Справа № 480/8850/20
Суддя: В.О. Павлічек
Дата ухвалення: 2021-04-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 квітня 2021 року Справа № 480/8850/20

Сумський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Павлічек В.О.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу №480/8850/20 за позовом ОСОБА_1 до Слобожанського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки, Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовом до управління Укртрансбезпеки у Сумській області, в якому просить:

- визнати протиправними та скасувати розрахунок №8988 плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування до акту від 02.07.2020 №0008988 та постанову №202091 від 17.08.2020 про застосування адміністративно-господарського штрафу.

Ухвалою суду було відмовлено у відкритті провадження в частині позовних вимог щодо визнання протиправним та скасування розрахунку №8988 плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування до акту від 02.07.2020 №0008988 (а.с. 25).

В частині позовних вимог щодо визнання протиправною та скасування постанови №202091 від 17.08.2020 про застосування адміністративно-господарського штрафу ухвалою суду було відкрито провадження та визначено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що під час руху на власному автомобілі ІVЕСО, д.н.з. НОМЕР_1 автомобільною дорогою Н07 «Київ-Суми-Юнаківка» позивача було зупинено працівниками Управління Укртрансбезпеки у Сумській області для проведення рейдової перевірки та складено акт про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів №0008988 та нарахована плата у розмірі 53,01 євро.

Позивач вважає дії посадових осіб Управління Укртрансбезпеки в Сумській області при здійсненні габаритно-вагового контролю автомобіля та оформленні його результатів неправомірними, відповідачем було складено безпідставно розрахунок №8988 плати за проїзд та винесено постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу №202091 від 17.08.2020, виходячи з наступного.

Позивач зазначає, що зі змісту актів, довідки та розрахунку неможливо встановити будь-яких характеристик зважувального обладнання, яке було використане при проведенні габаритно-вагового контролю. В той же час, у чеку від 02.07.2020 відсутня інформація про місце розташування пункту габаритно-вагового контролю, назву обладнання, посадову особу, що його виготовила, відсутні підписи посадової особи та підпис позивача.

Позивач вважає, що ваги, які використовувались при зважуванні автомобіля не відповідають вимогам законодавства щодо обладнання, яке повинно застосовуватися для обладнання пересувного пункту габаритно-вагового контролю, та не можуть застосовуватись для зважування транспортних засобів, оскільки їх метрологічна атестація для такого способу зважування не проведена, відсутні документи на підтвердження проведення всіх необхідних процедур перевірки та повірки.

Також позивач зазначає, що повідомлення про розгляд справи про порушення, яка була призначена на 17.08.2020 він не отримував, що підтверджується копією конверту із відтиском штампу про його повернення відправнику 25.08.2020. В той же час, Управлінням Укртрансбезпеки в Сумській області винесено постанову №202091 від 17.08.2020, при тому, що жодних доказів належного повідомлення позивача про розгляд справи про правопорушення відповідач не надав. Позивач стверджує, що розглянувши справу без його права участі, відповідач позбавив його на участь у розгляді справи та права щодо надання пояснень та доказів.

Ухвалою суду було замінено відповідача - управління Укртрансбезпеки у Сумській області на правонаступника - Слобожанське міжрегіональне управління Укртрансбезпеки та залучено в якості співвідповідача - Державну службу України з безпеки на транспорті.

Представник відповідачів надав суду відзив на позов, в якому проти позовних вимог заперечує з огляду на наступне.

Під час перевірки виявлено порушення перевезення вантажу без ттн (цегла) з перевищенням встановлених п. 22.5 ПКМУ 1306 від 10.10.2001 вагових норм на 28,2 %, відповідальність за які передбачена статтею 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» частина перша абзац 16.

Відповідач вважає, що позивача належним чином було повідомлено про розгляд справи, лист-повідомлення про розгляд справи завчасно направлено поштою з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

17.08.2020 позивач або його уповноважена особа не з`явились на розгляд справи. Відповідно до вимог пункту 27 Порядку № 1567 розгляд справи відбувся без участі представника позивача. За результатами розгляду справи начальником Управління Укртрансбезпеки у Сумській області винесено Постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу № 202091

Також представник відповідачів стверджує, що ваги за допомогою яких проводилося зважування, пройшли періодичну повірку та відповідають вимогам законодавства, в т.ч. Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність».

Позивач своїм правом щодо надання відповіді на відзив не скористався.

Відповідно до ч. 1, 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України, суд під час судового розгляду адміністративної справи здійснює повне фіксування судового засідання за допомогою відео- та (або) звукозаписувального технічного засобу в порядку, визначеному Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему. У разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази у їх сукупності, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи судом встановлено 02.07.2020 під час рейдової перевірки на автомобільній дорозі Н07 «Київ-Суми-Юнаківка» працівниками Управління Укртрансбезпеки у Сумській області було зупинено та здійснено габаритно - ваговий контроль автомобіля ІVЕСО, д.н.з. НОМЕР_1 , що належить позивачу та встановлено перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів, а саме навантаження на одиночну вісь 14,1 т. при нормативно допустимому 11,0 т., що відображено у контрольному талоні зважування, у довідці №0020556 від 02.07.2020 про результати здійснення габаритно - вагового контролю та акті №0008988 від 02.07.2020 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів (а.с. 48, 50 - 52). Результати перевірки також відображені в акті перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт №180780 від 02.07.2020, в якому зазначено, що під час перевірки виявлено порушення перевезення вантажу без ттн (цегла) з перевищенням встановлених п. 22.5 ПКМУ 1306 від 10.10.2001 вагових норм на 28,2 %, навантаження на одиночну вісь 14,1 т. (а.с. 53).

Також за результатами перевірки відповідачем було складено розрахунок плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування до акту про перевищення транспортним засобом встановлених обмежень загальної маси та (або) осьових навантажень №8988 від 02.07.2020, яким нарахована плата за перевищення навантаження на вісь транспортного засобу у розмірі 53,01 євро (а.с. 49).

В подальшому начальником Управління Укртрансбезпеки у Сумській області винесено Постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу № 202091 від 17.08.2020, якою відповідно до абз.16 ч.1 ст.60 Закону України «Про автомобільний транспорт» на позивача накладено штраф у сумі 34000грн. (а.с. 18).

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог суду виходить з наступного.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Закон України «Про автомобільний транспорт» від 05 квітня 2001 року №2344-III (далі - Закон №2344-III) визначає засади організації та діяльності автомобільного транспорту.

Статтею 6 цього Закону встановлено, що державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажів на території України. Державний контроль автомобільних перевізників здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок. Державний контроль за додержанням суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту, вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів законодавчо регульованої сфери, що визначають організацію перевезення пасажирів і вантажів автомобільним транспортом здійснює урядовий орган державного управління з питань контролю на автомобільному транспорті.

Частиною 2 ст. 29 Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року №3353-XII (далі - Закон №3353-XII) передбачено, що з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів. Порядок видачі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, та розмір плати за його отримання встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст. 48 Закону №2344-III автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є:

для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством;

для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

У разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше семи відсотків.

Згідно зі ст. 60 Закону №2344-III за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи: за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 20% при перевезенні вантажу без відповідного дозволу - штраф у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (абз. 16 ч.1 ст.60).

Пунктом 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001 року (далі - Правила дорожнього руху), передбачено, що за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

З аналізу наведених норм слідує, що з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів. За спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли, зокрема, навантаження на одиночну вісь перевищує 11т. У разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше семи відсотків. При цьому, обов`язок отримати дозвіл на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, а також внести плату за проїзд такого великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу автомобільними дорогами загального користування покладається на перевізника. За порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи.

Суд зазначає, що ні позивачем ні матеріалами справи не спростовано самого факту перевищення транспортним засобом позивача нормативних вагових параметрів, яке полягало у тому, що навантаження на одиночну вісь становить 14,1т, при нормативно допустимому 11т.

Діюче законодавство України чітко визначає підстави для відповідальності автомобільного перевізника, як то порушення законодавства про автомобільний транспорт. Отже, перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 20% при перевезенні вантажу без відповідного дозволу становить склад господарського правопорушення, за яке до автомобільних перевізників застосовується адміністративно-господарський штраф.

Водночас, суд звертає увагу на те, що в обґрунтування позовних вимог позивач посилається, окрім іншого, на те, що йому не були пред`явлені сертифікат відповідності на території України та дійсне свідоцтво про проходження повірки вагового комплексу; ні в контрольному талоні зважування, ні в актах та довідці не вказано даних про ваговий комплекс, яким проводився габаритно-ваговий контроль.

Суд зазначає, Постановою Кабінету Міністрів України № 879 від 27.06.2007 «Про заходи щодо збереження автомобільних доріг загального користування» затверджено Порядок здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні (далі - Порядок №879).

Вимогами п.12, п.13, п.18 Порядку № 879 визначено наступне: Вимірювальне і зважувальне обладнання для здійснення габаритно- вагового контролю повинне утримуватись у робочому стані; періодично проводиться повірка (метрологічна атестація) такого обладнання з подальшим клеймуванням (пломбуванням) та видачею відповідного свідоцтва спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології. Під час здійснення габаритно-вагового контролю не допускається використання вимірювального і зважувального обладнання, періодична повірка (метрологічна атестація) якого не проведена, а також обладнання, що перебуває у несправному стані. За результатами габаритно-вагового контролю на стаціонарному або пересувному пункті водієві транспортного засобу видається довідка про здійснення габаритно-вагового контролю із зазначенням часу і місця його здійснення.

З матеріалів справи суд вбачає, що зважування транспортного засобу позивача здійснювалося за допомогою ваг, які мають відповідний сертифікат та пройшли періодичну повірку та відповідають вимогам законодавства, в т.ч. Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність», що підтверджується сертифікатом серії А №004666 та свідоцтвом про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки №126/11.2-08.1 (а.с. 46 - 47).

Крім того, в позові позивач посилається на порушення відповідачем процедури накладення на нього адміністративно-господарських санкцій, а саме без участі позивача та без належного повідомлення позивача про час і місце розгляду справи, чим позбавив його права взяти участь у розгляді справи з метою свого захисту, надання письмових доказів та пояснень щодо виявлених під час перевірки порушень, викладених у акті від 02.07.2020 №180780.

Суд зазначає, постановою Кабінету Міністрів України від 08 листопада 2006 року №1567 затверджено «Порядок здійснення державного контролю на автомобільному транспорті» (далі - Порядок №1567).

Згідно із пунктом 25 Порядку № 1567 справа про порушення розглядається в органі державного контролю за місцезнаходженням суб`єкта господарювання або за місцем виявлення порушення (за письмовою заявою уповноваженої особи суб`єкта господарювання) не пізніше ніж протягом двох місяців з дня його виявлення.

Пунктом 26 Порядку № 1567 передбачено, що справа про порушення розглядається у присутності уповноваженої особи суб`єкта господарювання.

Про час і місце розгляду справи про порушення уповноважена особа суб`єкта господарювання повідомляється під розписку чи рекомендованим листом із повідомленням.

З матеріалів справи встановлено, що повідомленням від 17.07.2020 № 53118/35/24-20 позивача було запрошено для розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт на 17.08.2020 (а.с. 55)

Зазначене повідомлення було направлено на адресу позивача рекомендованим поштовим відправленням з повідомленням про вручення 21.07.2020 (а.с. 131 - 132)

Згідно відмітки на поштовому конверті вказане поштове відправлення було повернуто відправнику 25.08.2020 в зв`язку із «закінченням терміну зберігання».

Суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 5 березня 2009 р. № 270, поштові відправлення залежно від технології приймання, обробки, перевезення, доставки/вручення поділяються на такі категорії: прості, рекомендовані, без оголошеної цінності, з оголошеною цінністю.

Пунктами 99, 116 - 117 зазначених Правил визначено, що рекомендовані поштові відправлення (крім рекомендованих листів з позначкою "Судова повістка"), рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень, поштових переказів, адресовані фізичним особам, під час доставки за зазначеною адресою або під час видачі у приміщенні об`єкта поштового зв`язку вручаються адресату, а у разі його відсутності - будь-кому з повнолітніх членів сім`ї, який проживає разом з ним. У разі відсутності адресата або повнолітніх членів його сім`ї до абонентської поштової скриньки адресата вкладається повідомлення про надходження зазначеного реєстрованого поштового відправлення, поштового переказу, рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, поштового переказу. У разі неможливості вручення одержувачам поштові відправлення, внутрішні поштові перекази зберігаються об`єктом поштового зв`язку місця призначення протягом одного місяця з дня їх надходження, відправлення "EMS" - 14 календарних днів, міжнародні поштові перекази - відповідно до укладених угод. Після закінчення встановленого строку зберігання поштові відправлення, поштові перекази повертаються відправнику.

Отже судом встановлено, що відповідачем завчасно було направлено позивачу повідомлення про розгляд справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт. Зазначене поштове відправлення зберігалося на у точці видачі відділення зв`язку «Укрпошти» протягом місяця після чого було повернуто відправнику, в зв`язку з неотриманням його адресатом.

Вказане свідчить, що позивач мав можливість отримати дане повідомлення до 17.08.2020, проте вказаним правом не скористався. При цьому ані в позові ані доданих до нього матеріалах позивач не наводить обставин, які б об`єктивно йому завадили отримати вказане поштове відправлення.

Пунктом 27 Порядку № 1567 передбачено, що у разі неявки уповноваженої особи суб`єкта господарювання справа про порушення розглядається без її участі. За наявності підстав керівник органу державного контролю або його заступник виносить постанову про застосування адміністративно-господарських штрафів, яка оформляється згідно з додатком 5.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що відповідач належним чином повідомив позивача про час і місце розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт, а у зв`язку із неявкою уповноваженої особи суб`єкта господарювання, правомірно розглянув справу без її участі.

Аналогічних правових висновків дійшов Верховний суд у постанові від 11 лютого 2020 року по справі №820/4624/17.

Суд наголошує, що за приписами ч.5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

За таких обставин, суд вважає, що посадовими особами управління Укртрансбезпеки було правомірно винесено постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу № 202091 від 17.08.2020, відтак позовні вимоги є необгрунтованими та задоволенню не підлягають.

Разом з тим, оскільки у задоволенні позову відмовлено, розподіл судових витрат, понесених позивачем, відповідно до ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України не здійснюється.

Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Слобожанського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки, Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови №202091 від 17.08.2020 про застосування адміністративно-господарського штрафу - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Апеляційні скарги до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи подаються через Сумський окружний адміністративний суд.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.О. Павлічек