Справа № 120/6248/20-а
Суддя: Капустинський М.М.
Дата ухвалення: 2021-04-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 120/6248/20-а

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Маслоід Олена Степанівна

Суддя-доповідач - Капустинський М.М.

06 квітня 2021 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Капустинського М.М.

суддів: Сапальової Т.В. Смілянця Е. С. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Вінницькій області на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 15 січня 2021 року (повний текст рішення виготовлено 15.01.2021 в м. Вінниці) у справі за адміністративним позовом Головного управління ДПС у Вінницькій області до Товариства з обмеженою відповідальністю «АС-ЛІС ЛТД» про стягнення заборгованості та накладення арешту,

В С Т А Н О В И В :

в листопаді 2020 року Головне управління ДПС у Вінницькій області (далі - позивач) звернулося до Вінницького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «АС-ЛІС ЛТД» (далі - відповідач), в якому просило:

- стягнути з рахунків у банках, що обслуговуються ТОВ «АС-ЛІС ЛТД» кошти в рахунок погашення податкового боргу у сумі 466278 грн. 93 коп.

- постановити судове рішення, яким накласти арешт на кошти та інші цінності ТОВ «АС-ЛІС ЛТД», що відкриті в установах банків та суму боргу.

В обґрунтування позовних вимог, позивач зазначив, що за відповідачем рахується податковий борг щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), штрафних (фінансових) санкцій, що складає всього 466278 грн. 93 коп., в т.ч. основного платежу - 201877 грн. 00 коп., штрафної санкції - 51829 грн. 00 коп., пені - 212572 грн. 93 коп., а саме податку на прибуток, що складає всього 278 639 грн. 89 коп., в т.ч. основного платежу - 201877 грн. 00 коп., штрафної санкції - 51 489 грн. 00 коп., пені - 25273 грн. 89 коп.; пені за порушення законодавства в сфері ЗЕД, що складає всього 187639 грн. 04 коп., в т.ч. основного платежу - 0 грн. 00 коп., штрафної санкції - 340 грн. 00 коп., пені - 187299 грн. 04 коп.. Відповідач у добровільному порядку вказану заборгованість не сплачує, тому позивач звернувся до суду з даним позовом.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 15 січня 2021 року позов задоволено частково. Стягнуто з ТОВ «АС-ЛІС ЛТД» податковий борг у сумі 466 278 грн. 93 коп.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким у позові відмовити. В апеляційній скарзі посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. Так, зокрема, апелянт оскаржує прийняте рішення суду першої інстанції в частині відмови в накладенні арешту на кошти та інші цінності, посилаючись на те, що Головним управлінням ДПС у Вінницькій області було підтверджено належними та допустимими доказами факт відсутності майна у ТОВ «АС-ЛІС ЛТД» за рахунок якого може бути погашений податковий борг.

10.03.2021 до суду надійшло клопотання про заміну відповідача Головного управління ДПС у Вінницькій області () на Головне управління ДПС у Вінницькій області (код ЄДРПОУ ВП 44069150).

Дослідивши матеріали справи та доводи заявника колегія суддів дійшла висновку про необхідність задовольнити клопотання з огляду на таке.

Постановою Кабінету Міністрів України від 30.09.2020 №893 "Деякі питання територіальних органів Державної податкової служби" (далі - Постанова № 893) вирішено ліквідувати, як юридичні особи публічного права, територіальні органи Державної податкової служби за переліком згідно з додатком, до якого у тому числі, включено Головне управління ДПС у Хмельницькій області.

Абзацом 3 п. 2 Постанови №893 установлено, що територіальні органи ДПС України, що ліквідуються відповідно до п.1 цієї постанови, продовжують здійснювати свої повноваження та функції до утворення ДПС України територіальних органів згідно з абз. 4 п. 3 цієї постанови та прийняття рішення про можливість забезпечення здійснення такими органами повноважень та функцій територіальних органів, що ліквідуються. Таке рішення приймається ДПС України після здійснення заходів, пов`язаних із внесенням до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань даних про територіальні органи ДПС України, що будуть утворені згідно з абз. 4 п. 3 цієї постанови, як відокремлені підрозділи юридичної особи публічного права, затвердженням положень про них, структур, штатних розписів, та заповненням 30% вакансій.

В абзаці 4 п. 2 Постанови №893 закріплено, що права та обов`язки територіальних органів ДПС України, що ліквідуються відповідно до п. 1 цієї постанови, переходять до ДПС України та її територіальних органів.

Наказом ДПС України від 30.09.2020 №529 "Про утворення територіальних органів Державної податкової служби" вирішено утворити як відокремлені підрозділи ДПС України територіальні органи за переліком згідно з додатком, до якого, зокрема, включено Головне управління ДПС у Вінницькій області.

Наказом ДПС України від 24.12.2020 №755 "Про початок забезпечення здійснення територіальними органами ДПС повноважень та функцій" розпочато з 01.01.2021 здійснення територіальними органами ДПС України, утвореними як її відокремлені підрозділи, повноважень і функцій територіальних органів ДПС України, що ліквідуються відповідно до п. 1 Постанови №893.

Таким чином, з 01.01.2021 всі права та обов`язки Головного управління ДПС у Вінницькій області () перейшли до його правонаступника - Головного управління ДПС у Хмельницькій області, як відокремленого підрозділу ДПС (код ЄДРПОУ ВП 44069150).

Згідно зі ст.52 КАС України у разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії судового процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником. Усі дії, вчинені в адміністративному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього в такій самій мірі, у якій вони були б обов`язкові для особи, яку він замінив.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне здійснити процесуальне правонаступництво, шляхом заміни відповідача - Головного управління ДПС у Хмельницькій області () на його правонаступника - Головне управління ДПС у Хмельницькій області, як відокремлений підрозділ ДПС (код ЄДРПОУ ВП 44069150).

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що остання не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується наявними в справі матеріалами, відповідач є платником податків і зборів, передбачених Податковим кодексом України (далі - ПК України).

Станом на дату звернення до суду за відповідачем рахується заборгованість з податку на прибуток, що складає всього 278639 грн. 89 коп., в т.ч. основного платежу - 201877 грн. 00 коп., штрафної санкції - 51489 грн. 00 коп., пені - 25273 грн. 89 коп. та пені за порушення законодавства в сфері ЗЕД, що складає всього 187639 грн. 04 коп., в т.ч. основного платежу - 0 грн. 00 коп., штрафної санкції - 340 грн. 00 коп., пені - 187299 грн. 04 коп.. Вказана заборгованість виникла у зв`язку із прийняттям:

- податкових повідомлень-рішень від 16.08.2018 року № та № про застосування штрафних санкцій у сумі 340 грн. 00 коп. та 169804 грн. 51 коп. відповідно, які були направлено відповідачеві за адресою, зазначеною у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, доказів їх оскарження на момент розгляду справи суду не надано;

- податкового повідомлення-рішення від 14.03.2018 року № про застосування штрафних санкцій у сумі 9461 грн. 75 коп.. Вказане податкове повідомлення-рішення отримане представником відповідача, про що свідчить відповідний запис на податкову повідомлені-рішенні. Доказів його оскарження на момент розгляду справи суду не надано;

- податкового повідомлення-рішення від 18.04.2018 року № про застосування штрафних санкцій у сумі 8032 грн. 78 коп.. Вказане податкове повідомлення-рішення отримане представником відповідача, про що свідчить відповідний запис на повідомленні про вручення поштового відправлення: «26.04.2018. Олійченко». Доказів його оскарження на момент розгляду справи суду не надано;

- податкового повідомлення-рішення від 03.09.2018 року №, яким збільшено суму грошового зобов`язання за податком на прибуток на 252346 грн. 00 коп.. Вказане податкове повідомлення-рішення отримане представником відповідача, про що свідчить відповідний запис на повідомленні про вручення поштового відправлення: «08.10.2018 та відповідний підпис». Доказів його оскарження на момент розгляду справи суду не надано;

- податкових повідомлень-рішень від 21.08.2018 року № про застосування штрафних санкцій у сумі 1020 грн. 00 коп., яке було направлено відповідачеві за адресою, зазначеною у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, доказів їх оскарження на момент розгляду справи суду не надано.

Позивачем сформовано податкову вимогу про сплату боргу (недоїмки) №1737-17 від 14.03.2017 року, яку отримано представником відповідача, про що свідчить відповідний запис на корінці податкової вимоги: «Гол. Бухгалтер ОСОБА_1 та відповідний підпис». Доказів її оскарження суду не надано.

Наявність вказаної заборгованості підтверджується вказаними податковими повідомленнями-рішеннями, витягом з облікової картки платника податку. Крім цього, наявність у відповідача податкового боргу підтверджується відповідною довідкою станом на 28.10.2020 року.

У добровільному порядку відповідач вказану заборгованість не сплатив, відповідно позивач звернувся до суду з даним позовом.

Задовольняючи частково позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що з огляду на те, що заявлену до стягнення суму відповідач у встановлені законодавством строки до бюджету не сплатив у повному обсязі, наявність у вказаної заборгованості підтверджується матеріалами справи, суд доходить висновку про обґрунтованість позовних вимог у цій частині та їх задоволення у повному обсязі. Щодо накладення арешту на кошти та інші цінності, то суд першої інстанції дійшов висновку, що з огляду на відсутність відомостей щодо майна відповідача, яке може бути джерелом погашення податкового боргу, відсутні підстави для накладення арешту на кошти та інші цінності платника податку.

Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції та зазначає наступне.

Водночас, з огляду на те, що апелянтом оскаржується рішення суду першої інстанції в частині відмови накладення арешту на кошти та інші цінності ТОВ «АС-ЛІС ЛТД», що відкриті в установах банків та суму боргу, та враховуючи положення ч.1 ст.308 КАС України, колегія переглядає правомірність рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині.

Згідно з положеннями частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 67 Конституції України регламентовано, що кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Податковим кодексом України (далі - ПК України) врегульовано відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Відповідно до п.14.1.39 п.14.1 ст.14 ПК України грошове зобов`язання платника податків - це сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Згідно з положеннями п.14.1.175 ст.14 ПК України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання.

Приписами п.16.1.4 ст.16 ПК України передбачено, що платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Згідно з п.54.1 ст.54 ПК України, крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.

Положеннями п.54.3. ст.54 ПК України визначено, що контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо, зокрема, згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов`язань з окремого податку або збору, застосування штрафних (фінансових) санкцій та пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган.

Згідно з нормами п.57.1 ст.57 ПК України платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до п.57.3. ст.57 ПК України визначено, що у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1-54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

Положеннями п.58.1 ст.58 ПК України регламентовано, що контролюючий орган надсилає (вручає) платнику податків податкове повідомлення-рішення, якщо сума грошового зобов`язання платника податків, передбаченого податковим або іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, розраховується контролюючим органом відповідно до статті 54 цього Кодексу (крім декларування товарів, передбаченого для громадян), або у разі коли за результатами перевірки контролюючий орган встановлює певні факти.

Згідно зі статтею 59 ПК України у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення. У разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення. У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Главою 9 ПК України врегульовані особливості погашення податкового боргу платників податків.

Відповідно до положень п.95.1. ст.95 ПК України контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Згідно з нормами п.95.2 ст.95 ПК України стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.

Положеннями пп.20.1.34 п.20.1 ст.20 ПК України визначено, що право контролюючих органів звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.

Право податкового органу на звернення до суду щодо накладення арешту на кошти та інші цінності такого платника податків, що знаходяться в банку, у разі, якщо у платника податків, який має податковий борг, відсутнє майно та/або його балансова вартість менша суми податкового боргу, та/або таке майно не може бути джерелом погашення податкового боргу, передбачено п. п. 20.1.33 п. 20.1 ст. 20 ПК України.

Положеннями п.п.20.1.33 п.20.1 ст.20 ПК України регламентовані повноваження органу ДПС на звернення до суду та визначено підстави для накладення арешту виключно на кошти платника податків та інші цінності, що знаходяться у банках, за відсутності достатнього для погашення податкового боргу майна. Так, підставами для накладення арешту на кошти та інші цінності платника податків є наявність у цього платника податків податкового боргу та відсутність майна та/або наявність майна, балансова вартість якого менша суми податкового боргу.

Відповідна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 17.09.2019 року (справа № 804/4273/13-а).

Згідно з положеннями абз.2 пп.94.6.2 п.94.6 ст.94 ПК України застосування адміністративного арешту коштів на рахунку платника податків здійснюється виключно на підставі рішення суду шляхом звернення органу державної податкової служби до суду.

У відповідності до положень чинного законодавства безумовною підставою для звернення податкового органу до суду із вимогою про накладення арешту на кошти платника податків є відсутність майна, за рахунок якого може бути погашений податковий борг, в тому числі недостатність такого майна для погашення суми податкового боргу через те, що балансова вартість цього майна менша за відповідну суму податкового боргу, або ж майно не може бути джерелом погашення податкового боргу у відповідній сумі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги, зокрема щодо необхідності накладення арешту на кошти та інші цінності відповідача, позивач (апелянт) посилається на відсутність у відповідача майна, яке можливо в подальшому реалізувати з метою погашення податкового боргу.

Так, апелянт посилається на з інформаційну довідку з Єдиного реєстру речових прав на нерухоме майно, реєстру прав власності на нерухоме майно, реєстру іпотек, реєстру заборон відчуження нерухомого майна щодо суб`єкта №203606048 сформовану станом на 11.03.2020 року; лист від 04.03.2020 року за вих. №482/02-32-33-03 Управління податків і зборів відповідача та лист Головного управління Держпродспоживслужби у Вінницькій області від 23.01.2020 року.

Однак, колегія суддів вважає дані доводи необґрунтованими, з огляду на те, що вказана інформація сформована станом на січень та березень 2020 року, в той час як позовна заява до суду надійшла 02.11.2020 року, а з апеляційною скаргою апелянт звернувся після спливу строку в один рік після сформування вищезазначеної довідки.

Колегія суддів зауважує, що протягом даного періоду, а зокрема з лютого-березня 2020 року по дату розгляду судом даної справи майнове становище відповідача могло змінитися. А тому, враховуючи відсутність достовірних відомостей щодо майна відповідача, яке може бути джерелом погашення податкового боргу, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов законного та обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позовних вимог у цій частині.

Відповідно до ч.1-3 ст.242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про те, що при розгляді справи судом першої інстанції було допущено неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін.

Таким чином, на думку колегії суддів апеляційної інстанції, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.315,316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Вінницькій області залишити без задоволення, а рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 15 січня 2021 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий Капустинський М.М.

Судді Сапальова Т.В. Смілянець Е. С.