Справа № 280/861/21
Суддя: Кисіль Роман Валерійович
Дата ухвалення: 2021-04-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ПРО ЗАЛИШЕННЯ ПОЗОВНОЇ ЗАЯВИ БЕЗ РОЗГЛЯДУ

08 квітня 2021 року Справа № 280/861/21 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі судді Киселя Р.В., за участю секретаря судового засідання Погомій Я.І.,

представників:

позивача - Крутільової К.А.,

відповідача - Гаврилова Ю.В.,

розглядаючи у підготовчому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Офісу Генерального прокурора (вул. Різницька, буд. 13/15, м. Київ, 01011) про стягнення вихідної допомоги та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні,

ВСТАНОВИВ:

01.02.2021 засобами системи «Електронний суд» до Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - позивач) до Офісу Генерального прокурора (далі відповідач), в якій позивач просить суд:

стягнути з відповідача, правонаступника Генеральної прокуратури України, на користь позивача вихідну допомогу у сумі 31592,75 грн.;

стягнути з відповідача, правонаступника Генеральної прокуратури України, на користь позивача середній заробіток за весь час затримки при звільненні по день постановлення судового рішення.

Крім того, просить розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження.

Ухвалою від 03.02.2021 позов був залишений без руху, позивачу наданий строк для усунення недоліків позову.

08.02.2021 засобами системи «Електронний суд» позивач подав до суду заяву на усунення недоліків позову.

Ухвалою від 08.02.2021 у справі відкрите загальне позовне провадження, підготовче засідання призначене на 04.03.2021.

26.02.2021 від відповідача до суду надійшов відзив на позов.

01.03.2021 від позивача до суду надійшла відповідь на відзив.

03.03.2021 від відповідача до суду надійшло клопотання про залишення позову без розгляду.

04.03.2021 від представника позивача до суду надійшло клопотання про відкладення підготовчого засідання.

Ухвалою від 04.03.2021 підготовче засідання було відкладене на 24.03.2021.

У підготовче засідання представник відповідача, належним чином повідомленого про дату, час та місце підготовчого засідання, не прибув.

Підготовче засідання проведене за відсутності представника відповідача.

Ухвалою від 24.03.2021 позов був залишений без руху, позивачу наданий строк для усунення недоліків позову - подання до суду та надіслання в адресу відповідача до дати, встановленої судом, заяви про поновлення строку звернення до суду із цим позовом та доказів на підтвердження поважності причин пропуску строку звернення до суду.

Протокольною ухвалою від 24.03.2021 у підготовчому засіданні була оголошена перерва до 08.04.2021.

29.03.2021 від позивача до суду надійшла заява про поновлення строку звернення до суду.

В обґрунтування заяви про поновлення строку звернення до суду позивач посилається на приписи ч. 2 ст. 233 КЗпП України, зазначає, що про порушене право він дізнався лише з листа відповідача 29.01.2021, оскільки лист відповідача від 10.02.2020 не містив інформацію про невиплату позивачу вихідної допомоги при звільненні. Зазначає про правову природу вихідної допомоги при звільненні та поширення на прокурорів у цьому питанні вимог трудового законодавства. Також зазначає про впровадження в Україні карантину з приводу коронавірусної інфекції. Посилається на п. 3 розділу VI «Прикінцеві положення» КАС України в редакції Закону України від 30.03.2020 №540-ІХ та його ретроспективну дію, а також поточну редакцію цього пункту. Посилається на практику Європейського суду з прав людини. Також зазначає про відсутність доказів отримання позивачем листів відповідача від 24.12.2019 та від 10.02.2020.

Просить поновити строк звернення до суду із цим позовом.

У підготовчому засіданні представник позивача підтримав заяву позивача про поновлення строку звернення до суду, повідомила, що крім зазначених у заяві обставин зі слів позивача їй стало відомо, що протягом 2020 року позивач неодноразово хворів але листки непрацездатності не оформлювались у зв`язку із тим, що позивач протягом цього періоду не працював, довідки закладів охорони здоров`я у позивача відсутні.

Представник відповідача заперечив проти поновлення строку звернення до суду із цим позовом.

Вирішуючи питання щодо поновлення строку звернення до суду із цим позовом суд виходить з наступного.

Судом встановлено, що позовну заяву подано без додержання вимог встановлених ч. 5 ст. 122 КАС України, через що ухвалою суду від 24.03.2021 позов був залишений без руху, позивачу наданий строк для усунення недоліків позову.

При цьому судом врахована правова позиція Верховного Суду щодо застосування до спірних правовідносин вимог ч. 5 ст. 122 КАС України, викладена у постанові від 22.01.2020 по справі №620/1982/19.

Відповідно до ч.6 ст.161 КАС України у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Судом встановлено, що наказом Генерального прокурора від 21.12.2019 №2113ц позивача було звільнено на підставі п. 9 ч. 1 ст. 51 Закону України «Про прокуратуру» з посади прокурора відділу організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням, яке здійснюється слідчими територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі (з місцем постійної дислокації у місті Мелітополі) управління організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням, яке здійснюється слідчими територіальних управлінь Державного бюро розслідувань Департаменту організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням кримінальних правопорушень, підслідних Державному бюро розслідувань, нагляду за додержанням законів його оперативними підрозділами та підтримання публічного обвинувачення у відповідних провадженнях Генеральної прокуратури України (а.с. 26).

Листом Генеральної прокуратури України від 24.12.2019 №1441-3153 вих-19 (а.с. 60) позивача було поінформовано про необхідність прибути до Департаменту кадрової роботи та державної служби для ознайомлення з наказом про звільнення та отримання трудової книжки.

У відповідь на зазначений лист (а.с. 61) 12.01.2020 позивач надав згоду на скерування трудової книжки засобами поштового зв`язку та копії наказу про його звільнення. Також, посилаючись на норми ст. 47 КЗпП та п. 4.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Мінпраці, Мін`юсту і Мінсоцзахисту від 29.07.1993 №58, зазначив про обов`язок роботодавця видати працівнику належним чином оформленої трудової книжки та провести з ним розрахунок у встановлений строк. Посилаючись на норму п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП, ст. 44 КЗпП просив виплатити йому вихідну допомогу та повідомити про причини її невиплати у встановлений законом строк. При цьому суд зазначає, що у цій відповіді позивач прямо зазначає номер та дату листа Генеральної прокуратури України на який надається відповідь, а тому до твердження позивача про неотримання цього листа суд ставиться критично.

Отже, 12.01.2020 позивачу було достовірно відомо про невиплату йому вихідної допомоги при звільненні.

Листом від 10.02.2020 №06-493-20 (а.с. 62) відповідач поінформував позивача про те, що його звільнено, оскільки в день звільнення позивач не отримав трудову книжку, то йому був надісланий зазначений вище лист від 24.12.2019. Зазначено про отримання трудової книжки позивача з письмового дозволу позивача ОСОБА_2 . Також зазначено, що вихідна допомога при звільненні прокурорів на підставі п. 9 ч. 1 ст. 51 Закону України «Про прокуратуру» не передбачена Законом. Також надано копію наказу Генерального прокурора від 21.12.2019 №2113ц.

Позивачем оскаржено наказ про його звільнення до Окружного адміністративного суду міста Києва (справа №640/1833/20).

Листом від 29.01.2021 №27/3-358-вих-21 (а.с. 15-17) відповідач надав відповідь на запит позивача. Зазначив про відсутність правових підстав для виплати позивачу вихідної допомоги.

До твердження позивача та його представника про те, що позивача не є спеціалістом в галузі трудового права суд ставиться критично, оскільки таке твердження спростовується вищенаведеним зверненням позивача від 12.01.2020 в адресу Генеральної прокуратури України, з якого вбачається обізнаність позивача із нормами статей 44, 47 КЗпП України.

Суд зазначає, що зміст листа відповідача від 10.02.2020 №06-493-20 в частині невиплати позивачу вихідної допомоги при звільненні є чітким та зрозумілим. Крім того, в своєму листі від 12.01.2020 позивач вже зазначав про невиплату йому вихідної допомоги при звільненні.

За приписами ч. 1 ст. 47 Кодексу законів про працю України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Статтею 116 КЗпП України визначено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Отже, виходячи з приписів ст. 116 КЗпП України та враховуючи обставини даної справи, судом встановлено, що 12.01.2020 позивачем в адресу Генеральної прокуратури України надіслано вимогу про проведення з ним розрахунку при звільненні. Відтак, не пізніше наступного дня після пред`явлення Генеральній прокуратурі України цього звернення позивача йому повинна бути виплачена нарахована сума.

З листа Генеральної прокуратури України від 10.02.2020 №06-493-20 вбачається, що звернення позивача надійшло до цього органу засобами електронного зв`язку.

Отже, з 13.01.2020 розпочався відлік строку звернення до суду із цим позовом, встановленого ч. 5 ст. 122 КАС України.

Твердження позивача та його представника про необхідність застосування до спірних правовідносин вимог ч. 2 ст. 233 КЗпП України не відповідає правовій позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеній у постанові по справі №711/4010/13-ц від 18.03.2020, відповідно до якої вихідна допомога не належить до структури заробітної плати, тобто не є основною чи додатковою заробітною платою, та правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 22.01.2020 по справі №620/1982/19 щодо застосування до спірних правовідносин вимог ч. 5 ст. 122 КАС України.

Твердження позивача про неотримання ним листа Генеральної прокуратури України від 10.02.2020 не спростовують висновки суду про необхідність обчислення строку звернення до суду із цим позовом з дати, визначеної у ч. 1 ст. 116 КЗпП України, - з 13.01.2020.

Позов надійшов до суду засобами системи «Електронний суд» 01.02.2021.

В даному випадку зазначений у ч. 5 ст. 122 КАС України строк станом на дату звернення позивача до суду минув.

Щодо посилання позивача на приписи п. 3 розділу VI «Прикінцеві положення» КАС України суд зазначає наступне.

За приписами ч. 3 ст. 3 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Як зазначено вище позов надійшов до суду 01.02.2021, отже до питання додержання позивачем строку звернення до суду із цим позовом слід застосовувати поточну редакцію норми п. 3 розділу VI «Прикінцеві положення» КАС України.

Пунктом 3 розділу VI «Прикінцеві положення» КАС України в поточній редакції визначено наступне:

«Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином».

Отже, для поновлення процесуального строку, встановленого ч. 5 ст. 122 КАС України позивачу необхідно було надати суду докази поважності причин пропуску такого строку, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Позивач не надав суду жодного доказу до заяви про поновлення строку звернення до суду із цим позовом, зокрема й докази причин пропуску строку звернення до суду із цим позовом, які зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином, а тому посилання позивача на зазначену норму є безпідставним.

Крім того, суд зазначає, що визначений ч. 5 ст. 122 КАС України строк для звернення із цим позовом до суду минув 13.02.2020, тобто за місяць до впровадження в Україні карантину з приводу коронавірусної інфекції, а тому посилання позивача на приписи п. 3 розділу VI «Прикінцеві положення» КАС України є необґрунтованим.

Щодо посилання позивача на практику Європейського суду з прав людини суд зазначає, що дослідивши обставини справи, суд вважає висновки наведені вище такими, що відповідають наведеній у заява позивача практиці цього суду, при цьому обрахунок строку звернення позивача до суду із цим позовом та визначення підстав для його поновлення судом проведено із достатньою гнучкістю, без занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, та з врахуванням того, що позивач є спеціалістом в галузі права, оскільки до свого звільнення він обіймав посаду прокурора.

Відтак, судом встановлено, що позивачем не вказано жодної підстави для поновлення строку звернення до суду із цим позовом, яка може бути визнана поважною.

Згідно із ч. 3 ст. 123 КАС України, якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Згідно із п. 8 ч. 1 ст. 240 КАС України суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду, з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

За приписами ч. 15 ст. 171 КАС України, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, позовна заява залишається без розгляду.

З врахуванням викладено, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для залишення позовної заяви без розгляду у зв`язку із пропуском позивачем строку звернення до суду та відсутністю поважних причин для його поновлення.

На підстави вищевикладеного та керуючись ст.ст. 123, 171, 240, 241, 243, 248, 256 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Офісу Генерального прокурора (вул. Різницька, буд. 13/15, м. Київ, 01011) про стягнення вихідної допомоги та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні - залишити без розгляду.

Копію ухвали видати представникам учасників справи.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 15-денний строк з дня її постановлення.

Повний текст ухвали складений 08.04.2021.

Суддя Р.В. Кисіль