Справа № 580/1006/21
Суддя: В.П. Тимошенко
Дата ухвалення: 2021-04-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2021 року справа № 580/1006/21

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Тимошенко В.П.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) у приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

01 березня 2021 року до суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, в якому просить зобов`язати відповідача зарахувати до стажу позивача період роботи з 14.10.1987 по 01.06.1996 в Лисянському міжгосподарському інкубаторсько-птахівничому підприємстві та провести перерахунок пенсії.

В обґрунтування позовних вимог зазначено те, що позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах. Проте, відповідач відмовив йому в призначенні пенсії не зарахувавши до трудового стажу роки, які він відпрацював у Лисянському міжгосподарському інкубаторсько-птахівничому підприємстві з 14.10.1987 по 01.06.1996, оскільки в трудовій книжці після запису про звільнення відсутні печатка та підпис. Позивач вважає таке рішення протиправним, а тому звернувся до суду з даним позовом.

Ухвалою судді Черкаського окружного адміністративного суду від 09.03.2021 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі, вирішено здійснити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

26.03.2021 від відповідача надійшов відзив на адміністративний позов, відповідно до якого останній просив адміністративний позов позивача залишити без задоволення та зазначив, що в трудовій книжці позивача міститься пряме посилання на те, що період з 11.03.2018 по 23.06.1989 до загального та безперирвного стажу не зараховується.

Відповідно до статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України справа розглядається у письмовому провадженні.

Вивчивши доводи сторін, викладені у позовній заяві, поясненнях на позовну заяву та відзиві, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, суд встановив таке.

ОСОБА_1 , 16.08.2017 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області із заявою про призначенням пенсії. За результатом розгляду заяви та доданих документів, протоколом від 23.08.2017 № 717 позивачу призначена пенсія за віком з 16.08.2017.

На час призначення пенсії позивачу зараховано трудовий стаж, який сумарно склав 28 років 2 місяці 12 днів. При цьому, стаж роботи позивача з 14.10.1987 по 01.06.1996 зарахований не був, про що позивачу роз`яснено.

29.01.2021 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області із заявою про підтвердження стажу роботи, що дає право на вислугу років у період з 14.10.1987 по 01.06.1996 Лисянському міжколгоспному інкубаторно - птахівницькому підприємств та перерахунку її з урахуванням зазначеного стажу роботи.

На підтвердження своєї вимоги позивачем надано копію трудової книжки.

Листом Головного управління від 02.02.2021 вих. № 482-568/Г-02/8-2300/21 ОСОБА_1 повідомлено про відмову в задоволенні його звернення, через відсутність на те правових підстав та повідомлено про необхідність надання додаткових документів, що необхідні для врахування спірного періоду.

Не погоджуючись з даним рішенням позивач звернувся до суду.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, суд зазначає таке.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Умови призначення пенсії за віком встановлено статтею 26 Закону України від 09.07.2003 №1058-IV Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (далі Закон №1058).

Згідно зі ст. 24 Закону №1058 страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Стаття 62 Закону №1788-XII визначає, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок № 637).

Пунктом 1 Порядку №637 встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Згідно з п. 2 Порядку №637 у разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Відповідно до абз. 1 п. 3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

За змістом приписів п. 18 Порядку №637 за відсутності документів про наявний стаж роботи і неможливості одержання їх внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації або відсутності - архівних даних з інших причин, ніж ті, що зазначені в пункті 17 цього Порядку, трудовий стаж установлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника.

Відповідно до п. 20 Порядку у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток N 5). У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Проте, якщо у трудовій книжці не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Аналогічні правові висновки викладені у постанові Верховного Суду від 22 травня 2018 р. у справі №439/1148/17.

Судом встановлено, що відповідачем не зараховано до страхового стажу позивача період роботи з 14.10.1987 по 01.06.1996.

За вказаний період у трудовій книжці позивача містяться наступні записи:

- запис № 09 від 14.10.1987 «Зарахувати на посаду водія третього класу. Підстава - наказ №55 від 14.10.1987»;

- запис № 10 від 09.06.1989 «Присвоєна кваліфікація водія транспортних засобів «А», «В», «С», «Б» другого класу. Підстава - наказ № 18 від 09.06.1989»;

- запис № 11 від 07.07.1989. Час роботи з 11.03.1988 по 23.06.1989 не зараховується в загальний і безпереривний трудовий стаж. Підстава - наказ № 23 від 07.07.1989. Вказаний запис засвідчено підписом директора В. Т. Підгорного та відбитком печатки Лисянського міжгосподарського інкубаторсько - птахівницького підприємства;

- запис № 12 від 13.10.1987. Прийнятий на посаду шофера 1 класу в Лисянську ІПС. Підстава - наказ № 12 від 13.10.1987. Вказаний запис засвідчений підписом директора ОСОБА_2

- запис № 13 від 01.06.1996. Прийнятий в члени колгоспників в зв`язку з приєднанням організації до КСП Тікач». Підстава - наказ № 9 від 01.06.1996. Вказаний запис засвідчений підписом директора ОСОБА_2 та відбитком печатки колективного сільськогосподарського підприємства «Тікач».

Таким чином, в трудовій книжці позивача міститься пряме посилання на те, що період з 11.03.1988 по 23.06.1989 до загального та безперервного трудового стажу не зараховується, а отже позовні вимоги, у цій частині, є безпідставними.

Так, записи у трудовій книжці позивача, за цей період, містять певні суперечності та неточності. Зокрема, у записах під № 9 та №10 не вказано підприємство куди був прийнятий на роботу позивач. Ці записи не засвідчені підписом керівника підприємства (уповноважене: особи) та не містять відтиску печатки. Із змісту записів № 11 та №12 можна зробити висновок про те, що Лисянське міжгосподарське інкубаторсько - птахівницьке підприємство та Лисянска ІПС є різними організаціями (директор першої організації В. Т. Підгорний, директор другої - М. С. Замрій, абревіатурне скорочення Лисянського міжгосподарського інкубаторсько - птахівницького підприємства ніяк не відповідає абревіатур: Лисянська ІПС). Також залишається незрозумілим в зв`язку з приєднанням якої організації до КСП «Тікач» позивач був прийнятий у члени колгоспу, так як вказаний запис міститься відразу після запису № 12.

Посилання позивача на довідку від 31.01.2020 №46, яка видана трудовим архівом смт. Лисянка, про підтвердження факту роботи в Лисянському міжгосподарському інкубаторсько птахівничому підприємстві судом оцінюються критично, оскільки факт роботи позивача у вказаному підприємстві не зазначений, будь-які відомості про виплату йому заробітної плати чи відпрацьовані людино-дні, за виключенням 2 людино-днів у жовтні 1987 року відсутні.

Таким чином, суд погоджується з доводами відповідача про неможливість зарахування до страхового стажу позивача спірний період.

Щодо наданих позивачем пояснень ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які працювали з позивачем, суд зазначає таке.

За змістом приписів п. 18 Порядку №637 за відсутності документів про наявний стаж роботи і неможливості одержання їх внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації або відсутності - архівних даних з інших причин, ніж ті, що зазначені в пункті 17 цього Порядку, трудовий стаж установлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника.

Відповідно до положень, закріплених ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частинами 1, 2, 3 статті 65 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що як свідок в адміністративній справі судом може бути викликана будь-яка особа, якій відомі обставини, що належить з`ясувати у справі. Свідок викликається в судове засідання з ініціативи суду або учасників справи. Свідок зобов`язаний з`явитися до суду за його викликом і дати правдиві показання про відомі йому обставини.

Таким чином, згідно вказаних приписів, свідок може надавати показання у судовому засіданні.

Згідно частини 2 статті 74 Кодексу адміністративного судочинства України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Враховуючи викладене, вказані документи не є допустимими засобами доказування, а тому суд зазначає, що вони судом до уваги не беруться.

Згідно ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатись на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних причин.

За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про правомірність дій відповідача, а доводи, що викладені позивачем в позовній заяві є необґрунтованими, а вимоги такими, що задоволенню не підлягають.

У зв`язку з відмовою у задоволенні позову розподіл судових витрат (судовий збір) відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства не здійснюється.

Керуючись ст.ст. 6, 9, 14, 72, 76, 90, 139, 241-246, 255, 295 КАС України, суд

вирішив:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд у строк, встановлений статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України з урахуванням вимог пункту 3 розділу VI Прикінцевих положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення у повному обсязі складене 06.04.2021.

Суддя В.П. Тимошенко