Справа № 200/96/21-а
Суддя: Грищенко Є.І.
Дата ухвалення: 2021-03-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 березня 2021 р. Справа№200/96/21-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Грищенка Є.І., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в приміщенні Донецького окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Новокраматорський машинобудівний завод» до Офісу великих платників податків ДПС про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство «Новокраматорський машинобудівний завод» (далі позивач) звернулось до Офісу великих платників податків ДПС (далі відповідач) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 08 грудня 2020 року № про зменшення бюджетного відшкодування з ПДВ на 515 000 грн. та застосування штрафних санкцій у розмірі 257 500 грн.

В обґрунтування позову зазначено, що за результатами проведення виїзної документальної перевірки ПрАТ «НКМЗ» з питань законності декларування від`ємного значення з податку на додану вартість за травень 2020 року, податковим органом складено акт та відповідно до висновків якого, сформовано податкове повідомленні-рішення про зменшення суми бюджетного відшкодування з ПДВ на 706 541 грн. та застосування штрафних санкцій у розмірі 353 270,50 грн. За результатом розгляду скарги, Державною податковою службою України прийнято рішення про скасування вказаного податкового повідомлення-рішення у частині господарських відносин з ПП «Полімент» та ВК «Практик», а в іншій частині рішення залишено без змін. У зв`язку з частковим скасуванням рішення, відповідачем було прийнято нове рішення від 08 грудня 2020 року № .

Позивач вважає таке рішення протиправним та таким, що підлягає скасуванню, оскільки висновки податкового органу щодо нереальності господарських операцій між ПрАТ «НКМЗ» та ПП «Нікка» є лише припущеннями та спростовуються належним чином оформленими первинними документами.

Крім того, позивач зазначає, що застосування штрафних санкцій у розмірі 50 відсотків суми нарахованого зобов`язання можливе у разі повторного визначення контролюючим органом суми податного зобов`язання з цього податку, однак в даному випадку ознаки повторності відсутні.

Ухвалою суду від 11 січня 2021 року відкрито провадження у справі та призначено її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження, без проведення судових засідань та повідомлення (виклику) учасників справи.

09 лютого 2021 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач заперечував проти задоволення позовних вимог та зазначив, що за результатом проведення виїзної документальної позапланової перевірки встановлено безпідставне формування даних податкового та бухгалтерського обліку по проведеним господарським операціям позивача з приватним підприємством «Нікка». Вказане підприємство не здійснювало самостійний імпорт продукції (підшипників), не є виробником даної групи товарів та не має виробничих площей. Згідно даних ІС ЄРПН встановлено виписку ПП «Нікка» податкових накладних з номенклатурою «підшипники» від таких суб`єктів господарювання: ТОВ «Востокпромцентр» за номенклатурою «підшипник 22380 СА/W33 (код УКТ ЗЕД ) у кількості 4 штуки та ТОВ «Техно-Дніпро» за номенклатурою «підшипник 442214 (код УКТ ЗЕД ) у кількості 32 штук.

При цьому, ТОВ «Востокпромцентр» не є імпортером та виробником підшипників, на які згідно бази ЄРПН виписано та зареєстровано податкові накладні з номенклатурою підшипників на ПП «Нікка». Проведеним аналізом ланцюга постачання, встановлено реєстрацію на даного суб`єкта господарювання податкових накладних від ПП «Проміпдшипник», яке є безпосереднім імпортером такого виду товару, однак імпорт товару відбувся лише у червні 2020 року. Таким чином, відсутність факту придбання товару не підтверджує факт постачання даного товару від ПП «Нікка» на ПрАТ «НКМЗ».

ТОВ «Техно-Дніпро» також не є виробником даної групи товарів. Згідно інформаційних баз даних ДПС за період січень-травень 2020 року встановлено операції з імпорту підшипників за кодом УКТ ЗЕД торгової марки «CKF» у кількості 5 штук. Проведеним аналізом ланцюга придбання за період з 01 січня 2018 року по травень 2020 року не встановлено придбання ТОВ «Техно-Дніпро» у вітчизняних постачальників підшипників за номенклатурою «підшипник 442214 (код УКТ ЗЕД ). Згідно даних ЄРПН встановлено реєстрацію податкових накладних ТОВ «Техно-Дніпро» виписаних на ПП «Нікка» з номенклатурою «підшипник 442214 (код УКТ ЗЕД ) в кількості 5 штук. Однак, у травні 2020 року ПП «Нікка» виписано та зареєстровано податкові накладні на адресу ПрАТ «НКМЗ» вказаної товарної позиції у кількості 32 шт.

Крім того, перевіркою не встановлено безпосереднього придбання підшипника у кількості 1 штуки за номенклатурою «Підшипник 81188 МР5» код УКТ ЗЕД .

Отже, перевіркою встановлено неправомірне віднесення позивачем у травні 2020 року до складу податкового кредиту сум ПДВ з операцій по придбанню позивачем підшипників номенклатури 81188 МР5, 442214, 22380 СА/W33 по яким відсутній факт реєстрації податкових накладних по ланцюгу постачання у зазначеній кількості та номенклатурі.

Крім того, про відсутність реального характеру господарських операцій свідчать відсутність у позивача сертифікатів якості придбаної продукції, або іншого документу, що засвідчує відповідність придбаної продукції вимогам нормативних документів, вказаних в Специфікації та не надання до перевірки товарно-транспортних накладних.

Представник відповідача також зазначив про правомірність застосування штрафної санкції у 50% розмірі, оскільки протягом останніх 1095 днів позивачу визначалось податкове зобов`язання з податку на прибуток та ПДВ та зменшувалась сума бюджетного відшкодування з ПДВ.

15 лютого 2021 року на адресу суду надійшла відповідь на відзив. Представник позивача зазначив, що, по-перше, сертифікат якості не є первинним документом, а лише підтверджує якість продукції, що не є спірним питанням за актом перевірки. По-друге, до позовної заяви були подані копії товарно-транспортних накладних, що підтверджують факт поставки товару на адресу позивача. Крім того, товарно-транспортні накладні не є обов`язковими при оподаткуванні операцій за договорами купівлі-продажу чи поставки, вони є обов`язковими при оподаткуванні операцій за договорами перевезення. По-третє, представник позивача зазначив, що доводи про відсутність реального характеру операції спростовуються висновками ГУ ДПС в Одеській області про результати проведення зустрічної перевірки ПП «Нікка». Крім того, представник позивача зауважив, що податкові повідомлення-рішення на які посилається відповідач обґрунтовуючи правомірність застосування штрафних санкцій у 50% розмірі, скасовані рішенням суду, яке набрало законної сили.

01 березня 2021 року на адресу суду надійшло заперечення на відповідь на відзив. Представник відповідача зазначив, що позивачем не надано до суду жодного доказу, який би спростовував доводи контролюючого органу та повідомив про наявність прийнятих податкових повідомлень-рішень протягом останніх 1095 днів, які не оскаржувались платником податків.

03 березня 2021 року на адресу суду надійшло пояснення представника позивача, де останній зазначив, що відсутність реального характеру відповідних операцій спростовується наданими доказами та зауважує, що від дати прийняття податкового повідомлення-рішення № (07.12.2017) до дати прийняття податкового повідомлення-рішення № (08.12.2020) сплинуло 1060 днів. Отже, ознаки повторності відсутні.

Розгляд справи проведено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі.

Перевіривши матеріали справи, вирішивши питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, судом встановлено наступне.

Позивач приватне акціонерне товариство «Новокраматорський машинобудівний завод», , місцезнаходження юридичної особи: Донецька обл., м. Краматорськ, вул. Орджонікідзе, 5, основний вид діяльності - виробництво машин і устатковання для металургії.

Судом встановлено, що податковим органом було проведено виїзну документальну позапланову перевірку ПрАТ «НКМЗ» з питань законності декларування від`ємного значення, яке становить більше 100 тис. грн. з податку на додану вартість за травень 2020 року, за результатом якої складено акт від 21 серпня 2020 року № 34/28-10-54-05-12/5763599.

Згідно висновків вказаного акту, встановлено порушення п. 198.1, п. 198.2, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198, п. 200.1, п. 200.4 ст. 200, п. 201 ст. 201 Податкового кодексу України, в частині формування податкового кредиту та встановлено завищення суми від`ємного значення різниці між сумою податкових зобов`язань та сумою податкового кредиту на суму 706 541 грн. внаслідок чого завищена сума заявленого бюджетного відшкодування у сумі 706 541 грн. за травень 2020 року.

За наслідками розгляду заперечень позивача на вищенаведений акт, листом Офісу великих платників ДПС від 18 вересня 2020 року № 31317/10/28-10-54-05-22 висновку акту перевірки залишенні беззмінними.

23 вересня 2020 року податковим органом сформовано податкове повідомлення-рішення № яким на підставі акту перевірки від 21 серпня 2020 року № 34/28-10-54-05-12/5763599 зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість на 706 541 грн. та застосовано штрафні санкції у розмірі 353 270,50 грн.

Рішенням Державної податкової служби України за результатом розгляду скарги на податкове повідомлення-рішення № від 23 вересня 2020 року, ДПС скасувала податкове повідомлення-рішення у частині господарських відносин з ПП «Полімет» та ВК «Практик», а в іншій частині зазначене податкове повідомленні-рішення залишила без змін, а скаргу частково задовольнила.

08 грудня 2020 року на підставі акту перевірки від 21 серпня 2020 року № 34/28-10-54-05-12/5763599 податковим органом прийнято податкове повідомлення-рішення № яким зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість на суму 515 000 грн. та нараховано штрафні санкції у розмірі 257 500 грн.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства (далі ПК України).

За пунктом 198.1 статті 198 Податкового кодексу України, право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій, зокрема, з придбання або виготовлення товарів та послуг.

Датою виникнення права платника податку на податковий кредит відповідно до пункту 198.2 статті 198 Податкового кодексу України вважається дата здійснення першої з подій: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.

Відповідно до пункту 198.3 статті 198 Податкового кодексу України визначено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи); ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Підпунктом 198.6 пункту 198 статті 198 Податкового кодексу України встановлено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Отже, необхідною умовою для віднесення сплачених у ціні товарів (послуг) сум податку на додану вартість до складу податкового кредиту є факт придбання товарів та послуг із метою їх використання в господарській діяльності.

У відповідності до пункту 200.1 статті 200 Податкового кодексу України, сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Відповідно до пункту 200.4 статті 200 Податкового кодексу України, при від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума:

а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу

б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету;

в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Пунктом 44.1 статті 44 Податкового кодексу України встановлено, що для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Статтею 201 Податкового кодексу України передбачено, що на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін. У податковій накладній зазначаються в окремих рядках такі обов`язкові реквізити: а) порядковий номер податкової накладної; б) дата складання податкової накладної; в) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - продавця товарів/послуг; г) податковий номер платника податку (продавця та покупця). У разі постачання/придбання філією (структурним підрозділом) товарів/послуг, яка фактично є від імені головного підприємства - платника податку стороною договору, у податковій накладній, крім податкового номера платника податку додатково зазначається числовий номер такої філії (структурного підрозділу); д) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - покупця (отримувача) товарів/послуг; е) опис (номенклатура) товарів/послуг та їх кількість, обсяг; є) ціна постачання без урахування податку; ж) ставка податку та відповідна сума податку в цифровому значенні; з) загальна сума коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку; і) код товару згідно з УКТ ЗЕД, для послуг - код послуги згідно з Державним класифікатором продукції та послуг; платники податків, крім випадків постачання підакцизних товарів та товарів, ввезених на митну територію України, мають право зазначати код товару згідно з УКТ ЗЕД або код послуги згідно з Державним класифікатором продукції та послуг неповністю, але не менше ніж чотири перших цифри відповідного коду.

Згідно з пунктом 201.10 статті 201 Податкового кодексу України, при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Вимоги до первинних документів викладені у частині другій статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» № 996-XIV від 16.07.1999, а саме: первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Таким чином, наявність належним чином оформлених первинних документів, зокрема, податкових накладних є підставою для включення до податкового кредиту платника сум ПДВ за такими накладними.

При цьому, сама по собі наявність або відсутність окремих документів, а так само помилки у їх оформленні не є підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних вбачається, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов`язаннях платника податків у зв`язку з його господарською діяльністю мали місце. Водночас наявність формально складених, але недостовірних первинних документів, відповідність яких фактичним обставинам спростована належними доказами, не є безумовним підтвердженням реальності господарської операції.

Обґрунтовуючи правомірність спірного податного повідомлення-рішення, відповідач посилається на не підтвердження реальності здійснення господарської операції, зокрема щодо придбання підшипників номенклатурою 81188 МР5, 442214, 22380 CA/W33.

Досліджуючи факт здійснення господарської операції, суд зазначає наступне.

05 лютого 2020 року між ПрАТ «НКМЗ» (покупець) та ПП «Нікка» (постачальник) укладено договір поставки № 028/1912. За вказаним договором постачальник зобов`язується передати покупцю в установлені строки підшипники, зазначені в специфікації №1, яка є невід`ємною частиною Договору, а покупець зобов`язується прийняти та оплатити продукцію у порядку, встановленому даним Договором.

Відповідно до Специфікації № від 05.02.2020 р. до договору № 028/1912 від 05.02.2020 р. за вказаним договором постачальник зобов`язаний передати покупцю товар: підшипник 971/600М (350/600М) у кількість 4 шт. на загальну суму з урахування ПДВ 662 440 грн.

28 лютого 2020 року між ПрАТ «НКМЗ» та ПП «Нікка» укладено додаткову угоду №2 до договору № 028/1912 від 05.02.2020 р., якою вводиться Специфікація №3, відповідно до якої постачальник зобов`язаний передати покупцю товар: підшипник SKF 22380 CA/W33 у кількості 4 шт.

19 березня 2020 року між ПрАТ «НКМЗ» та ПП «Нікка» укладено додаткову угоду №5 до договору № 028/1912 від 05.02.2020 р., якою вводиться Специфікація 7, Специфікація №8 та Специфікація №9 від 19 березня 2020 року.

Відповідно до Специфікації 7 та Специфікації №9 постачальник зобов`язаний передати покупцю товар: підшипник 81188 МР5 у кількості 1 шт., та підшипники 442214 у кількості 32 шт.

На підтвердження реальності здійснення господарської операції відповідно до вказаного договору до суду надано:

- накладні від 18.05.2020 р. № 5, 10, 12, 13;

- товарно-транспортні накладні: № 10 від 18 травня 2020 року, № 12 від 22 травня 2020 року, №5 від 06 травня 2020 року, № 13 від 22 травня 2020 року;

- платіжні доручення: №10723 від 28 травня 2020 року, № 10769 від 29 травня 2020 року, № 10892 від 01 червня 2020 року, № 10970 від 02 червня 2020 року, № 11033 від 03 червня 2020 року, № 11132 від 04 червня 2020 року, №11295 від 05 червня 2020 року, № 11474 від 09 червня 2020 року, № 11564 від 10 червня 2020 року, № 11677 від 11 червня 2020 року, № 11730 від 12 червня 2020 року, № 11927 від 16 червня 2020 року, № 11939 від 16 червня 2020 року, № 12054 від 17 червня 2020 року, № 12163 від 18 червня 2020 року, №12255 від 19 червня 2020 року, № 13469 від 07 липня 2020 року, платіжне доручення № 13662 від 09 липня 2020 року, № 13719 від 10 липня 2020 року, № 15252 від 05 серпня 2020 року;

- податкові накладні: № 5 від 06 травня 2020 року, № 11 від 18 травня 2020 року, № 12 від 22 травня 2020 року, № 13 від 22 травня 2020 року;

- прибуткові ордера № 421 від 26 травня 2020 року, № 420 від 26 травня 2020 року, № 403 від 21 травня 2020 року,№ 358 від 08 травня 2020 року.

Зазначені документи, зміст та форма яких відповідає вимогам, встановленим Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» є достатніми доказами підтвердження реальності господарської операції.

Суд зазначає, що норми податкового законодавства не ставлять у залежність достовірність даних податкового обліку платника податків від дотримання податкової дисципліни його контрагентами, якщо цей платник (покупець) мав реальні витрати у зв`язку з придбанням товарів (робіт, послуг), призначених для використання у його господарській діяльності. Порушення певними постачальниками товару (робіт, послуг) у ланцюгу постачання вимог податкового законодавства чи правил ведення господарської діяльності не може бути підставою для висновку про порушення покупцем товару (робіт, послуг) вимог закону щодо формування податкового кредиту, тому платник податків (покупець товарів (робіт, послуг)) не повинен зазнавати негативних наслідків, зокрема у вигляді позбавлення права на податковий кредит, за можливу неправомірну діяльність його контрагента за умови, якщо судом не встановлено фактів, які свідчать про обізнаність платника податків щодо такої поведінки контрагента та злагодженість дій між ними.

З зазначених підстав посилання відповідача на відсутній факт реєстрації податкових накладних по ланцюгу постачання, як на підставу неправомірного віднесення позивачем до складу податкового кредиту сум ПДВ з операції по придбанню підшипників, судом не приймається.

Щодо сертифікатів якості та інших документів, що підтверджують належну якість товару, які не були надані позивачем до перевірки, то такі документи не фіксують факту здійснення господарських операцій, а лише підтверджують, що товар відповідає встановленим вимогам.

Суд також зазначає, що ненадання контролюючому органу такого документу як товарно-транспортна накладна, не може бути єдиною підставою для висновків про відсутність підтвердження реальності здійснення господарських операцій з придбання товару, оскільки відповідною транспортною документацією обов`язково мають бути підтверджені витрати з послуг по перевезенню вантажів, а не послуги з придбання товару.

Отже, аналізуючи наведені контролюючим органом доводи, суд приходить до висновку, що такі не свідчать про нереальність господарської операції, а наведені позивачем аргументи та надані докази, спростовують висновки контролюючого органу, покладені в основу оскаржуваного в даній справі податкового повідомлення-рішення.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до п. 123.1, 123.2, 123. 3 ст. 123 Податкового кодексу України вчинення платником податків діянь, що зумовили визначення контролюючим органом суми податкового зобов`язання та/або іншого зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, зменшення суми бюджетного відшкодування та/або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків на підставах, визначених підпунктами 54.3.1, 54.3.2 (крім випадків зменшення суми податку на доходи фізичних осіб, задекларованої до повернення з бюджету у зв`язку із використанням права на податкову знижку), 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, -

тягне за собою накладення на платника податків штрафу в розмірі 10 відсотків суми визначеного податкового зобов`язання та/або іншого зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, завищеної суми бюджетного відшкодування.

Діяння, передбачені пунктом 123.1 цієї статті, вчинені умисно, -

тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 25 відсотків від суми визначеного податкового зобов`язання та/або іншого зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, завищеної суми бюджетного відшкодування.

Діяння, передбачені пунктом 123.2 цієї статті, вчинені повторно протягом 1095 календарних днів, -

тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 50 відсотків суми визначеного податкового зобов`язання та/або іншого зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, завищеної суми бюджетного відшкодування.

Зі спірного рішення вбачається, що до позивача застосовані штрафні санкції у розмірі 50 відсотків суми визначеного податкового зобов`язання.

Обґрунтовуючи правомірність таких дій відповідач зазначив про наявність податкових повідомлень-рішень, які були прийняті протягом останніх 1095 днів, що передують даті спірного рішення, а саме: № від 26.01.2018 р., № від 26.01.2018 р., № та № від 07 грудня 2017 року.

Разом з цим, судом встановлено, що рішенням суду у справі № 805/2945/18-а, яка набрало законної сили, податкові повідомлення-рішення № від 26.01.2018 р., № від 26.01.2018 р., № від 26 січня 2018 року скасовані.

Крім того, з дати прийняття податкового повідомлення-рішення № від 07 грудня 2017 року до спірного 08 грудня 2020 року минуло 1096 днів, що виключає повторність діяння протягом 1095 днів.

Отже, з урахуванням вищенаведеного, суд приходить до висновку про протиправність податкового повідомлення-рішення від 08 грудня 2020 року № і як наслідок його скасування.

Відповідно до частини 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до положень статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до вимог частин першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Нормами частини другої зазначеної статті встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд, відповідно до положень частини п`ятої статті 77 КАС України, вирішує справу на підставі наявних доказів.

За таких обставин, беручи до уваги всі надані сторонами докази в їх сукупності та враховуючи, що правомірність своїх дій відповідачем не доведена, суд доходить висновку про обґрунтованість пред`явленого позову та про задоволення позовних вимог позивача в повному обсязі.

Згідно з положеннями частини першої статті 139 КАС при задоволені позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрат, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до платіжного доручення № 23808 від 17 грудня 2020 року, за подання даного адміністративного позову позивачем сплачено судовий збір у розмірі 11 587,50 грн.

Враховуючи те, що позов задоволено у повному обсязі, судові витрати підлягають відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 32, 139, 243 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Приватного акціонерного товариства «Новокраматорський машинобудівний завод» до Офісу великих платників податків ДПС про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 08 грудня 2020 року № форми «В1» про зменшення суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість на 515 000 грн. та нарахування штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 257 500 грн.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Офісу великих платників податків ДПС (місцезнаходження: м. Київ, вул. Дегтярівська, 11г, ) на користь Приватного акціонерного товариства «Новокраматорський машинобудівний завод» (місцезнаходження: Донецька обл., м. Краматорськ, вул. Орджонікідзе, 5, ) судовий збір у розмірі 11 587,50 грн.

Рішення прийнято в нарадчій кімнаті в порядку письмового провадження 15 березня 2021 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Апеляційна скарга згідно положень статті 297 КАС України подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII Перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Донецький окружний адміністративний суд.

Суддя Є.І. Грищенко