Справа № 480/4247/20
Суддя: О.О. Осіпова
Дата ухвалення: 2021-03-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 березня 2021 року Справа № 480/4247/20

Сумський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Осіпової О.О.,

за участю секретаря судового засідання - Токар Ю.В.,

позивача - ОСОБА_1 ,

представника відповідача - Литвиненко А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу №480/4247/20 за позовом ОСОБА_1 до Сумського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Сумській області про визнання протиправним та скасування наказу,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Сумського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Сумській області, в якій просить визнати протиправним та скасувати наказ № 112 від 05.06.2020 року про притягнення до дисциплінарної відповідальності інспектора СРПП №1 Білопільського ВП капітана поліції ОСОБА_1 .

Свої вимоги мотивує тим, що оскаржуваний наказ не розкриває змісту вчиненого ним дисциплінарного проступку, наявності і характеру його вини та не є підставою для притягнення до відповідальності. Всі його попередні дії з оформлення правопорушення за ст.44-3 КУпАП щодо ФОП ОСОБА_2 та ФОП ОСОБА_3 , які торгували продуктами харчування з палатки на відкритій місцевості без належних засобів захисту та біля яких перебувало значне скупчення людей без дотримання відповідних карантинних заходів, були узгоджені з керівництвом та оформлені згідно із нормами закону. Відповідачем не надано достатніх обґрунтувань щодо правильності оформлення чи встановлення факту самого правопорушення, що стало підставою для притягнення до дисциплінарної відповідальності. Зазначає, що він виконував свої службові обов`язки, а саме перевіряв дотримання тих приписів та заборон, які були введені в дію для запобігання розповсюдження на території країни коронавірусної хвороби. В суді справи були закриті без виклику свідків та поліцейських. З матеріалами службового розслідування станом на сьогоднішній день він не ознайомлений. Про початок проведення службового розслідування його не повідомляли. В порушення вимог статті 16 Закону України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України» наказ про призначення службового розслідування № 90 видано 28.04.2020 року, тобто службове розслідування мало би бути завершено не пізніше ніж 28.05.2020р. Однак, наказ про застосування дисциплінарного стягнення №112 датовано з порушенням місячного строку, а саме 05.06.2020 року. Таким чином, відповідачем не дотримано порядок притягнення до дисциплінарної відповідальності.

Крім того, зі змісту наказу № 112 від 05.06.2020 року вбачається, що наказ про призначення службового розслідування видано 28.04.2020 року на підставі рапорту начальника Білопільського ВП від 29.04.2020 року, тобто складеного на день пізніше, ніж сам наказ про проведення службового розслідування, що взагалі є порушенням не лише порядку притягнення до дисциплінарної відповідальності, а також прав і свобод людини. В порушення ч. 7 ст. 19 Дисциплінарного Статуту Національної поліції України зміст наказу за результатами проведеного службового розслідування не було оголошено по особовому складу органу поліції. Всупереч п. 2 Розділу І Положення про дисциплінарні комісії в Національній поліції України, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України 07 листопада 2018 року № 893 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 28 листопада 2018 р. за № 1356/32808), матеріали службового розслідування не містять наказу про створення дисциплінарної комісії.

Ухвалою від 14.07.2020р. провадження у справі відкрито, розгляд справи вирішено проводити за правилами загального позовного провадження та призначено судове засідання.

20.11.2020р. представником відповідачів подано відзив на позовну заяву (а.с.65-71), в якому заперечуючи проти задоволення позовних вимог, посилається на те, що оскаржуваний наказ є правомірним, оскільки інспектор СРПП № 1 Білопільського ВП капітан поліції ОСОБА_1 під час складання протоколу про адміністративне правопорушення серії ГП № 201288 від 25.03.2020 року допустив порушення вимог здійснення адміністративного провадження відповідно до встановленого порядку КУпАП, що підтверджується копіями постанови Білопільського районного суду Сумської області у справі №573/575/20 від 09.04.2020р. та №573/576/20 від 09.04.2020р., в яких вказано, що посадова особа, яка склала вказаний протокол, повинна була вказати, які саме правила було порушено фізичними особами-підприємцями, що зроблено не було, та доказів на підтвердження того, що під час здійснення на той час роздрібної торгівлі продуктами харчування вони порушили норми будь-якого законодавства до протоколу не долучено. Крім того, у постановах суду зазначено, що інспектором сектору реагування патрульної поліції № 1 Білопільського ВП Сумського РВП ГУНП капітаном поліції ОСОБА_1 було допущено порушення з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі. Порушення строків на проведення службового розслідування не було допущено, оскільки 28.04.2020 Сумського РВП ГУНП видано наказ ГУНП № 90 «Про призначення та проведення службового розслідування»; 27.05.2020 затверджено висновок службового розслідування, а 05.06.2020 видано наказ Сумського РВП ГУНП від 05.06.2020 №112 ««Про застосування дисциплінарних стягнень до окремих поліцейських Сумського ВП», тобто службове розслідування завершено у місячний термін, як це передбачено законодавством.

Ухвалою від 02.02.2021р. підготовче провадження у справі закрито та справу призначено до судового розгляду.

В судовому засіданні позивач свої вимоги підтримав, просив позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні у задоволенні позовних вимог просив відмовити з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву.

Допитаний в якості свідка в судовому засіданні за клопотанням позивача ОСОБА_4 суду повідомив, що він працює інспектором ГРПП Білопільського ВП №1 та 22.05.2020р. разом із ОСОБА_1 був на чергуванні у пішому патрулі в м. Білопілля Сумської області по вул. Соборній біля магазину «Ямал», коли до них приїхала перевірка несення ними служби у складі: начальника СКЗ майора поліції ОСОБА_9, начальника СРПП №2 Сумського РВП ГУНП капітана поліції ОСОБА_5 та начальника СРПП №1 Сумського РВП ГУНП майора поліції ОСОБА_6 , які показали позивачу службове посвідчення та попрохали його надати пояснення щодо службової перевірки. ОСОБА_1 висловив бажання ознайомитися з матеріалами службового розслідування, на що отримав відповідь, що такі матеріали відсутні. Після цього посадові особи склали акт про відмову надати пояснення, проте сам акт на підпис позивачу надано не було.

Вислухавши пояснення осіб, що з`явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні в ній докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , капітан поліції, проходить службу на посаді інспектора сектору реагування патрульної поліції №1 Білопільського відділу поліції Сумського районного відділу поліції Головного управління поліції в Сумській області.

25.03.2020р. позивачем було складено протоколи про адміністративне правопорушення відносно громадянина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , ФОП « ОСОБА_2 », та відносно громадянки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканки АДРЕСА_2 , ФОП « ОСОБА_3 » за статтею 44-3 КУпАП (а.с.92-93).

Постановами Білопільського районного суду Сумської області № 573/575/20 та № 573/576/20 від 09.04.2020, було прийнято рішення про закриття провадження в справах про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 та ОСОБА_3 за ст. 44-3 КУпАП у зв`язку з відсутністю в їх діях складу адміністративного правопорушення (а.с.85-89).

28.04.2020 Сумським РВП ГУНП на підставі рапорту начальника Білопільського ВП Сумського РВП ГУНП в Сумській області підполковника поліції ОСОБА_10 від 28.04.2020р. про встановлення факту порушення вимог КУпАП з боку інспектора СРПП №1 Білопільського ВП капітана поліції ОСОБА_1, допущених під час оформлення справи про адміністративне правопорушення за ст..44-3 КУпАП відносно ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , внаслідок чого під час судового розгляду зазначених адміністративних матеріалів було прийнято рішення про закриття адміністративного провадження у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення за п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, видано наказ ГУНП № 90 «Про призначення та проведення службового розслідування» (а.с.82-83).

Пунктом 2 наказу з метою повного та всебічного проведення службового розслідування створено дисциплінарну комісію у складі: голови комісії: т.в.о. начальника Сумського РВП капітана поліції ОСОБА_7 , членів комісії: начальника СРПП №1 Сумського РВП майора поліції ОСОБА_8 , начальника СРПП №2 Сумського РВП капітана поліції ОСОБА_5

27.05.2020 затверджено висновок службового розслідування, пунктом 3 якого вважали б: за порушення службової дисципліни, що виразилося у порушенні вимог п. 1 ст. 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 № 2337-VIII, п. 2 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», ст. 9, ст. 251, ст. 254, ст. 256 Кодексу України про адміністративні правопорушення, на підставі ст. ст. 11,12,13,19,20 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, застосувати до капітана поліції ОСОБА_1 , інспектора сектору реагування патрульної поліції № 1 Білопільського відділення поліції Сумського РВП ГУНП, дисциплінарне стягнення у виді зауваження (а.с.79-81).

Наказом Сумського районного відділу ГУНП від 05.06.2020 № 112 «Про застосування дисциплінарного стягнення до поліцейського Білопільського ВП Сумського РВП ГУНП в Сумській області» до позивача, за порушення службової дисципліни, що виразилося у порушенні вимог п. 1 ст. 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 № 2337-VІІІ, п. 2 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», ст. 9, ст. 251, ст. 254, ст. 256 Кодексу України про адміністративні правопорушення, на підставі ст. ст. 11,12,13,19,20 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, застосовано дисциплінарне стягнення у виді зауваження (а.с.75-76).

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає, що відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За приписами частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Отже, суд вважає за необхідне зазначити, що під час розгляду спорів щодо оскарження рішень (дій) суб`єктів владних повноважень, суд зобов`язаний незалежно від підстав, наведених у позові, перевіряти оскаржувані рішення (дії) на їх відповідність усім зазначеним вимогам.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначено Законом України «Про Національну поліцію» від 02 липня 2015 року №580-VIII (далі - Закон України «Про Національну поліцію» або Закон України №580-VIII).

У частині першій статті 1 Закону України «Про Національну поліцію» (тут і далі - в редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин) визначено, що Національна поліція України - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

В силу положень статті 3 Закону України №580-VIII у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

Частиною першою статті 18 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліцейський зобов`язаний: 1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; 2) професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва; 3) поважати і не порушувати прав і свобод людини; 4) надавати невідкладну, зокрема домедичну і медичну, допомогу особам, які постраждали внаслідок правопорушень, нещасних випадків, а також особам, які опинилися в безпорадному стані або стані, небезпечному для їхнього життя чи здоров`я; 5) зберігати інформацію з обмеженим доступом, яка стала йому відома у зв`язку з виконанням службових обов`язків; 6) інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.

Згідно з частиною 2 статті 19 Закону України «Про Національну поліцію» підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Так, статтею 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України визначено, що службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників. Службова дисципліна ґрунтується на створенні необхідних організаційних та соціально-економічних умов для чесного, неупередженого і гідного виконання обов`язків поліцейського, повазі до честі і гідності поліцейського, вихованні сумлінного ставлення до виконання обов`язків поліцейського шляхом зваженого застосування методів переконання, заохочення та примусу.

Відповідно до ст. 12 Дисциплінарного статуту дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.

Згідно зі ст. 11 Дисциплінарного статуту за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

Дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків.

Дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони.

До поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: 1) зауваження; 2) догана; 3) сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) пониження у спеціальному званні на один ступінь; 6) звільнення з посади; 7) звільнення із служби в поліції (ч.1-3 ст.13 цього ж Статуту).

Службове розслідування проводиться та має бути завершено не пізніше одного місяця з дня його призначення керівником (ч.1 ст.16 Статуту).

Частиною 3 ст.19 Дисциплінарного статуту передбачено, що під час визначення виду стягнення дисциплінарна комісія враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.

Частинами 1,2 ст.21 Дисциплінарного статуту встановлено, що дисциплінарне стягнення застосовується не пізніше одного місяця з дня виявлення дисциплінарного проступку і не пізніше шести місяців з дня його вчинення шляхом видання дисциплінарного наказу.

У разі проведення службового розслідування за фактом вчинення дисциплінарного проступку днем його виявлення вважається день затвердження висновку за результатами службового розслідування.

Процедуру проведення службового розслідування стосовно поліцейського, права учасників службового розслідування, порядок оформлення його результатів, прийняття та реалізації рішень за результатами службового розслідування визначає Порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України, затверджений Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07 листопада 2018 року № 893 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 28 листопада 2018 р. за № 1355/32807).

Матеріалами справи, підтверджено, що на виконання перелічених вище норм було призначено та проведено службове розслідування, за результатами якого складено висновок службового розслідування від 27.05.2020 року.

Під час судового розгляду судом встановлено, що за результатами проведеного службового розслідування Комісія прийшла до висновку, що капітан поліції ОСОБА_1 , інспектор сектору реагування патрульної поліції № 1 Білопільського відділення поліції Сумського РВП ГУНП допустив порушення службової дисципліни, що виразилося у порушенні вимог КУпАП з боку інспектора СРПП №1 Білопільського ВП капітана поліції ОСОБА_1 , допущених під час оформлення справи про адміністративне правопорушення за ст.44-3 КУпАП відносно ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , внаслідок чого під час судового розгляду зазначених адміністративних матеріалів було прийнято рішення про закриття адміністративного провадження у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення за п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

З приводу даного висновку суд вважає необхідним відмітити, що відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

Згідно з частиною другою статті 14 Кодексу адміністративного судочинства України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Частиною четвертою статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до частини шостої зазначеної статті вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

З наданих до матеріалів справи копій постанов Білопільського районного суду Сумської області № 573/575/20 та № 573/576/20 від 09.04.2020, які набрали законної сили 21.04.2020р., вбачається, що, закриваючи провадження у справах про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 та ОСОБА_3 за ст. 44-3 КУпАП у зв`язку з відсутністю в їх діях складу адміністративного правопорушення, суд зазначив, зокрема:

- «Відповідно до п. 9 розділу II Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справУкраїни №1376від 06.11.2015 (далі Інструкція), при складанні протоколу про адміністративне правопорушення в ньому зазначаються, зокрема у графі «дата, час, місце вчинення і суть учиненого адміністративного правопорушення» - суть адміністративного правопорушення повинна точно відповідати ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначеним у статті КУпАП, за якою складено протокол.

- Диспозицією ст. 44-3 КУпАП, за якою складено протокол відносно ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , передбачена відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами. Зазначена норма закону є бланкетною. Отже, диспозиція даної статті посилається на певне законодавство, яке передбачає виконання обов`язків щодо дотримання правил карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм. Тому для притягнення ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності посадова особа, яка склала вказаний протокол, повинна була вказати, які саме норми закону було порушено ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , що зроблено не було».

- "Доказів на підтвердження того, що під час здійснення на той час роздрібної торгівлі продуктами харчування ОСОБА_2 , ОСОБА_3 порушив (порушила) норми будь-якого законодавства, до протоколу не долучено»;

- «Згідно з п. 3 розпорядження голови Річківської ОТГ №38 від 17 березня 2020 року заборонено виносну торгівлю продукції за межами продуктових магазинів та території ринку. Але зазначене розпорядження голови сільської ради суд врахувати не може, оскільки воно прийнято всупереч вимогам п. 45 ч. 1 ст. 26 Закону України "Про місцеве самоврядувння в Україні", яка передбачає, що виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються такі питання, як прийняття у межах, визначених законом, рішень з питань боротьби зі стихійним лихом, епідеміями, епізоотіями, за порушення яких передбачено адміністративну відповідальність. Окрім того, до протоколу не надано доказів, що ОСОБА_2 , ОСОБА_3 здійснював(ала) торгівлю в неустановленому для цього місці»;

- Судом переглянутий оптичний диск, що долучений до протоколу, але під час його перегляду встановлено, що під час зйомки ходять якість люди, при цьому з присутніх ніхто не представився, не зазначено, хто здійснює відеозапис і з якого приводу, ведуться розмови між присутніми про заборону торгівлі на ринку. Але на відеозапису не зафіксовано, що ОСОБА_2 , ОСОБА_3 здійснює незаконну торгівлю».

Отже, суд зазначає, що неналежне оформлення адміністративних матеріалів за ст. 44-3 КУпАП відносно ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , що мало місце 25.03.2020 року, підтверджено постановами Білопільського районного суду Сумської області № 573/575/20 та № 573/576/20 від 09.04.2020р., які набрали законної сили 21.04.2020р.

Тому посилання позивача на те, що в суді справи були закриті без виклику свідків та поліцейських, як на доказ незаконного винесеного щодо нього наказу від 05.06.2020 № 112 про застосування дисциплінарного стягнення, є безпідставними, оскільки факти неналежного оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення були встановлені в судових рішеннях, які набрали законної сили.

При цьому, суд вважає необхідними зазначити, що відповідно до п.п. 2 п.2 розділу І Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 18 грудня 2018 року № 1026 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 11 січня 2019 р. за № 28/32999), застосування працівниками поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, здійснюється з метою: попередження, виявлення або фіксування правопорушення.

Портативний відеореєстратор - пристрій, призначений для запису, зберігання та відтворення відеоінформації, технічні характеристики та особливості конструкції якого дають змогу закріпити його на форменому одязі поліцейського (п.4 розділу І Інструкції №1026).

Під час здійснення повноважень поліцейськими портативний відеореєстратор закріплюється на його форменому одязі на грудях (ближче до плечового суглоба) так, щоб не створювати перешкод діям поліцейського (п.4 розділу ІІ Інструкції №1026).

Включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу (п.5 розділу ІІ Інструкції №1026).

Під час здійснення повноважень поліцейський забезпечує збереження та належні умови експлуатації виданого йому портативного відеореєстратора та не допускає його розряджання (п.6 розділу ІІ Інструкції №1026).

Згідно з п.2 розділу VII цієї ж Інструкції поліцейський забезпечує належне виконання вимог цієї Інструкції.

Отже, поліцейський в силу вищенаведених вимог Інструкції повинен забезпечити належну відеозйомку з метою фіксування виявленого правопорушення, проте, у даному випадку, як вбачається зі змісту постанов Білопільського районного суду Сумської області № 573/575/20 та № 573/576/20 від 09.04.2020, на відеозапису не зафіксовано, що ОСОБА_2 , ОСОБА_3 здійснюють незаконну торгівлю.

Тобто належної фіксації вчинених правопорушень здійснено не було.

Також суд звертає увагу, що до позивача оскаржуваним наказом застосовано найменш суворе стягнення у вигляді «зауваження» із перелічених в ч.3 ст.13 Дисциплінарного Статуту.

Отже, під час визначення виду стягнення дисциплінарна комісія врахувала характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби, як це передбачено ч.3 ст.19 Дисциплінарного Статуту.

З приводу доводів ОСОБА_1 про не дотримання відповідачем порядку притягнення до дисциплінарної відповідальності суд зазначає наступне.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач стверджує, що наказ про призначення службового розслідування № 90 видано 28.04.2020 року, тобто службове розслідування мало би бути завершено не пізніше ніж 28.05.2020р. року. Однак, наказ про застосування дисциплінарного стягнення №112 датовано з порушенням місячного строку, а саме 05.06.2020 року.

Проте суд не погоджується з такими твердженнями позивача, оскільки службове розслідування було проведено та завершено не пізніше одного місяця з дня його призначення керівником, як встановлено ч.1 ст.16 Дисциплінарного Статуту.

Зокрема, як вбачається із матеріалів справи, 28.04.2020 Сумським РВП ГУНП видано наказ ГУНП № 90 «Про призначення та проведення службового розслідування»; 27.05.2020 затверджено висновок службового розслідування, а 05.06.2020 видано наказ Сумського РВП ГУНП від 05.06.2020 №112 ««Про застосування дисциплінарних стягнень до окремих поліцейських Сумського ВП», тобто службове розслідування завершено у місячний термін, як це передбачено законодавством.

Щодо посилань позивача на не ознайомлення його із матеріалами службового розслідування та на не повідомлення його про початок проведення службового розслідування, внаслідок чого він був позбавлений можливості подати необхідні докази на спростування його вини у вчиненні дисциплінарного проступку, суд звертає увагу на таке.

Зі змісту акту від 22.05.2020р. про відмову у наданні пояснень (а.с.91), складеного начальником СРПП №2 Сумського РВП ГУНП капітаном поліції ОСОБА_5 та підписаним начальником СКЗ майором поліції ОСОБА_9 та начальником СРПП №1 Сумського РВП ГУНП майором поліції ОСОБА_6, слідує, що позивачу «було запропоновано надати письмове пояснення в рамках службового розслідування по факту порушення ним вимог КУпАП, які були допущені під час оформлення справ про адміністративні правопорушення за ст.44-3 КУпАП відносно ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , внаслідок чого під час розгляду зазначених адміністративних матеріалів в Білопільському районному суді було прийнято рішення про закриття даних справ за п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

Однак, ОСОБА_1 відмовився надати письмове пояснення, зазначивши, що в цьому він не бачить необхідності, оскільки з боку керівництва Білопільського ВП йому було повідомлено, що до нього будуть застосовані заходи дисциплінарного впливу».

Суд зазначає, що такий зміст акту відповідає як поясненням ОСОБА_4 , працюючого інспектором ГРПП Білопільського ВП №1, який був допитаний в якості свідка за клопотанням позивача у судовому засіданні та повідомив, що 22.05.2020р. ОСОБА_1 було запропоновано надати пояснення щодо службової перевірки, так і змістом самої позовної заяви (а.с.3, абзац 3), де вказано, що начальник Білопільського відділення поліції заздалегідь до закінчення службового розслідування йому повідомив, що чекає закінчення перевірки, та те, що позивач був впевнений у необ`єктивності розслідування, а тому він відмовився надавати пояснення під час проведення службового розслідування.

Тобто, позивач був обізнаний із проведенням щодо нього службового розслідування, проте відмовився від викладення необхідних пояснень, не подавши належних доказів на спростування своєї вини у вчиненні дисциплінарного проступку ані до комісії, яка проводила таке розслідування, ані під час розгляду справи до суду.

Також суд не погоджується із доводами позивача, що всупереч п. 2 Розділу І Положення про дисциплінарні комісії в Національній поліції України, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України 07 листопада 2018 року № 893 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 28 листопада 2018 р. за № 1356/32808), матеріали службового розслідування не містять наказу про створення дисциплінарної комісії.

Зокрема, п. 2 Розділу І Положення №893 передбачено, що дисциплінарна комісія створюється за письмовим наказом Міністра внутрішніх справ України, службової особи поліції або ректора закладу вищої освіти із специфічними умовами навчання, який здійснює підготовку поліцейських, наділених повноваженнями із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення (далі - уповноважений керівник), одночасно з прийняттям рішення про призначення службового розслідування.

В наявних в матеріалах справи документах щодо службового розслідування міститься копія наказу ГУНП № 90 «Про призначення та проведення службового розслідування» (а.с.82), пунктом 2 якого з метою повного та всебічного проведення службового розслідування створено дисциплінарну комісію у складі: голови комісії: т.в.о. начальника Сумського РВП капітана поліції ОСОБА_7 , членів комісії: начальника СРПП №1 Сумського РВП майора поліції ОСОБА_8, начальника СРПП №2 Сумського РВП капітана поліції ОСОБА_5 .

Таким чином вимоги 2 Розділу І Положення №893 були дотримані.

З приводу посилань позивача на те, що зі змісту наказу № 112 від 05.06.2020 року вбачається, що наказ про призначення службового розслідування видано 28.04.2020 року на підставі рапорту начальника Білопільського ВП від 29.04.2020 року, тобто складеного на день пізніше, ніж сам наказ про проведення службового розслідування, та на те, що в порушення ч. 7 ст. 19 Дисциплінарного Статуту Національної поліції України, зміст наказу за результатами проведеного службового розслідування не було оголошено по особовому складу органу поліції, суд вважає необхідним відмітити, що вказані обставини не спростовують факту вчинення ним дисциплінарного проступку, а зазначення дати наказу про призначення службового розслідування як «28.04.2020 року» може бути технічною помилкою (опискою) та не впливає на правомірність притягнення його до дисциплінарної відповідальності за умови належного підтвердження порушень ним вимог законодавства.

Положеннями частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно з частинами першою та четвертою статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до приписів статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України закріплено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Аналогічна позиція стосовно обов`язку доказування була висловлена Європейським судом з прав людини у пункті 36 справи «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), від 01 липня 2003 року №37801/97, в якому він зазначив, що хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення).

З системного аналізу чинного законодавства України та фактичних обставин справи, суд дійшов висновку, що відповідач під час прийняття наказу від 05.06.2020 № 112 «Про застосування дисциплінарного стягнення до поліцейського Білопільського ВП Сумського РВП ГУНП в Сумській області» діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені чинним законодавством України.

Отже, відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, під час судового розгляду повністю доведено правомірність оскаржуваного рішення.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що викладені в адміністративному позові вимоги позивача є такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Сумського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Сумській області про визнання протиправним та скасування наказу - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Апеляційні скарги до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи подаються через Сумський окружний адміністративний суд.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 05 квітня 2021 року

Суддя О.О. Осіпова