Справа № 640/32183/20
Суддя: Бєлова Людмила Василівна
Дата ухвалення: 2021-04-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2021 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого: Бєлової Л.В.

суддів: Аліменка В.О., Безименної Н.В.

розглянувши у порядку письмового провадження у місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 грудня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Держави, в особі територіального управління Державної судової адміністрації України в Полтавській області про визнання вимоги протиправною та зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2020 року позивач, ОСОБА_1 , звернулася до суду першої інстанції з адміністративним позовом, у якому просила:

- визнати незаконними вимоги Держави Україна, в особі ДСА України щодо стягнення суми судового збору з мінімальної пенсії, державної та соціальної матеріальної допомоги;

- припинити дії щодо стягнення відповідачем сум судового збору з мінімальної пенсії, державної та соціальної матеріальної допомоги;

- зобов`язати Державу Україна, в особі ДСА України утриматися від стягнення судового збору з мінімальної пенсії, державної та соціальної матеріальної допомоги позивача;

- на час розгляду справи, до прийняття рішення по суті, зупинити дію рішень в частині стягнення судового збору з ОСОБА_1 ІНН НОМЕР_1 , ОСОБА_2 ІНН НОМЕР_2 , з мінімальної пенсії, державної та соціальної матеріальної допомоги, ухвалених судами України по справах:

1. Рішення Гребінківського районного суду Полтавської області від 21.07.2020р №528/999/19.

2. Ухвали Полтавського апеляційного суду від 09.10.2020р. по справі № 431/3092/20.

3. Постанови Полтавського апеляційного суду від 04.11.2020р. по справі №528/999/19.

4. Ухвали Гребінківського районного суду Полтавської області від 16.11.2020р. по справі № 528/596/20.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 грудня 2021 року у відкритті провадження відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, позивачем подано апеляційну скаргу, у якій просить ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 грудня 2021 року скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Зокрема, апелянт в обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що в позовній заяві позивач не скаржиться на виконання рішення іншого суду, а наводить приклади стягнення судового збору понад 5% за рік, що порушує закон, соціальне право на отримання пенсії не менше прожиткового мінімуму та соціальної допомоги.

Відповідно до статті 311 КАС України справа розглядається в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

19 грудня 2020 року до Окружного адміністративного суду міста Києва надійшла через систему «Електронний суд» позовна заява ОСОБА_1 до Держави, в особі територіального управління Державної судової адміністрації України в Полтавській області про визнання вимоги протиправною та зобов`язання вчинити дії.

Колегія суддів зауважує, що в матеріалах справи відсутня копія позовної заяви, наслідком розгляду якої стало прийняття ухвали про відмову у відкритті провадження, що в даному випадку оскаржується в суді апеляційної інстанції. Відтак, суд вважає за необхідне долучити до матеріалів справи позовну заяву, яка була подана позивачем через систему «Електронний суд», роздрукувавши її з автоматизованої системи документообігу суду.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 грудня 2020 року у відкритті провадження у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Держави, в особі територіального управління Державної судової адміністрації України в Полтавській області про визнання вимоги протиправною та зобов`язання вчинити дії відмовлено.

Суд першої інстанції, постановляючи ухвалу про відмову у відкритті провадження у справі № 640/32183/20, дійшов висновку, що спірні відносини пов`язані з процесуальними питаннями щодо виконання судових рішень у цивільних справах та питань стягнення судового збору, порядок розгляду яких врегульовано Цивільним процесуальним кодексом України. Відтак, заявлені позивачем вимоги не є публічно-правовим спором у розумінні Кодексу адміністративного судочинства України.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з частиною першою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), завданням адміністративного судочинства є, зокрема, захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до частини другої статті 4 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів,для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Спором адміністративної юрисдикції у розумінні пункту 1 частини першої статті 3 КАС України є переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб`єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень.

За правилами пункту 1 частини другої статті 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Вжитий у цій процесуальній нормі термін «суб`єкт владних повноважень» означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб`єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень (пункт 7 частини першої статті 3 КАС України).

Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

ОСОБА_1 , звертаючись до адміністративного суду з позовом, просить визнати незаконними дії Держави Україна, в особі територіального управління ДСА України в Полтавській області щодо стягнення суми судового збору.

Проте, сама по собі участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір з публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції.

Під час визначення предметної юрисдикції справ, необхідно виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

В обґрунтування позовних вимог, позивач як причину звернення до суду зазначає про безпідставне стягнення суми судового збору, який набагато перевищує 5 % від річного доходу за попередній календарний рік, а також дає оцінку судовим рішенням в частині стягнення судового збору по цивільних справах №528/53/20, 528/6/20, 528/200/19, 528/1285/17, 528/596/20, вказуючи на безпідставність такого стягнення.

Разом з тим, позивач не вказує та не обґрунтовує мотиви звернення саме до адміністративного суду за захистом своїх порушених прав.

Так, як вбачається з позову, предметом даного спору є стягнення безпідставно призначених сум судового збору в цивільних справах за участю позивача, а саме незгода позивача з рішеннями судів в частині розміру сум судового збору, які підлягають стягненню.

Тобто, фактично позивачем оскаржуються не дії Держави, в особі територіального управління Державної судової адміністрації України в Полтавській області, а рішення судів у цивільних справах в частині розподілу судових витрат.

Колегія суддів дійшла висновку, що позовна заява по своїй суті не дає розуміння, які права позивача в публічно-правовій сфері порушені, а також чому позивач звертається з позовом саме до адміністративного суду, а тому такий спір не може бути розглянутий в порядку адміністративного судочинства.

Відтак, з огляду на те, що позовна заява ОСОБА_1 стосується оскарження стягнення суми судового збору за рішеннями в цивільних справах, такий спір не є публічно-правовим і підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Враховуючи вищевикладене, з`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи основні засади адміністративного судочинства, вимоги законодавства України та судову практику, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для відмови у відкритті провадження у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Держави, в особі територіального управління Державної судової адміністрації України в Полтавській області про визнання вимоги протиправною та зобов`язання вчинити дії.

Згідно з положеннями статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до вимог ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Заслухавши доповідь головуючого судді, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 243, 315, 316, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,

П О С Т АН О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 грудня 2021 року - залишити без задоволення.

Ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 грудня 2021 року про відмову у відкритті провадження - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття та може бути оскаржена протягом 30 днів, з урахуванням положень ст. 329 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 07 квітня 2021 року.

Головуючий суддя Л.В. Бєлова

Судді В,О. Аліменко,

Н.В. Безименна