Справа № 200/1023/21-а
Суддя: Сіваченко Ігор Вікторович
Дата ухвалення: 2021-04-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2021 року справа №200/1023/21-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Сіваченка І.В., суддів: Блохіна А.А., Гаврищук Т.Г., секретар судового засідання Антонюк А.С., за участі позивача ОСОБА_1 , представника відповідача Яцкової І.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Дружківського міського відділу Державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 09 лютого 2021 року (повне судове рішення складено 09 лютого 2021 року у м. Слов`янську) у справі № 200/1023/21-а (суддя в І інстанції Циганенко А.І.) за позовом ОСОБА_1 до Дружківського міського відділу Державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) про скасування постанови та повернення примусово сплаченого виконавчого збору,

УСТАНОВИВ:

У січні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Дружківського міського відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) (далі Відділ), у якому просив:

- скасувати постанову головного державного виконавця Відділу Яцкової Ірини Миколаївни від 29 грудня 2020 року про стягнення виконавчого збору № 38637823;

- зобов`язати відповідача повернути примусово сплачені кошти у розмірі 8622,25 грн.

Позовні вимоги вмотивовані тим, що 14 липня 2018 року відповідач повернув без виконання виконавчий лист стягувачу ПАТ «Дельта-Банк». ПАТ «Дельта-Банк» відступило право вимоги до позивача Товариству з обмеженою відповідальністю «ФК Юніко Фінанс». ТОВ «ФК Юніко Фінанс» виконавчий лист до примусового виконання не подавало. 22 грудня 2020 року ТОВ «ФК Юніко Фінанс» видало позивачу довідку про добровільну сплату боргу та відсутність заборгованості, та передало вказані документи відповідачу. 29 грудня 2020 року державним виконавцем Яцковою І.М., не зважаючи на добровільну сплату боргу позивачем, була винесена спірна постанова. На думку позивача, державний виконавець Яцкова І.М. не мала законних підстав для винесення спірної постанови, оскільки борг був добровільно сплачений після повернення виконавчого документа стягувачу.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 09 лютого 2021 року позов задоволено частково.

Визнано протиправними та скасовано постанову про передачу виконавчого провадження, постанову про прийняття виконавчого провадження, постанову про скасування процесуального документа, постанову про заміну сторони виконавчого провадження, постанову про стягнення виконавчого збору, постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, постанову про закінчення виконавчого провадження, які були винесені 29 грудня 2020 року головним державним виконавцем Відділу у виконавчому провадженні №38637823.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просив рішення місцевого суду скасувати та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Апеляційна скарга ґрунтується на доводах, викладених у відзиві на позов. Апелянт наголошує на тому, що у виконавчому провадженні виконавець здійснив примусові заходи, спрямовані на фактичне виконання рішення, що пряме передбачено діючим законодавством.

В судовому засіданні представник відповідача підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити, проти чого заперечував позивач.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі, залишити без задоволення, з таких підстав.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено наступне.

24 травня 2013 року головним державним виконавцем органу державної виконавчої служби Дружківського управління юстиції Зуєвим О.Ю. винесена постанова про відкриття виконавчого провадження ВП № 38637823 про примусове стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Дельта Банк» боргу на підставі виконавчого листа, виданого Дружківським міським судом (а.с.63).

17 січня 2014 року головним державним виконавцем органу державної виконавчої служби Дружківського управління юстиції Дем`яновою О.О. складений Акт опису й арешту майна ВП №38637823 (а.с.64-67).

26 лютого 2014 року головним державним виконавцем органу державної виконавчої служби Дружківського управління юстиції Дем`яновою О.О. винесена постанова про призначення експерта, суб`єкта оціночної діяльності-суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні ВП №38637823 (а.с.76).

14 липня 2018 року головним державним виконавцем Дружківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області Яцковою І.М. винесена постанова про повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктом 5 частини 1 статті 37 Закону України від 02.06.2016 № 1404-VIII «Про виконавче провадження» (далі - Закон № 1404-VIII) (а.с.81-82).

22 грудня 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Юніко Фінанс» видало Кваніну Д.О. довідку (вих.№2012/22-325погаш) про відсутність заборгованості у зв`язку добровільним виконання рішення Дружківського міського суду від 12.02.2013 (а.с.43).

22 грудня 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Юніко Фінанс» листом за №2012/22-35вп повідомило Відділ про відсутність заборгованості (а.с.87).

28 грудня 2020 року ОСОБА_1 подав заяву на ім`я начальника Відділу про зняття арешту з майна (а.с.83).

29 грудня 2020 року головним державним виконавцем Відділу винесена постанова про передачу виконавчого провадження, якою постановлено передати виконавчий лист до Дружківського міського відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) у строк до 29 грудня 2020 року (а.с.106).

29 грудня 2020 року головним державним виконавцем Відділу Яцковою І.М. винесена постанова про прийняття виконавчого провадження, якою постановлено прийняти виконавче провадження №38637823 з примусового виконання виконавчого листа (а.с.107).

29 грудня 2020 року головним державним виконавцем Відділу Яцковою І.М. винесена постанова про скасування процесуального документа, якою була скасована постанова про повернення виконавчого документа стягувачу від 14 липня 2018 року (а.с.89-90).

29 грудня 2020 року головним державним виконавцем Дружківського міського відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Яцковою І.М. винесена постанова про заміну сторони виконавчого провадження, якою стягувач ПАТ «Дельта Банк» був замінений на ТОВ «ФК «Юніко Фінанс» (а.с.92).

29 грудня 2020 року головним державним виконавцем Дружківського міського відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Яцковою І.М. винесена постанова про стягнення виконавчого збору, якою з ОСОБА_1 стягнутий виконавчий збір у розмірі 8622,25 гривень (а.с.94).

29 грудня 2020 року головним державним виконавцем Відділу Яцковою І.М. винесена постанова про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження (а.с.96-97).

29 грудня 2020 року головним державним виконавцем Відділу Яцковою І.М. винесена постанова про закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктом 9 частини 1 статті 39, статтею 40 Закону № 1404-VIII (а.с.99-100).

29 грудня 2020 року фізична особа-підприємець ОСОБА_1 платіжним дорученням №14 перерахував на рахунок відповідача виконавчий збір в сумі 8622,25 гривень (а.с.5).

Надаючи правову оцінку вказаним обставинам, суд зазначає наступне.

Спершу слід зазначити, що рішення місцевого суду оскаржено лише відповідачем. Відповідно до частини першої статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Таким чином, оскільки судове рішення позивачем не оскаржене, апеляційному перегляду підлягає рішення місцевого суду лише в частині, в якій в задоволенні позовні вимоги. В іншій частині судове рішення апеляційному перегляду не підлягає і має бути залишено без змін.

Згідно зі статтею 1 Конституції Україна є […] правовою державною.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 129-1 Основного Закону України [...] судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Оскільки виконавче провадження №38637823 було відкрито в травні 2013 року суд вважає за необхідне проаналізувати як на той час було законодавчо врегулювано питання стягнення виконавчого збору при примусовому виконанні рішень судів у разі невиконання їх у добровільному порядку.

Згідно зі статтею 28 Закону України від 21 квітня 1999 року №606-XIV «Про виконавче провадження», в редакції Закону України № 5411-VI від 02.10.2012, у разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного його виконання, постановою державного виконавця з боржника стягувався виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми, що підлягала стягненню, або вартості майна боржника, що підлягала передачі стягувачу за виконавчим документом […].

Виконавчий збір не стягувався за виконавчими документами про конфіскацію майна, стягнення періодичних платежів, стягнення виконавчого збору, накладення арешту на майно для забезпечення позовних вимог, відшкодування витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, і стягнення штрафів, накладених відповідно до вимог цього Закону.

Судами встановлено, що 24 травня 2013 року (дата відкриття ВП №38637823) державним виконавцем був встановлений семиденний строк для добровільного виконання судового рішення. У визначений державним виконавцем строк рішення суду не було виконано добровільно, але постанова про стягнення виконавчого збору не виносилася.

На час виникнення спірних правовідносин умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку регулювалися Законом № 1404-VIII, в редакції Закону України № 1072-IX від 04.12.2020 (далі Закон № 1404-VIII).

Згідно зі статтею 5 Закону № 1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Закону № 1404-VІІІ виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом.

Згідно з пунктом 5 частини 1 статті 37 Закону № 1404-VIII виконавчий документ повертається стягувачу, якщо у результаті вжитих виконавцем заходів неможливо встановити особу боржника, з`ясувати місцезнаходження боржника - юридичної особи, місце проживання, перебування боржника - фізичної особи […].

Частиною 5 статті 37 Закону №1404-VIII встановлено, що повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 12 цього Закону.

У разі якщо постанова виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована в установленому законом порядку, виконавче провадження підлягає відновленню за постановою виконавця не пізніше наступного робочого дня з дня одержання виконавцем відповідного рішення ( частина 1 стаття 41 Закону №1404-VIII).

Аналіз зазначених положень статей 37 та 41 Закону №1404-VIII дозволяє дійти висновку про те, що у разі повернення виконавчого документа стягувачу державний виконавець має права вчиняти виконавчі дії тільки або після повторного пред`явлення стягувачем виконавчого документа до виконання, або після відновлення виконавчого провадження за постановою виконавця у разі якщо постанова виконавця про повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована в установленому законом порядку.

Судами встановлено, що після повернення виконавчого листа стягувачу у спірному виконавчому провадженні сам стягувач, ПАТ «Дельта Банк», повторно не пред`являв виконавчий документ до виконання. Постанова про повернення виконавчого документа стягувачу від 14 липня 2018 року не була визнана судом незаконною чи скасована в установленому законом порядку.

Згідно з абзацами другим та третім частини 3 статті 74 Закону № 1404-VIII постанову або інший процесуальний документ (або їх частину), винесені у виконавчому провадженні державним виконавцем, може скасувати тільки начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Виконавець з власної ініціативи чи за заявою сторони виконавчого провадження може виправити допущені у процесуальних документах, винесених у виконавчому провадженні, граматичні чи арифметичні помилки, про що виноситься відповідна постанова.

З матеріалів справи встановлено, що начальником відділу, якому безпосередньо підпорядкований головний державний виконавець Яцкова І.М., не виносилася постанова про скасування постанови про повернення виконавчого документа стягувачу від 14 липня 2018 року.

Частиною 5 статті 15 Закону № 1404-VIII виконавцю надано право у разі вибуття однієї із сторін звернутися до суду із заявою про заміну такої сторони її правонаступником. У разі якщо сторона виконавчого провадження змінила найменування (для юридичної особи) або прізвище, ім`я чи по батькові (для фізичної особи), виконавець, за наявності підтверджуючих документів, має право змінити своєю постановою назву сторони виконавчого провадження.

Судами також встановлено, що 29 грудня 2020 року не судом, а головним державним виконавцем Відділу Яцковою І.М. замінений стягувач у виконавчому провадженні № 3863783, про що винесена постанова про заміну сторони виконавчого провадження, якою стягувач ПАТ «Дельта Банк» був замінений на ТОВ «ФК «Юніко Фінанс».

За правовим висновком, викладеним в постанові Великої Палати Верховного Суду від 11 березня 2020 року у справі №2540/3203/18, обов`язковими умовами стягнення виконавчого збору є фактичне виконання виконавчого документа, вжиття державним виконавцем заходів примусового виконання рішень, за своїм змістом виконавчий збір є винагородою за вчинення заходів примусового виконання рішення, за умови, що такі заходи привели до виконання рішення.

Разом з тим, після повернення виконавчого листа стягувачу 14 липня 2018 року, державним виконавцем у виконавчому провадженні №38637823 не вживалися заходи примусового виконання рішення Дружківського міського суду. Зазначене рішення було виконано позивачем самостійно, про що свідчить лист Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Юніко Фінанс» №2012/22-35вп від 22 грудня 2020 року, яким Дружківський міський відділ державної виконавчої служби був повідомлений про відсутність заборгованості.

З урахуванням наведеного та за фактично встановлених обставин місцевий суд дійшов правильного висновку, що 29 грудня 2020 року головним державним виконавцем Відділу у виконавчому провадженні № 38637823 були незаконно винесені наступні постанови:

постанова про передачу виконавчого провадження, якою постановлено передати виконавчий лист до Дружківського міського відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) у строк до 29 грудня 2020 року,

постанова про прийняття виконавчого провадження, якою постановлено прийняти виконавче провадження №38637823 з примусового виконання виконавчого листа,

постанова про скасування процесуального документа, якою була скасована постанова про повернення виконавчого документа стягувачу від 14 липня 2018 року,

постанова про заміну сторони виконавчого провадження, якою стягувач ПАТ «Дельта Банк» був замінений на ТОВ «ФК «Юніко Фінанс»,

постанова про стягнення виконавчого збору,

постанова про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження,

постанова про закінчення виконавчого провадження,

оскільки держаний виконавець діяв не на підставі, не у межах повноважень та не у спосіб, що визначені Законом № 1404-VIII.

Відповідно до частини 2 статті 9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до статті 13 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод», ратифікованої Україною Законом № 475/97-ВР від 17.07.1997, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод».

У пункті 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі «Чахал проти Об`єднаного Королівства» (Chahal v. the United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

Таким чином, суть цієї статті зводиться до вимоги надати заявникові такі міри правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органові розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції й надавати відповідний судовий захист, хоча держави - учасники Конвенції мають деяку свободу розсуду щодо того, яким чином вони забезпечують при цьому виконання своїх зобов`язань. Крім того, Суд указав на те, що за деяких обставин вимоги статті 13 Конвенції можуть забезпечуватися всією сукупністю засобів, що передбачаються національним правом.

Стаття 13 вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності «небезпідставної заяви» за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов`язань за статтею 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Тим не менше, засіб захисту, що вимагається згаданою статтею повинен бути «ефективним» як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Афанасьєв проти України» від 5 квітня 2005 року (заява № 38722/02)).

Отже, «ефективний засіб правого захисту» у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату; винесення рішень, які не призводять безпосередньо до змін в обсязі прав та забезпечення їх примусової реалізації, не відповідає розглядуваній міжнародній нормі.

Тому, колегія суддів вважає обґрунтованим та правильним висновок місцевого суду про необхідність виходу за межі позовних вимог суд, з метою повного захисту порушених прав позивача та задоволення позову шляхом визнання протиправними та скасування:

постанови про передачу виконавчого провадження, якою постановлено передати виконавчий лист до Відділу у строк до 29 грудня 2020 року,

постанови про прийняття виконавчого провадження, якою постановлено прийняти виконавче провадження № 38637823 з примусового виконання виконавчого листа,

постанови про скасування процесуального документа, якою була скасована постанова про повернення виконавчого документа стягувачу від 14 липня 2018 року,

постанови про заміну сторони виконавчого провадження, якою стягувач ПАТ «Дельта Банк» був замінений на ТОВ «ФК «Юніко Фінанс»,

постанови про стягнення виконавчого збору,

постанови про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження,

постанови про закінчення виконавчого провадження,

винесені 29 грудня 2020 року головним державним виконавцем Відділу Яцковою І.М. у виконавчому провадженні №38637823.

Відповідно до частини 1 та 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, що останнім не доведено.

Отже, розглянувши подані документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, колегія суддів приходить до висновку, що місцевий суд прийняв рішення з дотриманням як матеріального так і процесуального права, а позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків місцевого суду.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статями 291, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Дружківського міського відділу Державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 09 лютого 2021 року в справі № 200/1023/21-а залишити без змін.

Повне судове рішення 08 квітня 2021 року.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому статтею 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Колегія суддів І. В. Сіваченко

А. А. Блохін

Т. Г. Гаврищук