Справа № 320/1508/20
Суддя: Лапій С.М.
Дата ухвалення: 2021-04-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 квітня 2021 року № 320/1508/20

Київський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Лапія С.М.,

за участі: секретаря судового засідання - Кушнеревич А. В.,

представника позивача - Ковальчука С. М.

представників відповідача - Скригонюка І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві за правилами загального позовного провадження справу за адміністративним позовом гр. ОСОБА_1 до Національної поліції України про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернувся гр. ОСОБА_1 з позовом, в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати наказ Національної поліції України від 17.01.2020 № 70 о/с "По особовому складу" в частині звільнення зі служби в поліції полковника поліції ОСОБА_1 , заступника начальника Департаменту протидії наркозлочинності - начальника управління протидії правопорушенням на об`єктах легального обігу наркотиків;

- поновити його на службі в поліції на посаді заступника начальника Департаменту протидії наркозлочинності - начальника управління протидії правопорушенням на об`єктах легального обігу наркотиків з 19 січня 2020 року;

- стягнути з Національної поліції України на його користь середнє грошове забезпечення за час вимушеного прогулу.

На обґрунтування позовних вимог зазначив, що наказом Національної поліції України від 26.01.2018 № 64о/с його призначено на посаду заступника начальника департаменту протидії наркозлочинності НП України - начальника управління протидії правопорушенням на об`єктах легального обігу наркотиків. Наказом Національної поліції України від 17.01.2020 № 70 о/с його звільнено зі служби в поліції за п. 4 (у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням організаційних заходів) ч. 1 ст. 77 ЗУ «Про Національну поліцію» з 18.01.2020.

Підставою для прийняття оскаржуваного наказу слугував наказ Національної поліції України від 05.11.2019 № 1127 «Про затвердження переліку змін у штатах Національної поліції» та лист МВС України від 04.12.2019 № 17182/1/22-2019.

Позивач вказує, що йому не було запропоновано іншу посаду та не надано інформації про відсутність чи наявність посад, на які він міг бути переведений чи переміщений, а тому оскаржуваний наказ є протиправним та підлягає скасуванню.

Представник відповідача надав суду відзив, в якому проти позову заперечив та просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 17.04.2020 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 04.02.2021 закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечував та просив відмовити у задоволенні позовних вимог з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву.

Судом встановлено, що наказом Національної поліції України від 26.01.2018 № 64о/с позивача призначено на посаду заступника начальника департаменту протидії наркозлочинності НП України - начальника управління протидії правопорушенням на обєктах легального обігу наркотиків.

Наказом Національної поліції від 05.11.2019 № 1127 «Про затвердження переліку змін у штатах Національної поліції» затверджений перелік змін у штатах Національної поліції, у тому числі по Департаменту протидії наркозлочинності, згідно якого у Департаменті скорочено всі посади включно з посадою, на якій перебував позивач.

Позивача 18.11.2019 попереджено про те, що посада, яку він обіймає, буде скорочена та про наступне можливе звільнення зі служби в поліції.

Листом МВС України від 04.12.2019 № 17182/1/22-2019 «Про погодження звільнення з посади ОСОБА_1 » погоджено звільнення полковника поліції ОСОБА_1 з посади заступника начальника Департаменту протидії наркозлочинності - начальника управління протидії правопорушенням на об`єктах легального обігу наркотиків Національної поліції України у звязку із організаційно-штатними змінами.

Наказом Національної поліції України від 17.01.2020 № 70 о/с його звільнено зі служби в поліції за п. 4 (у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням організаційних заходів) ч. 1 ст. 77 ЗУ «Про Національну поліцію» з 18.01.2020.

Вважаючи оскаржуваний наказ протиправним та таким, що був прийнятий з порушенням вимог ЗУ «Про Національну поліцію» та КЗпП України, позивач звернувся з позовом до суду за захистом своїх прав.

Надаючи правову оцінку обставинам, що склалися, суд зазначає наступне.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 77 ЗУ "Про Національну поліцію" поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється: у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів.

Частиною 1 статті 68 ЗУ "Про Національну поліцію" встановлено, що у разі здійснення реорганізації, внаслідок якої на підставі відповідного наказу скорочуються посади в органі чи окремому підрозділі органу (закладу, установи) поліції, поліцейський, посада якого буде скорочена, має бути персонально письмово попереджений про можливе наступне звільнення зі служби в поліції за два місяці до такого звільнення.

Відповідно до ч. 2 ст. 68 ЗУ "Про Національну поліцію" поліцейський, посада якого скорочена, може бути призначений за його згодою з урахуванням досвіду роботи, освітнього рівня, стану здоров`я, ставлення до виконання службових обов`язків на іншу посаду в будь-якому органі (закладі, установі) поліції до закінчення двомісячного строку з дня його персонального попередження про можливе подальше звільнення зі служби в поліції відповідно до частини першої цієї статті.

Згідно ч. 3 ст. 68 ЗУ "Про Національну поліцію" поліцейський, посада якого була скорочена і якого не призначено на іншу посаду в поліції відповідно до частини другої цієї статті, після закінчення двомісячного строку з дня попередження про можливе подальше звільнення зі служби в поліції має бути звільнений зі служби в поліції на підставі пункту 4 частини першої статті 77 цього Закону.

Перебування поліцейського, посада якого скорочена, на лікарняному, у відрядженні чи у відпустці не є перешкодою для його призначення на іншу посаду або звільнення зі служби в поліції відповідно до положень цієї статті, за умови його персонального у письмовій формі попередження у встановлений законом строк, що передбачено частиною 4 статті 68 Закону України "Про Національну поліцію".

Відповідно до ч. 5 ст. 68 ЗУ "Про Національну поліцію" переважне право на залишення на службі в поліції при реорганізації надається поліцейським з більш високими кваліфікацією та досягненнями у службовій діяльності. За рівних умов щодо кваліфікації та досягнень у службовій діяльності перевага в залишенні на службі надається особам, які мають таке право відповідно до вимог законодавства.

Відповідно ч. 1 ст. 65 ЗУ "Про Національну поліцію" переміщення поліцейських здійснюється на рівнозначні посади: для більш ефективної служби, виходячи з інтересів служби; у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням реорганізації; на посади, нижчі ніж та, на якій перебував поліцейський: у зв`язку зі скороченням штатів або реорганізацією в разі неможливості призначення на рівнозначну посаду.

Частинами 8, 9 ст. 65 ЗУ «Про Національну поліцію» встановлено, що переведення поліцейського може здійснюватися за його ініціативою, ініціативою прямих керівників (начальників), керівників інших органів (закладів, установ) поліції, які порушили питання про переміщення. Переведення поліцейського здійснюється на підставі єдиного наказу про звільнення із займаної посади та направлення для подальшого проходження служби до іншого органу (закладу, установи) поліції та про призначення на посаду в органі (закладі, установі) поліції, до якого переміщується поліцейський.

Встановлена законодавством можливість ліквідації державної установи (організації) з одночасним створенням іншої, яка буде виконувати повноваження (завдання) установи, що ліквідується, не виключає, а включає зобов`язання роботодавця (держави) по працевлаштуванню працівників ліквідованої установи. Тобто, у разі скорочення штатів, особі, посада якої скорочується, повинно бути запропоновано рівнозначну посаду, а у разі її відсутності - іншу посаду відповідно до її кваліфікації та досвіду роботи. Лише відмова особи від запропонованої посади дає підстави для звільнення працівника у зв`язку зі скороченням штатів.

Таку правову позицію висловив Верховний Суд у постанові від 12.04.2018 у справі № 804/3787/17 та Верховний Суд України у постанові від 19.01.2016 у справі №21-2225а15.

Таким чином, доводи відповідача про те, що відбулось скорочення всіх посад у Департаменті протидії наркозлочинності, тому у відповідача відсутнє зобов`язання по працевлаштуванню вивільненого працівника, є необґрунтованими, безпідставними та не узгоджуються з наведеними нормами Закону, оскільки переведення поліцейського повинно здійснюватися за його ініціативою або за ініціативою прямих керівників (начальників), керівників інших органів (закладів, установ) поліції, які порушили питання про переміщення.

З урахуванням наведеного, після вручення персонального попередження про можливе наступне звільнення зі служби в поліції відповідачу протягом двох місяців слід було вирішити питання щодо можливості призначення позивача на іншу посаду в поліції з урахуванням досвіду роботи, освітнього рівня, стану здоров`я, ставлення до виконання службових обов`язків.

Судом встановлено, що відповідачем під час вирішення питання щодо звільнення позивача зі служби оцінка його кваліфікації та досягнень у службовій діяльності, з`ясування можливості подальшого проходження служби у поліції з урахуванням його особистих якостей, досвіду роботи не здійснювалися.

Відповідно до статті 43 Конституції України кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

Як зазначено в інформаційному листі Вищого адміністративного суду України «Про розв`язання спорів, що виникають з відносин публічної служби» від 26.05.2010 року №753/11/13-10, розглядаючи справи про звільнення публічного службовця з посади, суди повинні встановити, чи вжито адміністрацією публічного органу всіх зусиль для переміщення або переведення публічного службовця, чи іншого його працевлаштування, як це прямо передбачено частиною другою статті 40 Кодексу законів про працю України.

Крім того згідно з п. 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» від 06 листопада 1992 року №9, розглядаючи трудові спори, пов`язані зі звільненням за п. 1 ст. 40 Кодексу законів про працю України, суди зобов`язані з`ясувати, зокрема, чи дійсно працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації.

При цьому будь-яких доказів неможливості переведення позивача в Національній поліції України на іншу роботу відповідачем не надано.

Крім того, судом досліджено посадову інструкцію заступника начальника Департаменту - начальника управління протидії правопорушенням на об`єктах легального обігу наркотиків Департаменту протидії наркозлочинності Національної поліції України та посадову інструкцію заступника начальника Департаменту - начальника другого управління (протидії правопорушенням на об`єктах легального обігу наркотиків) Департаменту протидії наркозлочинності Національної поліції України, як5і по своїй суті є ідентичними.

Також судом встановлено, що як до змін у штатному розкладі Національної поліції, так і після штатна чисельні Департаменту протидії наркозлочинності не змінилася і становила 64 одиниці, змінилися лише назви посад.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог про визнання протиправним та скасування наказу Національної поліції України від 17.01.2020 № 70 о/с "По особовому складу" в частині звільнення позивача зі служби в поліції та відповідно задоволенню підлягає позовна вимога про поновлення позивача на службі в поліції на посаді заступника начальника Департаменту протидії наркозлочинності - начальника управління протидії правопорушенням на об`єктах легального обігу наркотиків з 19 січня 2020 року.

Суд враховує також правові позиції, які викладені у постанові Верховного Суду України від 28.10.2014 та у постанові Верховного Суду від 05.09.2019 (справа № 823/1973/16), відповідно до яких у випадку незаконного звільнення працівника з роботи його порушене право повинно бути відновлене шляхом поновлення його на посаді, з якої його було незаконно звільнено.

При цьому суд звертає увагу, що в разі відсутності посади позивача (з об`ємом повноважень, які існували на дату звільнення) роботодавець зобов`язаний запропонувати працівнику іншу посаду відповідно до його кваліфікації з урахуванням досвіду його роботи, освітнього рівня, стану здоров`я, чого в даному випадку відповідачем зроблено не було.

Таким чином, відповідач не дотримався процедури, передбаченої частинами 1 та 2 статті 68 ЗУ «Про Національну поліцію», що є підставою для визнання протиправним та скасування оскаржуваного наказу в частині звільнення позивача та поновлення його на службі в поліції на посаді, яку обіймав до свого звільнення.

Згідно із частинами 1, 2 статті 235 Кодексу законів про працю України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції» іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

Щодо дати поновлення, то як слідує з наказу від 17.01.2020 № 70 о/с "По особовому складу", позивача звільнено зі служби в поліції з 18.01.2020.

Згідно ч. 2, ч. 3 ст. 77 ЗУ "Про Національну поліцію" днем звільнення зі служби в поліції вважається день видання наказу про звільнення або дата, зазначена в наказі про звільнення; день звільнення вважається останнім днем служби. Відтак, позивач підлягає поновленню на посаді з 19.01.2020.

Відповідно до ч. 2 ст. 233 Кодексу законів про працю України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Порядком та умовами виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, затвердженим наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.04.2016 №260, визначено, що при виплаті поліцейським грошового забезпечення за неповний місяць розмір виплати за кожний календарний день визначається шляхом ділення суми грошового забезпечення за повний місяць на кількість календарних днів у місяці, за який здійснюється виплата (пункт 9 розділу І); при прийнятті на службу до Національної поліції грошове забезпечення поліцейським нараховується з дня призначення на посаду. У разі звільнення зі служби грошове забезпечення поліцейським виплачується по день їх звільнення зі служби в поліції включно (пункт 15 розділу І); поліцейським, звільненим зі служби в поліції, а потім поновленим на службі у зв`язку з визнанням звільнення незаконним, за час вимушеного прогулу з дня звільнення виплачуються всі види грошового забезпечення (в тому числі премія), які були їм визначені на день звільнення. Підставою для нарахування та виплати грошового забезпечення є наказ керівника органу поліції про поновлення особи на службі або скасування наказу про його звільнення (пункт 6 розділу ІІІ).

Відповідно до довідки Національної поліції від 08.10.2020 № 29/5-449 позивачу нарахований дохід за січень 2020 - 23 698, 51 грн.

При цьому, середньоденний заробіток позивача за один день складає 1316, 58 грн (23 698, 51 грн / 18 календарних днів).

Зважаючи на 439 календарних днів вимушеного прогулу з 19.01.2020 (день наступний за днем звільнення позивача зі служби в поліції) по 01.04.2021 (день ухвалення судом рішення про поновлення позивача на службі), сума середнього заробітку за час вимушеного прогулу становить 577978, 62 грн. (1316,58 грн х 439 календарних днів). При цьому з вказаної суми відповідачем має бути відраховано податки та обов`язкові платежі.

За наведених обставин підлягає задоволенню вимога в частині стягнення з Національної поліції на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу з моменту незаконного звільнення позивача і до дня винесення судом рішення про поновлення позивача на службі у розмірі 577978, 62 грн., з якої підлягають відрахуванню обов`язкові податки та збори.

Відповідно до ст. 371 КАС України негайно виконуються рішення суду, зокрема, про присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць (пункт 2); поновлення на посаді у відносинах публічної служби (пункт 3).

Відтак, рішення суду в частині поновлення позивача на посаді та стягнення середнього заробітку за один місяць підлягає негайному виконанню.

При вирішенні даної справи суд враховує, що згідно п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, №303-A, п.29).

На переконання суду питання, які можуть вплинути на результат розгляду даної справи, судом було розглянуто та надано їм оцінку у повній мірі.

Статтею 9 КАС України закріплено принцип законності, який вимагає, щоб органи державної влади та їх посадові особи діяли тільки на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На виконання цих вимог відповідач як суб`єкт владних повноважень належних і достатніх доказів, які б повністю спростували доводи позивача, не надав.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та вважає їх такими, що підлягають задоволенню повністю.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивача звільнено від сплати судового збору відповідно до пункту 1 частини першої статті 5 Закону України "Про судовий збір" від 08.07.2011 №3674-VI.

Оскільки позивачем не надано доказів понесення ним інших судових витрат, а відповідачем не надано доказів понесення судових витрат, пов`язаних із залученням свідків та проведенням експертиз, судові витрати присудженню не підлягають.

Керуючись статтями 9, 14, 73-78, 90, 242-246, 250, 255, 371 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати наказ Національної поліції України від 17.01.2020 № 70 о/с "По особовому складу" в частині звільнення зі служби в поліції полковника поліції ОСОБА_1 , заступника начальника Департаменту протидії наркозлочинності - начальника управління протидії правопорушенням на об`єктах легального обігу наркотиків.

Поновити гр. ОСОБА_1 на службі в поліції на посаді заступника начальника Департаменту протидії наркозлочинності - начальника управління протидії правопорушенням на об`єктах легального обігу наркотиків з 19 січня 2020 року.

Стягнути з Національної поліції України на користь гр. ОСОБА_1 середнє грошове забезпечення за час вимушеного прогулу з моменту незаконного звільнення і до дня винесення судом рішення про поновлення в розмірі 577978 (п`ятсот сімдесят сім тисяч дев`ятсот сімдесят вісім) грн 62 коп, з якого підлягають відрахуванню обов`язкові податки та збори.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині поновлення гр. ОСОБА_1 на службі в поліції на посаді заступника начальника Департаменту протидії наркозлочинності - начальника управління протидії правопорушенням на об`єктах легального обігу наркотиків з 19 січня 2020 року та в частині стягнення з Національної поліції України на користь гр. ОСОБА_1 середнього грошового забезпечення за час вимушеного прогулу за один місяць, з вирахуванням обов`язкових податків та зборів.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення .

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Суддя Лапій С.М.