податкових накладних. Зобов`язано Державну податкову службу України зареєструвати податкову накладну Товариства з обмеженою відповідальністю «АЙКВО ТРЕЙД» від 20 квітня 2020 року №83, датою її направлення для реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних.

01 квітня 2021 року через відділ документального обігу, контролю та забезпечення розгляду звернень громадян (канцелярію) Окружного адміністративного суду міста Києва від позивача надійшла заява про встановлення судового контролю за виконанням рішення в адміністративній справі №640/13484/20.

Зазначена заява мотивована тим, що у зв`язку з набранням законної сили рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 листопада 2020 року позивач звернувся до ДПС із заявою про виконання рішення суду шляхом реєстрації податкової накладної від 20 квітня 2020 року №83 в Єдиному реєстрі податкових накладних. Однак, ДПС листом від 15 березня 2021 року відмовила у реєстрації податкової накладної, посилаючись на те, що виконання рішення потребує певного часу.

Зважаючи на те, що статтею 382 Кодексу адміністративного судочинства України не визначено обов`язковість розгляду питання про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення у судовому засіданні з викликом сторін, на підставі частини третьої статті 166 Кодексу адміністративного судочинства України, суд дійшов висновку про можливість розгляду клопотання у письмовому провадженні.

Вирішуючи питання про наявність підстав для встановлення судового контролю за виконанням рішення суду, суд зазначає таке.

Стаття 129-1 Конституції України встановлює, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до статті 370 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі по тексту - Конвенція) визначає, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Європейський суд з прав людини у справі «Горнсбі проти Греції» наголосив, що, відповідно до усталеного прецедентного права, пункт 1 статті 6 гарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом стосовно будь-яких його цивільних прав та обов`язків. Таким чином, ця стаття проголошує "право на суд", одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система Договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Важко собі навіть уявити, щоб стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, - а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у статті 6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який Договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію.

Отже, для цілей статті 6 Конвенції стадія виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду».

З аналізу рішень Європейського суду з прав людини (у справах «Алпатов та інші проти України», «Робота та інші проти України», «Варава та інші проти України», «ПМП «Фея» та інші проти України»), якими встановлено порушення пункту 1 статті 6, статті 13 Конвенції та статті 1 Першого протоколу до Конвенції, вбачається однозначна позиція про те, що правосуддя не може вважатися здійсненим доти, доки не виконане судове рішення, а також констатується, що виконання судового рішення, як завершальна стадія судового процесу, за своєю юридичною природою є головною стадією правосуддя, що повністю узгоджується зі змістом статті 129-1 Конституції України.

Таким чином, особа, якій належить виконати рішення суду, що набрало законної сили, повинна здійснити достатні дії для організації процесу його виконання у чіткій відповідності до висновків суду, незалежно від будь-яких умов, оскільки інше суперечитиме принципу верховенства права.

Згідно із частинами першою та другою статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення. За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Отже, вказаною нормою Кодексу адміністративного судочинства України передбачено право суду, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалено судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення, а в разі неподання такого звіту - встановити новий строк подання звіту, накласти штраф.

Водночас, правові норми, закріплені у частині першій статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України, кореспондуються з положеннями, зокрема, пункту 1 частини шостої статті 246 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно з якими у резолютивній частині рішення також зазначається, у разі необхідності, порядок та строк виконання рішення.

Аналізуючи наведені положення Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає, що встановити судовий контроль за виконанням рішення суб`єктом владних повноважень, тобто відповідачем у справі, суд наділений правом лише під час ухвалення рішення у справі. Такий контроль здійснюється судом шляхом зобов`язання надати звіт про виконання судового рішення, розгляду поданого звіту на виконання постанови суду першої інстанції, а в разі неподання такого звіту - встановленням нового строку для подання звіту та накладенням штрафу.

При цьому зобов`язання суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення, є правом суду, а не його обов`язком.

Вказана правова позиція викладена, зокрема, у судових рішеннях Верховного суду, зокрема, в ухвалі Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду від 10 грудня 2018 року у справі №807/2358/15, також в ухвалі Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 800/305/17.

З огляду на ненаведення позивачем аргументів на переконання необхідності вжиття таких процесуальних заходів, суд не вбачає підстав для задоволення заяви позивача про встановлення судового контролю.

При цьому, заходи примусового виконання рішень здійснюються у спосіб та в порядку, які встановлені Законом України «Про виконавче провадження».

Таким чином, позивач, після отримання виконавчого листа, має право звернутись до суду в порядку статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України, із позовною заявою, якщо вважає, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено його права, свободи чи інтереси в процесі виконання судового рішення, яке набрало законної сили.

Враховуючи наявні матеріали, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні заяви про встановлення судового контролю.

Керуючись статтями 248, 382 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

1. Відмовити в задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «АЙКВО ТРЕЙД» про встановлення судового контролю за виконанням рішення в адміністративній справі № 640/13484/20.

2. Копію ухвали надіслати учасникам справи.

Ухвала може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції порядку та в строки, передбачені статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України з урахуванням п/п. 15.5 п. 15 Розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Суддя Є.В. Аблов