Справа № 520/1190/2020
Суддя: Любчич Л.В.
Дата ухвалення: 2021-03-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2021 р.Справа № 520/1190/2020
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Любчич Л.В.,
Суддів: П`янової Я.В. , Присяжнюк О.В. ,
за участю секретаря судового засідання Мироненко А.А.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 06.04.2020, головуючий суддя І інстанції: Мельников Р.В., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, повний текст складено 06.04.2020 по справі № 520/1190/2020
за позовом ОСОБА_1
до Військової частини НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 )
про визнання протиправними бездіяльності та дій, зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
У січні 2020 року ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) (далі - В/ч НОМЕР_1 , відповідач), у якому, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просив:
- визнати протиправною бездіяльність В/ч НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ), яка полягає у ненарахуванні та невиплаті йому грошової компенсації за неотримане речове майно за період з 26 травня 1995 року по 29 червня 2004 року;
- визнати протиправними дії В/ч НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ), які полягають у нарахуванні та виплаті йому грошової компенсації за неотримане речове майно, виходячи із закупівельної вартості речового майна за цінами років, станом не на 01 січня 2019 року;
- зобов`язати В/ч НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ) нарахувати та виплатити йому грошову компенсацію за неотримане речове майно за період з 26 травня 1995 року по 01 серпня 2019 року, виходячи із закупівельної вартості речового майна за цінами станом на 01 січня 2019 року, з урахуванням проведених виплат.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду 06.04.2020 в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування фактичних обставин справи, просив скасувати оскаржуване судове рішення та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити повністю.
Вказав, що у спірних правовідносинах суд першої інстанцій повинен був надати оцінку лише діям відповідача щодо незастосування цін станом на 1 січня поточного року, а не оцінювати правовідносини щодо критерій формування цін на речове майно. Крім того, суд першої інстанції помилково поклав на нього обов`язок щодо доказування окремих обставин справи. Зазначив, що приписи Порядку № 178 визначають, що при нарахуванні компенсації за неотримане речове майно відповідач повинен застосовувати закупівельну ціну, розраховану станом на 1 січня поточного року, що фактично зроблено не було. Приписи п. 3 Порядку №178, на який посилається відповідач, дійсно стосується такої складової як момент з якого виплачується грошова компенсація (момент виникнення права на отримання предметів речового майна), однак така норма ніяким чином не змінює установлене п. 5 Порядку № 178 правило щодо застосування при розрахунку компенсації за неотримане речове майно закупівельної ціни станом на 1 січня поточного року. Наголошував на неприпустимості для суб`єкта владних повноважень діяти не у спосіб, що визначений законодавством. Також вказав, що відповідачем не спростовується той факт, що ним не здійснено нарахування та виплату йому грошової компенсації за неотримане речове майно за період з 26 травня 1995 року по 29 червня 2004 року (період проходження військової служби на посадах військовослужбовців за контрактом сержантського та старшинського складу). Більше того, у розпорядженні відповідача наявна відповідна службова документація, яка підтверджує, що у вказаний період ОСОБА_1 проходив військову службу на посадах, які відповідно до Порядку № 178 надавали право на отримання компенсації за неотримане речове майно. Посилався на висновки щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постанові Верховного Суду від 17 березня 2020 року у справі № 815/5826/16.
Відповідач своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.
Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 02.07.2020 в задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1 відмовлено.
Постановою Верховного Суду від 28.01.2021касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 06.04.2020 та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 02.07.2020 скасовано. Справу № 520/1190/2020 направлено на новий судовий розгляд до Другого апеляційного адміністративного суду.
Ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 16.02.2021 прийнято до свого провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 06.04.2020 по справі №520/1190/2020 за позовом ОСОБА_1 до ВЧ НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) про визнання протиправними бездіяльності та дій, зобов`язання вчинити певні дії.
На виконання постанови Верховного Суду від 28.01.2021 по даній справі, у відповідача витребувано відомості щодо перебування ОСОБА_1 на усіх видах грошового забезпечення, в тому числі речовому, за період з 26.05.1995 по 29.06.2004 та інформації щодо проходження ним служби на посадах старшинського складу, що надавали право на отримання грошової компенсації за вказаний період.
Відповідачем до суду надано довідку начальника речової служби Харківського прикордонного загону, довідку фінансово-економічного відділу ІНФОРМАЦІЯ_4 , копію сторінок журналу"регистрации вещевых аттестатов, арматурных карточек военнослужащих", уопію Арматурної картки.
Згідно з положеннями ч.1,3 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Судовим розглядом встановлено обставини, які не оспорені сторонами.
ОСОБА_1 з 26.05.1995 по серпень 2019 року перебував на військовій службі в органах Державної прикордонної служби України. ( далі ДПС України). Останнє місце військової служби - Східне регіональне управління ДПС України (військова частина НОМЕР_2 ).
Згідно довідки від 25.02.2021 за підписом начальника речової служби, ОСОБА_1 проходив службу в Харківському прикордонному загоні з 26.05.1995, про що свідчить запис в журналі реєстрації речових атестатів та арматурних карток, заведена арматурна картка № 1025 від 26.05.1995.
В подальшому вибув на навчання в липні 1999 року та стояв на речовому забезпеченні в Харківському прикордонному загоні, про що свідчить виписка речового атестату № 38 від 16.07.1999 та заведення арматурної картки № 1977.
Після проходження навчання був відпрацьований речовий атестат № 44 від 29.06.2004.
У 2005 році прибув до Харківського прикордонного загону згідно атестату № 769 від 23.09.2005, відповідно заведена арматурна картка № 3644 від 23.09.2005. Після закінчення першої арматурної картки, дані були перенесені до нової арматурної картки № 3644/2.
Наказом начальника Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України від 27.06.2019 № 359-ОС позивача було звільнено з військової служби за підпунктом а пункту 2 частини 5 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» у зв`язку із закінченням строку контракту (а.с. 9).
Наказом начальника Східного регіонального управління ДПС України від 01 серпня 2019 року №429-ос позивача було знято з усіх видів забезпечення та виключено зі списків військової частини НОМЕР_2 з 01 серпня 2019 року (а.с. 10).
У період проходження служби ОСОБА_1 перебував на речовому забезпеченні у Харківському прикордонному загоні.
Як встановлено судом, відповідно до Порядку № 178 на підставі заяви ОСОБА_1 , з урахуванням розпорядження Адміністрації ДПС України від 11.02.2017 №33 Про доведення вартості предметів речового майна для нарахування грошової компенсації та утримання за речове майно, строк носіння якого не закінчувався, розпорядження Адміністрації ДПС України від 06.01.2018 №30 Про доведення вартості предметів речового майна для нарахування грошової компенсації та утримання за речове майно, строк носіння якого не закінчувався та розпорядження Адміністрації ДПС України від 30.01.2019 №21 Про доведення вартості предметів речового майна для нарахування грошової компенсації та утримання за речове майно, строк носіння якого не закінчувався відповідачем було здійснено розрахунок коштів, що підлягають до виплати замість належного до видачі речового майна за період проходження служби.
Відповідно до довідки-розрахунку №137 від 01.08.2019 на виплату грошової компенсації замість належного до видачі речового майна за період проходження служби підполковником юстиції ОСОБА_1 визначена сума 34818,69 грн. (а.с. 16).
В подальшому, наказом начальника Харківського прикордонного загону від 27.09.2019 №444-ос було наказано виплатити позивачу відповідну грошову компенсацію (а.с. 15).
26.11.2019 позивач, у зв`язку з неотриманням під час звільнення довідки про вартість речового майна, що належить до видачі, на підставі якої повинна нараховуватись та виплачуватись компенсація за неотримане речове майно, з метою з`ясування обставин того за якими цінами було здійснено нарахування та виплата грошової компенсації, зокрема, чи застосовувались при нарахуванні компенсації закупівельна вартість речового майна станом на 01.01.2019 звернувся із запитом до Харківського прикордонного загону (а.с. 13).
29.11.2019 відповідачем листом №705/14628/М-18, було надано відповідь із долученням до неї довідки-розрахунку №137 на виплату грошової компенсації замість належного до видачі речового майна (а.с. 14).
18.12.2019 у зв`язку з не наданням відповідачем запитуваної інформації стосовно цін, які застосовувалися при розрахунку та виплаті йому компенсації, позивачем повторно було направлено запит до Харківського прикордонного загону для отримання інформації про те, ціни яких років застосовувались при нарахуванні та виплаті грошової компенсації за неотримане речове майно, яке зазначено у пунктах 1 - 73 довідки №137 від 01.08.2019 (а.с. 17).
Харківським прикордонним загоном позивачу надано відповіді 23.12.2019 №705/М-27/15601, від 29.11.2019 №705/14628/М-18, якими повідомлено, що при здійсненні нарахування та виплати грошової компенсації за неотримане речове майно, здійснено нарахування та виплату компенсації вартості неотриманого речового майна за цінами минулих років, протягом яких позивач проходив військову службу на офіцерських посадах та починаючи лише з 2004 року, виходячи із закупівельної вартості такого майна, розрахованої Адміністрацією Держприкордонслужби за цінами минулих років.
Позивач, вважаючи, що відповідачем допущено протиправну бездіяльність стосовно ненарахування та невиплати компенсації, виходячи із закупівельної вартості такого майна станом на 01 січня 2019 року, а також за період проходження військової служби за контрактом не на офіцерських посадах: з 26 травня 1995 року (початок військової служби за контрактом) по 29 червня 2004 року (присвоєння первинного офіцерського звання - лейтенант), звернувся до суду з позовом для захисту своїх порушених прав.
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що матеріали справи не містять доказів того, що у період з 26 травня 1995 року по 29 червня 2004 року позивач належав до осіб, які відповідно до приписів п. 2 Порядку №178 мають право на виплату грошової компенсації, а наведені позивачем у позові доводи не підтверджені жодними доказами.
Колегія суддів апеляційної інстанції частково погоджується з висновками суду першої інстанції та зазначає.
Відповідно до ч.2 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 № 2232-XII (далі - Закон № 2232) закінченням проходження військової служби вважається день виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) у порядку, встановленому положеннями про проходження військової служби громадянами України.
Спеціальним законом, який, відповідно до Конституції України, визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі, є Закон України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991№ 2011-XII (далі - Закон № 2011).
Відповідно до ст.1 Закону № 2011 соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.
Згідно зі статтею 1-2 Закону № 2011 військовослужбовці користуються всіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами.
У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.
Ніхто не вправі обмежувати військовослужбовців та членів їх сімей у правах і свободах, визначених законодавством України (стаття 2 Закону № 2011).
Згідно із ч. 1 ст. 9-1 Закону № 2011 речове забезпечення військовослужбовців здійснюється за нормами і в терміни, що визначаються відповідно Міністерством оборони України, у тому числі для Державної спеціальної служби транспорту, іншими центральними органами виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні військові формування, Головою Служби безпеки України, начальником Управління державної охорони України, Головою Служби зовнішньої розвідки України, Головою Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, а порядок грошової компенсації вартості за неотримане речове майно визначається Кабінетом Міністрів України.
Порядок здійснення всіх видів матеріального забезпечення військовослужбовців, відряджених до державних органів, підприємств, установ, організацій, а також державних та комунальних навчальних закладів, та виплати грошової компенсації вартості за речове майно, що не отримано такими військовослужбовцями, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
На виконання вищевказаної статті постановою Кабінету Міністрів України від 16.03.2016 за №178 затверджений Порядок виплати військовослужбовцям грошової компенсації вартості за неотримане речове майно (далі - Порядок № 178), пунктами 2, 3 якого визначено, що виплата грошової компенсації здійснюється особам офіцерського, старшинського, сержантського і рядового складу. Грошова компенсація виплачується військовослужбовцям з моменту виникнення права на отримання предметів речового майна відповідно до норм забезпечення у разі: звільнення з військової служби; загибелі (смерті) військовослужбовця.
Відповідно до пунктів 4, 5 Порядку № 178 грошова компенсація виплачується військовослужбовцям за місцем військової служби за їх заявою (рапортом) на підставі наказу командира (начальника) військової частини, територіального органу, територіального підрозділу, закладу, установи, організації, а командирам (начальникам) військової частини - наказу старшого командира (начальника), у якому зазначається розмір грошової компенсації на підставі довідки про вартість речового майна, що належить до видачі, оригінал якої додається до відомості щодо виплати грошової компенсації. Довідка про вартість речового майна, що належить до видачі, видається речовою службою військової частини виходячи із закупівельної вартості такого майна, розрахованої Міноборони, МВС, Головним управлінням Національної гвардії, СБУ, Службою зовнішньої розвідки, Адміністрацією Держприкордонслужби, Адміністрацією Держспецтрансслужби, Адміністрацією Держспецзв`язку, Головним управлінням розвідки Міноборони та Управлінням державної охорони станом на 1 січня поточного року, та оформляється згідно з додатком.
Згідно із пунктом 15 розділу ІІІ Інструкції з організації речового забезпечення в Національній гвардії України в мирний час та особливий період, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.06.2017 за № 475, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 29.06.2017 за № 797/30665 (далі - Інструкція № 475), військовослужбовці, які звільняються з військової служби в запас або відставку, отримують грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно в порядку, визначеному Порядком №178. Військовослужбовці, які звільняються з військової служби в запас або відставку з правом носіння військової форми одягу, за їх бажанням можуть отримати речове майно, яке не було отримане під час проходження служби. Закупівельна вартість речового майна, що використовується для нарахування грошової компенсації, доводиться ВРЗ до військових частин на початку року.
Із вищенаведених законодавчих приписів убачається, що у разі звільнення військовослужбовця з військової служби у нього виникає право на грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно, яке реалізується шляхом подання військовослужбовцем відповідної заяви (рапорту) за місцем військової служби.
Застосовування в пункті 3 Порядку виплати військовослужбовцям грошової компенсації вартості за неотримане речове майно словосполучення "у разі звільнення з військової служби", а не, наприклад, "при звільненні з військової служби", дозволяє дійти висновку, що право на грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно не залежить від факту закінчення проходження військової служби (виключення військовослужбовця зі списків особового складу).
Отже, військовослужбовці після звільнення їх з військової служби зберігають право на грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно.
На користь вказаного висновку свідчить те, що в пункті 4 Порядку № 178 виплати військовослужбовцям грошової компенсації вартості за неотримане речове майно передбачено застосування різних форм звернення про виплату грошової компенсації вартості за неотримане речове майно, а саме рапорту, як особливої, передбаченої спеціальним законодавством форми доповіді військовослужбовця при його зверненні до вищого начальника в різних випадках службової діяльності, так і заяви, як звернення громадянина із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством його прав та інтересів.
Вказаний висновок щодо застосування норм права узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 03.10.2018 у справі № 803/756/17, який з урахуванням ч.5 ст.242 КАС України, суд враховує при вирішенні спірних правовідносин.
Відповідно до абзаців 1 та 3 п. 242 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 за № 1153/2008, (дія якого відповідно до ч. 3 Указу поширюється і на військовослужбовців Національної гвардії України) ( далі Положення №1153/2008) після надходження до військової частини письмового повідомлення про звільнення військовослужбовця з військової служби або після видання наказу командира (начальника) військової частини про звільнення військовослужбовець повинен здати в установлені строки посаду та підлягає розрахунку, виключенню зі списків особового складу військової частини і направленню на військовий облік до районного (міського) військового комісаріату за вибраним місцем проживання.
Особа, звільнена з військової служби, на день виключення зі списків особового складу військової частини має бути повністю забезпечена грошовим, продовольчим і речовим забезпеченням. Військовослужбовець до проведення з ним усіх необхідних розрахунків не виключається без його згоди зі списків особового складу військової частини.
З наведених законодавчих приписів випливає, що у разі звільнення військовослужбовця з військової служби у нього виникає право на грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно, яке реалізується шляхом подання військовослужбовцем відповідної заяви (рапорту) за місцем військової служби.
Застосовування в п. 3 Порядку № 178 словосполучення "у разі звільнення з військової служби", а не, наприклад, "при звільненні з військової служби", дозволяє дійти висновку, що право на грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно не залежить від факту закінчення проходження військової служби (виключення військовослужбовця зі списків особового складу).
Отже, військовослужбовці після звільнення їх з військової служби зберігають право на грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно.
Наведене узгоджується із висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 29 серпня 2019 року у справі № 2040/7697/18 та від 30.07.2020 у справі № 820/5767/17, які на виконання вимог ч.5 ст.242 КАС України, суд враховує при вирішенні спірних правовідносин.
Як встановлено судовим розглядом, адміністрацією Державної прикордонної служби України було видано Наказ Адміністрації Державної прикордонної служби України від 11.02.2017 №33, Наказ від 06.01.2018 № 30, Наказ від 31.01.2019 № 21 «Про доведення вартості предметів речового майна для нарахування грошової компенсації та утримання за речове майно, строк носіння якого не закінчився», якими затверджено додатки №1 «Вартість належних до видачі предметів речового майна» відповідно.
Відповідно до довідки розрахунку № 137 від 01.08.2019 на виплату грошової компенсації за неотримане речове майно позивачу нараховано 34 818, 69 грн., яка в подальшому відповідно до наказу начальника Харківського прикордонного загону від 27.09.2019 № 444 була виплачена.
Як убачається з довідки розрахунку № 136 від 01.08.2019 компенсація вартості неотриманого майна ( її нарахування та виплата) проведена за цінами минулих років.
Колегія суддів вважає такі дії відповідача неправомірними, оскільки норми п. 5 Постанови № 178 визначають обов`язок повноважного органу нарахувати та виплатити таку грошову компенсацію, виходячи з закупівельних цін, визначених на 1 січня поточного року.
Беручи до уваги вказані вище правові норми та враховуючи те, що станом на день виключення ОСОБА_1 зі списків особового складу ВЧ НОМЕР_1 грошову компенсацію замість належних до видачі предметів речового майна за час проходження військової служби відповідачем виплачено не в повному обсязі за цінами минулих років, колегія суддів дійшла висновку про протиправність дій відповідача щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 грошової компенсації за неотримане речове майно, виходячи із закупівельної вартості речового майна за цінами, станом не на 01.01.2019.
Висновок суду першої інстанції про те, що при нарахуванні грошової компенсації за окремими видами речового майна необхідно обов`язково враховувати такі складові як момент виникнення права на отримання майна, норму належності, термін експлуатації, ціна на час набуття права, кількість предметів належних до видачі та термін, який минув з останнього моменту отримання предмети речового майна, колегія суддів вважає помилковим, оскільки приписами Порядку № 178 не передбачено такого механізму розрахування суми грошової компенсації, натомість закріплено обов`язок повноважного органу нарахувати та виплатити грошову компенсацію за невикористане речове майно виходячи із закупівельних цін, визначених на 1 січня поточного року.
Також колегія суддів вважає помилковим висновок суду першої інстанцій про те, що у спірних правовідносинах необхідно враховувати п. 5 Постанови №178 з прив`язкою до пункту 3 цієї Постанови, адже вказані пункти несуть різне смислове навантаження. Зокрема, пункт 3 визначає, що військовослужбовці мають право на виплату грошової компенсації з моменту виникнення права на отримання предметів речового майна відповідно до норм забезпечення. У той же час, пункт 5 регулює питання оформлення довідки про вартість речового майна, що належить до видачі.
На підставі викладеного колегія суддів констатує, що при ухваленні оскаржуваного судового рішення суд першої інстанцій неправильно застосував норми матеріального права та, як наслідок, дійшов помилкового висновку про правомірність дій відповідача щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 грошової компенсації за неотримане речове майно, виходячи із закупівельної вартості цього майна за цінами минулих років, станом не на 01 січня 2019 року.
Обставини ненадання довідки про вартість речового майна, що належить до видачі ОСОБА_1 , помилково враховано судом першої інстанції як такі, що є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог, оскільки за пунктом 5 Порядку № 178 довідка про вартість речового майна, що належить до видачі, видається речовою службою військової частини, виходячи із закупівельної вартості такого майна, тобто відповідачем.
Вказаний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, яка викладена у постановах від 17 березня 2020 року у справі №815/5826/16, від 23 серпня 2019 року у справі №2040/7697/18 та від 14 листопада 2018 року у справі №809/1488/16.
З урахуванням викладеного колегія суддів дійшла висновку, що ОСОБА_1 має право на компенсацію за неотримане речове майно за період проходження військової служби за контрактом, починаючи з 26.05.1995 по 01.08.2019, нарахування якої повинно здійснюватися за цінами, виходячи із закупівельної вартості такого майна, станом на 01.01.2019.
Щодо позовних вимог про визнання протиправною бездіяльності В/Ч НОМЕР_1 (Харківський прикордонний загін) щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації за неотримане речове майно за період з 26.05.1995 по 29.06.2004 колегія суддів зазначає.
Як вбачається з журналу реєстрації речових атестатів, арматурних карток військовослужбовців ВЧ НОМЕР_1 , наданого відповідачем на виконання ухвали Другого апеляційного адміністративного суду від 17.02.2021 позивачем отримувалось майно у 1995-2004 роках та в подальшому до моменту звільнення зі служби, тобто відповідачем при проведенні розрахунку вартості речового майна, враховано період служби ОСОБА_1 починаючи з 1995 роки та майно, що належало до видачі та отриманого ним під час служби.
З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що відсутні підстави для задоволення позовних вимог щодо визнання протиправної бездіяльності відповідача щодо ненарахування та невиплати грошової компенсації за неотримане речове майно за період з 26.05.1995 по 29.06.2004, що свідчить про правильність висновку суду першої інстанції в цій частині.
Згідно із приписами п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Відповідно до статті 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Оскільки рішення суду першої інстанції ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а також у зв`язку із тим, що висновки суду не відповідають обставинам справи, колегія суддів дійшла висновку про скасування рішення суду першої інстанції з прийняттям нового про задоволення позовних вимог.
Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 06 квітня 2020 року по справі №520/1190/2020 скасувати в частині відмови в задоволенні позовних вимог щодо визнання протиправними дій Військової частини НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), які полягають у нарахуванні та виплаті йому грошової компенсації за неотримане речове майно виходячи із закупівельної вартості речового майна за цінами років, станом не на 01.01.2019 та зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) нарахувати та виплатити йому грошову компенсації за неотримане речове майно, виходячи із закупівельної вартості речового майна за цінами, станом не на 01.01.2019, з урахуванням проведених виплат.

Ухвалити постанову, якою в цій частинині позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправними дії В/Ч НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), які полягають у нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 грошової компенсації за неотримане речове майно виходячи із закупівельної вартості речового майна за цінами, станом не на 01.01.2019.

Зобов`язати війську частину В/Ч НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) (код ЄДРПОУ - НОМЕР_3 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 ) грошову компенсацію за неотримане речове майно, виходячи із закупівельної вартості речового майна за цінами, станом на 01.01.2019, за період з 26.05.1995 по 01.08.2019, з урахуванням проведених виплат.

В інішій частині рішення Харківського окружного адміністративного суду від 06 квітня 2020 року по справі № 520/1190/2020 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Л.В. Любчич
Судді Я.В. П`янова О.В. Присяжнюк
Повний текст постанови складено 07.04.2021