Справа № 816/654/17
Суддя: Присяжнюк О.В.
Дата ухвалення: 2021-04-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

05 квітня 2021 р.Справа № 816/654/17
Другий апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Присяжнюк О.В.,

Суддів: Спаскіна О.А. , Любчич Л.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду заяву ОСОБА_1 про відвід суддів Присяжнюк О.В., Спаскіна О.А., Любчич Л.В. у справі за апеляційними скаргами ОСОБА_1 , Головного управління статистики у Полтавській області по справі № 816/654/17

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління статистики у Полтавській області

про визнання протиправним і скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Другого апеляційного адміністративного суду перебуває справа за апеляційними скаргами ОСОБА_1 , Головного управління статистики у Полтавській області на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 27.11.2020 р. по справі № 816/654/17 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління статистики у Полтавській області про визнання протиправним і скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди.

05.04.2021 р. до Другого апеляційного адміністративного суду надійшла заява ОСОБА_1 про відвід суддів Присяжнюк О.В., Спаскіна О.А., Любчич Л.В.

В обґрунтування заяви позивачкою зазначено, що судді Присяжнюк О.В., Спаскін О.А., Любчич Л.В. порушили вимоги: ст. 243 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки повний текст ухвали Другого апеляційного адміністративного суду від 29.03.2021 р. складено 05.04.2021 р. та судді не надали усних пояснень щодо прийнятого рішення про відмову прийняти клопотання позивачки; ст. 7 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки судді ігнорували посилання позивачки на дії статей Кодексу законів про працю України, Закону України «Про державну службу» Закону України «Про колективні договори і угоди», Закону України «Про оплату праці»; ст. 8 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки судді прийняли позицію відповідача щодо не надання згоди на задоволення клопотання позивачки; ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки суд не постановив ухвалу про витребування недостатніх доказів для розрахунку середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу та ігнорував клопотання позивачки про встановлення фактів підвищення посадових окладів державних службовців у 2018, 2019, 2020 роках.

Крім того, заявниця зазначає, що судді Присяжнюк О.В., Спаскін О.А., Любчич Л.В. порушили засади рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом, оскільки не задовольнили клопотання позивачки про зупинення провадження у справі № 816/654/17 до набрання законної сили рішенням у справі № 440/147/21 та не зобов`язали відповідача надати необхідні докази, не приймали докази та пояснення позивачки, свідомо не вживали заходів щодо розгляду справи протягом розумного строку, що викликає сумніви у неупередженості та незацікавленості суддів Присяжнюк О.В., Спаскіна О.А., Любчич Л.В. у розгляді справи.

Відповідно до ч.ч. 4, 11 ст. 40 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу. Питання про відвід вирішується невідкладно. Відвід, який надійшов поза межами судового засідання, розглядається судом у порядку письмового провадження.

Оскільки, заява про відвід суддів Присяжнюк О.В., Спаскіна О.А., Любчич Л.В. надійшла до Другого апеляційного адміністративного суду 05.04.2021 р., а розгляд справи призначений на 06.04.2021 р., то питання про відвід суддів вирішується судом, що розглядає справу в порядку письмового провадження.

Суд, дослідивши доводи заяви та матеріали справи, не вбачає підстав для задоволення заяви про відвід, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 36 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу): якщо він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав правничу допомогу стороні чи іншим учасникам справи в цій чи іншій справі; якщо він прямо чи опосередковано заінтересований в результаті розгляду справи; якщо він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді; у разі порушення порядку визначення судді для розгляду справи, встановленого статтею 31 цього Кодексу.

Незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу (ч. 4 ст. 36 Кодексу адміністративного судочинства України).

Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу.

Не є підставами для відводу суддів заяви, які містять лише припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними і допустимими доказами.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Вищенаведене узгоджується зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до якої, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Головна мета відводу - гарантування безсторонності суду, зокрема, щоб запобігти упередженості судді (суддів) під час розгляду справи.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Білуха проти України" зазначено, що "у кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу й такий ступінь, що свідчать про небезсторонність суду". Стосовно відводу (як права сторони його ініціювати) вказано, що "особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного". Безумовно, сторони можуть побоюватися, що суддя є небезстороннім, але "вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими".

Відповідно до усталеної практики Європейського Суду з прав людини наявність безсторонності повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. Стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність судді є презумпцією, поки не надано доказів протилежного.

При цьому, не є підставами для відводу суддів заяви, які містять лише припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними і допустимими доказами.

Як вбачається з заяви позивачки про відвід, вона вважає, що судді Присяжнюк О.В., Спаскін О.А., Любчич Л.В. протиправно не задовольнили її клопотання про зупинення провадження у вказаній справі, не приймали доводи та докази позивачки під час розгляду справи, не витребували докази необхідні, на її думку, для розгляду справи, у зв`язку з чим в неї наявні сумніви в об`єктивності та неупередженості суддів під час розгляду справи № 816/ 654/17.

Наведені позивачкою у заяві про відвід суддів Присяжнюк О.В., Спаскіна О.А., Любчич Л.В. обставини не можуть слугувати підставою для відводу суддів як такі, що викликають сумнів у їх неупередженості, оскільки ОСОБА_1 фактично незгодна з вирішенням судом процесуальних питань під час розгляду справи, що відповідно до ч. 4 ст. 36 Кодексу адміністративного судочинства України, не може бути підставою для відводу.

Наявності інших підстав, передбачених ст. 36 та ст. 37 Кодексу адміністративного судочинства України, для відводу суддів позивачкою не надано.

Будь-яких доказів, які б підтверджували пряму чи опосередковану заінтересованість суддів у результаті розгляду даної справи або наявність обставин, які викликають сумнів у їх неупередженості при розгляді даної справи, з матеріалів справи та доводів заяви про відвід не вбачається.

Із врахуванням вищевикладеного, оскільки підстави для відводу суддів заявницею не обґрунтовані, то заява про відвід суддів Присяжнюк О.В., Спаскіна О.А., Любчич Л.В., не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 36, 37, 40 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід суддів Присяжнюк О.В., Спаскіна О.А., Любчич Л.В.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Присяжнюк О.В.
Судді Спаскін О.А. Любчич Л.В.