Справа № 947/38385/20
Суддя: Гниличенко М. В.
Дата ухвалення: 2021-04-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

_________________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2-а/947/28/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.04.2021 року

Київський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - Гниличенко М.В.

при секретарі Шпак К.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Одеси справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції, третя особа: інспектор роти №3 батальйону №1 Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції лейтенант поліції Романюк Віталій Костянтинович про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, суд -

ВСТАНОВИВ:

21.12.2020 року ОСОБА_1 звернувся до Київського районного суду м.Одеси з адміністративним позовом до Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції, третя особа: інспектор роти №3 батальйону №1 Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції лейтенант поліції Романюк В.К., яким просить суд про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 08.12.2020 року серії ЕАН № 3530752, якою притягнуто позивача до адміністративної відповідальності за порушення, передбачене ч.1 ст.122 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 255,00 гривень.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.12.2020 року адміністративна справа була розподілена судді Гниличенко М.В.

Ухвалою Київського районного суду м.Одеси від 29.12.2020 року провадження по справі було відкрито у порядку загального позовного провадження та призначено судове засідання на 17.02.2021 року, вищевказана ухвала була направлена сторонам по справі та відповідно до вимог цивільного законодавства відповідачам був наданий строк для подання відзиву на позовну заяву або заперечень.

Позивач ОСОБА_1 до судового засідання, призначеного на 17.03.2021 року з`явився, надав усні пояснення, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити, також за його участі було досліджено відеозапис з нагрудної відеокамери поліцейського. До судового засідання, відкладеного на 06.04.2021 року ОСОБА_1 не з`явився, належним чином повідомлявся, причини неявки суду невідомі.

Представник відповідача - Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції Єфіменко С.С. до судового засідання, призначеного на 17.03.2021 року з`явився, підтримав доводи, викладені у відзиву на позов та просив у задоволенні позову відмовити у повному обсязі, такожза його участі було досліджено відеозапис з нагрудної відеокамери поліцейського. До судового засідання, відкладеного на 06.04.2021 року представник відповідача не з`явився, належним чином повідомлявся, причини неявки суду невідомі.

Третя особа - інспектор роти №3 батальйону №1 Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції лейтенант поліції Романюк В.К. до судового засідання не з`явився, повідомлявся належним чином, причини неявки суду не відомі, через канцелярію суду надав письмові пояснення, якими адміністративний позов не визнав, просив залишити його без задоволення та справу розглянути за його відсутності.

Відповідно до частини 1 статті 205 КАС України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Відповідно до ч.4 ст.229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Статтею 288 КУпАП передбачено, що постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено до суду у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України з особливостями, встановленими КУпАП.

Статтею 286 КАС України передбачено особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків.

Спірні правовідносини, що склались між сторонами, врегульовані Конституцією України, Кодексом України про адміністративні правопорушення, Правилами дорожнього руху із змінами, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306.

Відповідно до ст.9 Кодексу України про адміністративні правопорушення, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно ч.5 ст.14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, оскільки дотримання правил дорожнього руху є фактором, що впливає на безпеку дорожнього руху.

Відповідно до ст.222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема ч.ч.1-3 статті 122 КУпАП.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до ч. 2 ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих не в автоматичному режимі.

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом і просить скасувати постанову серії ЕАН № 3530752 від 08.12.2020 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 255,00 гривень.

Як вбачається з вказаної постанови про адміністративне правопорушення, водій ОСОБА_1 , 08.12.2020 року о 12 год. 24 хв., рухаючись по вул. Фонтанська дорога, 58, керуючи транспортним засобом VOLVO НОМЕР_1 , здійснив перетин подвійної суцільної лінії дорожньої розмітки 1.3. та не надав для перевірки полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушив п.8.5.1. ПДР та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 122 КУпАП./а.с.6/.

Підставою для притягнення до адміністративної відповідальності позивача згідно з частиною першою статті 122 КУпАП стало саме порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг.

Відповідно до ч. 1 ст.122 КУпАП, відповідальність за цією частиною передбачена, зокрема, перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Відповідно до ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Отже, одним із принципів, яким повинно відповідати рішення суб`єкта владних повноважень у публічно-правових відносинах щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення, є принцип обґрунтованості.

Принцип обґрунтованості прийнятого рішення, тобто прийняття рішення з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення або вчинення дії, вимагає від суб`єкта владних повноважень (в тому числі, при притягненні особи до адміністративної відповідальності) враховувати як обставини, на обов`язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації.

Суб`єкт владних повноважень повинен уникати прийняття невмотивованих рішень, обґрунтованих припущеннями, а не конкретними обставинами. Несприятливе для особи рішення суб`єкта владних повноважень, в тому числі рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності, повинно бути вмотивованим.

Відповідно до ст.40 Закону України «Про Національну поліцію», поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки. що знаходиться в чужому володінні, з метою попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб та забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Відповідно до п. 4 розділу IV Порядку використання і зберігання транспортних засобів Національної поліції України, затвердженого Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.09.2017 р. за № 757, оперативні транспортні засоби залежно від характеру виконання службових завдань оснащуються спеціальними світловими та гучномовними пристроями, засобами глобальної системи позиціонування (GPS навігація), пристроями відеорєстрації (фіксації) та радіостанціями тощо.

Відповідно до положень Інструкції про порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних камер відеокамер (відеореєстраторів) працівниками патрульної поліції та доступ до відеозаписів з них, затвердженої Наказом Національної поліції України за № 100 від 03.02.2016 р., нагрудна відеокамера (відеореєстратор) закріплюється з правого боку на форменому одязі працівника патрульної поліції у позиції, яка забезпечує ефективну та якісну відеозйомку.

Судом в порядку ст. 96 КАС України, досліджено речові докази, надані представником відповідача Управлінням патрульної поліції в місті Одесі Департаменту патрульної поліції до матеріалів справи на електронному носії, а саме відеозапис фіксування подій про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване 08.12.2020 року.

Надані стороною відповідача відеозаписи з нагрудної камери поліцейського та відеореєстратора встановленого в службовому автомобілі відображають обставини описані в оскаржуваній постанові. На відеозаписі зафіксовано дату, час, місце правопорушення, автомобіль позивача з чітким зображенням державного номерного знаку, а також ділянку проїзної частини з нанесеною дорожньою розміткою 1.3. та головне, що відеозапис порушення водієм правил дорожнього руху було здійснено поступово, заздалегідь на доступній відстані безперервно у часі та з проведенням належного розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Нагрудною камерою зафіксовано процес розгляду справи про притягнення позивача відповідачем до адміністративної відповідальності.

Так, з дослідженого судом відеозапису вбачається, що справу про адміністративне правопорушення було розглянуто у присутності позивача, інспектором ретельно в коректній формі водію було пояснено суть правопорушення, роз`яснено права та обов`язки, повністю заслухані доводи водія, досліджені докази, було запропоновано водію скористатися юридичною допомогою, оскільки постанова складалась в денний час, перешкод для виклику та спілкуванню с адвокатом судом не встановлено, позивач взагалі не здійснив будь-яких дій, направлених на зв`язок з адвокатом, хоча б у телефонному режимі. Також, інспектором було запропоновано водію надати письмові пояснення, запропоновано пройти та встановити всі обставини справи, зокрема переконатись в наявності подвійної суцільної лінії на дорозі. Негайно, після закінчення розгляду справи інспектор поліції оголосив винесену постанову та надав копію водію для ознайомлення, позивач відмовився від підпису про отримання копії постанови, йому були роз`яснено порядок та строки її оскарження, розгляд справи було зафіксовано на нагрудну відеокамеру поліцейського.

Із тексту позовної заяви дослівно вбачається, що "08.12.2020 року я, керуючи автомобілем Вольво ХС 60, державний номер НОМЕР_2 виїхав з автомобільної стоянки біля будинку 58б на вул.Фонтанська дорога в м.Одеса на проїзну частину вулиці Фонтанська дорога та зупинився біля будинку 58б, щоб зайти до офісу відділення нової пошти. Коли я знаходився на стоянці до мене під`їхав легковий автомобіль з позначками патрульної служби поліції. Інспектор поліції повідомив мене, що я здійснив в цьому місці розворот та перетнув подвійну лінію дорожньої розмітки. Я пояснив, що виїхав на вулицю Фонтанська дорога з стоянки будинку 58б. Однак, інспектор показав на своєму телефоні відеозапис з якого вбачалось, що автомобіль білого кольору здійснює розворот. Інспектор звинуватив мене в порушенні правил дорожнього руху, повідомив, що його дії фіксуються нагрудною відеокамерою та розпочав розгляд справи про адміністративне правопорушення."

Із позовної заяви та пояснень, наданих позивачем у судовому засіданні вбачається, що позивач фактично визнає, що інспектором поліції було проведено розгляд справи про адміністративне правопорушення, зокрема інспектор у коректній формі пояснив йому суть правопорушення, відразу показав на телефоні відеозапис правопорушення у вигляді перетину подвійної суцільної лінії, пояснив, що дії інспектора фіксуються нагрудною відеокамерою, права було роз`яснено.

Із пояснень позивача, підтверджених матеріалами справи, вбачається, що він є інвалідом 2 групи та має право на пільги, встановлені законодавством, зокрема позивач звільнений від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України, однак позивач свідомо не повідомив інспектору поліції про вказані пільги та не пред`явив посвідчення інваліда війни. Проте, судом встановлено, що єдиною підставою для притягнення позивача до адміністративної відповідальності стало порушення у вигляді перетину автомобілем позивача подвійної суцільної лінії, тому в даному випадку порушення прав позивача в частині не надання інспектору поліції полісу страхування не відбулось.

Крім того, позивач зазначає, що поспішність у винесені постанови, не з`ясування всіх обставин справи, та розгляд справи на місці зупинки, без залучення захисника з метою надання правової допомоги, без задоволення клопотання позивача про перенос розгляду справи, а також невірно зазначення адреси місця скоєння правопорушення, призвело до порушення його процесуальних прав, тому просить суд скасувати постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності, як незаконну.

Суд не погоджується з вищевказаними доводами позивача, оскільки вони не знайшли свого правового та доказового підтвердження в процесі розгляду справи.

Рішенням Конституційного Суду України від 26.05.2015 року №5-рп/2015 зазначено, що положення ч. 1 ст. 276 КУпАП в аспекті порушеного у конституційному поданні питання необхідно розуміти так, що використане в ньому словосполучення «за місцем його вчинення» визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого розглядати справу про адміністративне правопорушення. Приймаючи зазначене рішення Конституційний Суд України виходив з того, що в ч. ч. 1, 2 ст. 258 КУпАП визначено випадки, коли протокол про вчинення адміністративного правопорушення не складається, а адміністративне стягнення накладається і стягується на місці вчинення правопорушення. Перелік адміністративних правопорушень, за якими адміністративні стягнення накладаються на місці їх вчинення, є вичерпним і може бути змінений лише законом.

Скорочене провадження у справах про адміністративні правопорушення, передбачені ч. ч. 1, 2 ст. 258 КУпАП передбачає, зокрема, фіксацію адміністративного правопорушення і накладення адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення.

Застосування процедури скороченого провадження на місці його вчинення не призводить до порушення процесуальних прав особи, оскільки при вирішенні питання про винуватість чи відсутність вини водія, не є визначальним було це місце вчинення чи місце розгляду справи про адміністративне правопорушення, така обставина не звільняє винну особу від відповідальності, якщо мало місце подія та склад адміністративного правопорушення.

Факт вчинення правопорушення, а саме перетин подвійної суцільної лінії дорожньої розмітки 1.3 автомобілем «VOLVO XC 60 НОМЕР_2 » зафіксовано відеореєстратором, встановленим в службовому автомобілі.

З відеозапису вбачається, як автомобіль «VOLVO XC 60 НОМЕР_2 » під керуванням позивача рухався в м.Одесі по вул.Фонтанська дорога від Ванного провулку в сторону вул.Баштанної. Наближаючись до буд.58 по вул.Фонтанській дорозі автомобіль позивача здійснив поворот ліворуч перетнувши подвійну суцільну лінію розмітки 1.3 в напрямку в`їзду на прилеглу територію. Позивач здійснив даний маневр, усвідомлюючи свою протиправну поведінку, оскільки швидкість автомобіля була незначною, правопорушення було скоєно в світлу пору доби та дорожня розмітка відповідала нормам ДСТУ 2587:2010 «Дорожня розмітка» /видима як в темну, так і в світлу пору доби/. Таку лінію перетинати забороняється у всіх випадках, оскільки вона вважається осьовою лінією і призначена для забезпечення безпечного інтервалу між транспортними потоками протилежних напрямків. Факт наявності осьової лінії також підтверджується схемою організації дорожнього руху на ділянці Фонтанської дороги від вул.Баштанна до пров.Ванний/а.с.30/.

Суд погоджується з доводами, викладеними у письмових поясненнях інспектора поліції про те, що водій має право на правову допомогу, але це не обов`язок посадової особи забезпечувати водію адвоката, оскільки дана категорія справи не передбачає адміністративного арешту, водію надано було можливість викликати адвоката на місце події та скористатися правовою допомогою засобами телефонного зв`язку, тобто надана можливість реалізації прав, визначених ст.268 КУпАП.

Позивач також зазначає, що в оскаржуваній постанові не вірно вказана адреса скоєння правопорушення, однак суд приймає до уваги пояснення представника відповідача про те, що для формування постанови в електронній формі, поліцейськими використовуються службові планшетні пристрої. Оскаржувана постанова була сформована за допомогою планшетного пристрою, до функціоналу якого належить автоматичне встановлення геолокації з зазначенням адреси місця знаходження м.Одеса, вул.Фонтанська дорога, 58.

Позивачем в обґрунтування своєї позиції не було надано суду належних та допустимих доказів, які б підтвердили відсутність в його діях адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, тому суд вважає, що оскаржувана постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності є обґрунтованою та мотивованою.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КпАП України адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі письмових, речових і електронних доказів, висновками експертів та показань свідків.

Докази суду надають особи, які беруть участь у справі. Суд може запропонувати надати додаткові докази або витребувати додаткові докази за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, або з власної ініціативи.

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Таким чином, суд вважає, що під час розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно позивача та накладення адміністративного стягнення за ч. 1 ст. 122 КУпАП інспектор поліції діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законодавством України, що регулює порядок розгляду справ про адміністративні правопорушення щодо порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту.

Постанова прийнята уповноваженою особою відповідно до норм КУпАП, викладені в ній обставини мали місце, вона відповідає вимогам ст.ст.283-285 КУпАП, стягнення накладено в межах санкції ч.1 ст.122 КУпАП.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕАН № 3530752 від 08.12.2020 року є законною та обґрунтованою і підстав для її скасування суд не вбачає, отже в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 122, 222, 249, 252 , 254, 258, 280, 283,286, 288, 293 КУпАП, ст. 23 Закону України «Про національну поліцію», Правилами дорожнього руху України, рішенням Конституційного Суду України від 26.05.2015 року №5-рп/2015, ст.ст. 8,9, 77, 94, 122, 241-246, 251,286, 293 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції, третя особа: інспектор роти №3 батальйону №1 Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції лейтенант поліції Романюк Віталій Костянтинович про скасування постанови Управління патрульної поліції в Одеській області серії ЕАН № 3530752 від 08.12.2020 року щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255,00грн. - залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржено до П`ятого апеляційного адміністративного суду через Київський районний суд м. Одеси шляхом подачі апеляційної скарги на рішення протягом десяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення складено та підписано 06.04.2021 року.

Суддя Гниличенко М. В.