Справа № 520/18288/2020
Суддя: Бадюков Ю.В.
Дата ухвалення: 2021-03-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

31 березня 2021 року № 520/18288/2020

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Бадюкова Ю.В.,

при секретарі судового засідання- Андрущенко Д.В.,

за участі представника позивача - Кутового Г.І.,

представника відповідача - Саєнко Л.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського окружного адміністративного суду справу за адміністративним позовом

фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_1 )

до Головного управління ДПС у Харківській області (ЄДРПОУ ВП 43983495; адреса: вул. Пушкінська, буд. 46, м. Харків, 61057)

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень, рішень та вимоги, -

В С Т А Н О В И В:

Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач, ФОП ОСОБА_1 , підприємець) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Харківській області (далі по тексту - відповідач, ГУ ДПС у Харківській області, контролюючий орган), в якому просить суд:

- визначити поважними причини пропуску строку звернення до суду та поновити їх шляхом відкриття провадження в адміністративній справі;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 26.02.2020 року № 6 (військовий збір) на суму 111 039 грн. 96 коп.;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 26.02.2020 року № 6 (ПДФО) на суму 1 332 479 грн. 48 коп.;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 26.02.2020 року № 6 (штраф по ПДФО) на суму 510 грн.;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 26.02.2020 року № 6 (штраф) на суму 510 грн.;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 26.02.2020 року № 6(ПДВ) на суму 1 234 760 грн. 25 коп.;

- визнати протиправним та скасувати Рішення від 26.02.2020 року № 6 про застосування штрафних санкцій за неподання, несвоєчасне подання, подання не за встановленою формою звітності, передбаченої ЗУ "Про збір та облік єдиного внеску за загальнообов`язкове державне соціальне страхування" (штраф) 170 грн.;

- визнати протиправним та скасувати Рішення від 26.02.2020 року № 6 про застосування штрафних санкцій за неподання, несвоєчасне подання, подання не за встановленою формою звітності, передбаченої ЗУ "Про збір та облік єдиного внеску за загальнообов`язкове державне соціальне страхування" (штраф) 170 грн.;

- визнати протиправним та скасувати Рішення від 26.02.2020 року № 6 про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату або несвоєчасну сплату ЄСВ (штраф) 2 667 грн. 71 коп.;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 26.02.2020 року № 6(штраф по єдиному податку) на суму 7 420грн. 20 коп.;

- визнати протиправним та скасувати Рішення 26.02.2020 року про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску (штраф по ЄСВ) 62 403,66 грн.;

- визнати протиправним та скасувати Вимогу про сплату боргу від 26.02.2020 року № Ф-6 (ЄСВ) на суму 257 155 грн. 80 коп.

В обґрунтування позовних вимог Позивач зазначив про відсутність обсягу річних доходів більше ніж 1,5 млн. грн., посилаючись на наявність господарських правовідносин та відповідної первинної бухгалтерської документації за Договором комісії. Також, позивач зазначає відсутність події надання послуг шиномонтажу для ТОВ «БЛІК» (код: 22708573) та БО «ХЄБФ ХЕСЕД-ШААРЕ ТІКВА» (код: 22708573), які перебували на загальній системі оподаткування.

Відповідач надав відзив на адміністративний позов, в якому позов не визнав, просив відмовити у його задоволенні, посилаючись на податкову інформацію щодо перевищення Позивачем річних доходів в 1,5 млн. грн. та наявність останнього взаємовідносин по наданню послуг шиномонтажу з ТОВ «БЛІК» (код: 22708573) та БО «ХЄБФ ХЕСЕД-ШААРЕ ТІКВА» (код: 22708573), котрі були на загальній системі оподаткування.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 03 березня 2021 року замінено відповідача в адміністративній справі №520/18288/2020 з Головного управління ДПС у Харківській області () на його правонаступника - Головне управління ДПС у Харківській області, утворене на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України (ЄДРПОУ ВП 43983495; адреса: вул. Пушкінська, буд. 46, м. Харків, 61057).

Суд, повно та всебічно дослідивши письмові докази, що містяться в матеріалах справи, встановив наступні обставини.

ФОП ОСОБА_1 зареєстрований Департаментом державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб підприємців Харківської міської ради 03.11.2016 року, номер запису 0076267 та з 03.11.2016 року перебуває на обліку в Харківському управлінні Головного управління ДПС у Харківській області.

Видами діяльності за КВЕД є: 45.20 технічне обслуговування та ремонт автотранспортних засобів; 45.31 оптова торгівля приладдям для автотранспортних засобів; 45.32 роздрібна торгівля приладдям для автотранспортних засобів; 68.20 надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна.

10.01.2020 року ГУ ДПС у Харківській області, на підставі наказу ГУ ДПС у Харківській області від 06.11.2019 року № 1783, було проведено документальну позапланову невиїзну перевірку Позивача щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів з 01.01.2016 року по 31.12.2018 рік, дотримання вимог податкового законодавства, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період 01.01.2016 рік по 31.12.2018 рік, за результатами якої складено Акт № 79/20-40-13-06-07/ НОМЕР_1 (далі по тексту - акт перевірки).

У висновку Акта перевірки встановлено наступні порушення:

- п. 177.1, п. 1772 ст. 177 ПКУ щодо заниження ПДФО від здійснення підприємницької діяльності на суму 1 065 983,58 грн.;

- п. 1 ч. 1ст. 4, п. 1 ч. 2 ст. 6, п. 2 ч. 1 ст. 7 , ч. 2 ст. 9ЗУ «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», а саме: заниження ЄСВ за 201702018 рік на загальну суму 257 155,80 грн.;

- пп. 16.1.3 п. 16.1 ст. 16, пп. 47.1.2 п. 47.1 ст. 47, пп. 49.18.5 п. 49.18 ст. 49, п. 177.5 ст. 177 ПКУ не подано декларацію про майновий стан і доходи за 2 кв. 2017 року, за 2017 рік, за 2018 рік.;

- пп. 1.4 п. 16 підрозділ 10 розділ ХХ, ст. 168 ПКУ щодо заниження суму військового збору, що підлягає сплаті до бюджету у розмірі 88 831, 97 грн.;

- п. 181.1 ст. 181, пп. 183.1 пп. 183.2 пп.183.2 пп. 183.10 ст. 183, п. 187.1 ст. 187 ПКУ щодо заниження ПДВ до сплати до бюджету на суму ПДВ 987 808,2 грн.;

- п. 4 ч. 2 ст. 6 ЗУ «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» щодо подання звітів за 2017-2018 роки не за встановленою формою;

- п. 8 ст. 9 ЗУ «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування»;

- п. 295.1 ст. 295 ПКУ;

- пп. 16.1.2 п. 16.1 ст. 16, п. 177.10 ст. 177 ПКУ в частині відсутності обліку доходів та витрат за встановленою формою з 01.04.2017 року по 31.12.2018 року.

На підставі вказаного Акту № 79/20-40-13-06-07/ НОМЕР_1 від 10.01.2020 року, Відповідачем було прийнято наступні рішення:

1) Податкове повідомлення-рішення від 26.02.2020 року № 6 (військовий збір) на суму 111 039 грн. 96 коп.;

2) Податкове повідомлення-рішення від 26.02.2020 року № 6(ПДФО) на суму 1 332 479 грн. 48 коп.;

3) Податкове повідомлення-рішення від 26.02.2020 року № 6(штраф по ПДФО) на суму 510 грн.;

4) Податкове повідомлення-рішення від 26.02.2020 року № 6(штраф) на суму 510 грн.;

5) Податкове повідомлення-рішення від 26.02.2020 року № 6(ПДВ) на суму 1 234760 грн. 25 коп.;

6) Рішення від 26.02.2020 року № 6 про застосування штрафних санкцій за неподання, несвоєчасне подання, подання не за встановленою формою звітності, передбаченої ЗУ «Про збір та облік єдиного внеску за загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (штраф) 170 грн.

7) Рішення від 26.02.2020 року № 6 про застосування штрафних санкцій за неподання, несвоєчасне подання, подання не за встановленою формою звітності, передбаченої ЗУ «Про збір та облік єдиного внеску за загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (штраф) 170 грн.;

8) Рішення від 26.02.2020 року № 6 про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату або несвоєчасну сплату ЄСВ (штраф) 2 667 грн. 71 коп.;

9) Податкове повідомлення-рішення від 26.02.2020 року № 6(штраф по єдиному податку) на суму 7 420 грн. 20 коп.;

10) Рішення 26.02.2020 року про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску (штраф по ЄСВ) 62 403,66 грн.;

11) Вимога про сплату боргу від 26.02.2020 року № Ф-6 (ЄСВ) на суму 257 155 грн. 80 коп.

Зі змісту Акту перевірки № 79/20-40-13-06-07/ НОМЕР_1 від 10.01.2020 року вбачається, що Відповідач склав оскаржувані рішення виключно на його думку на підставі перевищення обсягів доходів Позивача на 1 500 000 грн. передбаченого пп. 291.4.2 п. 291.4 ст. 291 ПКУ та наявності у останнього взаємовідносин по наданню послуг шиномонтажу з ТОВ «БЛІК» (код: 22708573) та БО «ХЄБФ ХЕСЕД-ШААРЕ ТІКВА» (код: 22708573), котрі були на загальній системі оподаткування.

Не погодившись з означеними висновками акту перевірки та прийнятими рішеннями позивач звернувся до суду.

Як вбачається з матеріалів справи, 01.12.2016 року між позивачем, як Комісіонером, та ФОП ОСОБА_2 , як Комітентом, було укладено Договір комісії № 1.

Відповідно до п. 1.1 Договору комісії № 1 від 01.12.2016 року, Комітент доручає, а Комісіонер зобов`язується за винагороду здійснити за рахунок Комітента від свого імені продаж продукції, переданої на комісію.

Відповідно до п. 3.1 Договору комісії № 1 від 01.12.2016 року, за виконання доручення по закупівлі та реалізації товару Комітент сплачує Комісіонерові винагороду в розмірі 23,052 % від вартості реалізованого товару.

Відповідно до 3.2. Договору комісії № 1 від 01.12.2016 року, Винагорода Комісіонеру нараховується шляхом самостійного списання Комісіонером розміру грошової винагороди, передбаченої п. 3.1 даного Договору.

Відповідно до 3.3. Договору комісії № 1 від 01.12.2016 року, Грошові кошти від реалізації товару, за виключенням грошової винагороди Комісіонера, останній зобов`язаний використовувати на закупівлю товару з метою розширення товарного обороту Комітента.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме з комісійного звіту, акту приймання-передачі майна, таблиць розрахунків взаємовідносин, зворотної накладної від покупця, фільтрованої записки, заключних виписок з рахунків за 2016 рік: надійшло на розрахунковий рахунок за Грудень 2016 р.- 711426,00 грн.; здійснено комісійну торгівлю: комісійна винагорода становить 23,052% від суми реалізації (711426,00 х 23,052%) = 164000,00 грн. Грошові кошти комітента у сумі 547426,00 грн. зараховуються як сплата за товар Постачальнику. Задекларовано позивачем 164 000, 00 грн. Акт прийому передачі товару від 01.12.2016 на суму 785 053, 00 грн. Звіт № 12 від 31.12.2016 р. на суму 711426. 00 грн. Повернення товару комітенту на суму 73627, 00 грн.

Згідно копій звітів, актів приймання-передачі майна, таблиць розрахунків взаємовідносин, зворотних накладних від покупця, фільтрованою запискою, заключних виписок з рахунків за 2017 рік встановлено, що надійшло на розрахунковий рахунок СО ОСОБА_1 за період січень - грудень 2017 - 13 396 920, 00 грн.; з яких комісійна винагорода становить 6,58453% від суми продажу (13338486.00 х 6.58453%) = 878277,00 грн. Грошові кошти комітента у сумі 12460209, 00 грн. зараховуються як сплата за товар Постачальнику. Задекларовано позивачем - 936711, 00 грн. з них: комісійна винагорода - 878277,00 грн.; послуги мийки та шиномонтажу - 58434.00 грн.

З матеріалів справи, а саме копій звітів, актів приймання-передачі майна, таблиць розрахунків взаємовідносин, зворотних накладних від покупця, фільтрованою запискою, заключних виписок з рахунків за 2018 рік вбачається, що на поточний рахунок позивача надійшло за період січень - грудень 2018 року - 2007028. 00 грн.; на виконання договору комісії комісійна винагорода складає 45,5067% від суму продажу (1853440.00 х 45.5067%) = 843440, 00 грн.; грошові кошти комітента у сумі 1010000, 00 грн. зараховано як сплата за товар Постачальнику. Задекларовано позивачем 997028. 00 грн. з яких: комісійна винагорода - 843440, 00 грн.; послуги мийки та шиномонтажу - 153588. 00 грн.

З наведеного вбачається, що відповідно до умов вищевказаного договору, позивач (комісіонер) зобов`язувався від свого імені продавати продукцію, за що отримував винагороду. Грошові кошти за продаж продукції надходили на розрахунковий рахунок Комісіонера. Винагорода виплачувалась шляхом утримання належних комісіонеру сум із грошових коштів, перерахованих покупцем комісіонерові за продаж майна комітента.

Положеннями п.180.1ст.180 ПК України визначено, що для цілей оподаткування платником податку в т.ч. є будь-яка особа, що зареєстрована або підлягає реєстрації як платник податку.

За правилами п. 181.1. ст. 181 ПК України, у разі, якщо загальна сума від здійснення операцій з постачання товарів/послуг, то підлягають оподаткуванню згідно з цим розділом, у тому числі з використанням локальної або глобальної комп`ютерної мережі, нарахована (сплачена) такій особі протягом останніх 12 календарних місяців, сукупно перевищує 1000000 гривень (без урахування податку на додану вартість), така особа зобов`язана зареєструватися як платник податку у контролюючому органі за своїм місцезнаходженням (місцем проживання) з дотриманням вимог, передбачених статтею 183 Податкового кодексу України, крім особи, яка є платником єдиного податку першої - третьої групи.

Положеннями п.183.4 ст.183 ПК України передбачено, що у разі переходу осіб із спрощеної системи оподаткування, що не передбачає сплати податку, на сплату інших податків і зборів, встановлених цим Кодексом, у випадках, визначених главою 1 розділу XIV цього Кодексу, за умови, що такі особи відповідають вимогам, визначеним пунктом 181.1 статті 181 цього Кодексу, реєстраційна заява подається не пізніше 10 числа першого календарного місяця, в якому здійснено перехід на сплату інших податків і зборів, встановлених цим Кодексом. Якщо такі особи відповідають вимогам, визначеним пунктом 182.1 статті 182 цього Кодексу, реєстраційна заява подається у строк, визначений пунктом 183.3 цієї статті.

Пунктами 183.9-183.10 ст.183 ПК України визначено, що у разі відсутності підстав для відмови у реєстрації особи як платника податку контролюючий орган зобов`язаний протягом трьох робочих днів після надходження реєстраційної заяви до контролюючого органу внести до реєстру платників податку запис про реєстрацію такої особи як платника податку: з бажаного (запланованого) дня реєстрації, зазначеного у реєстраційній заяві, що відповідає даті початку податкового періоду (календарного місяця), з якого такі особи вважатимуться платниками податку та матимуть право на складання податкових накладних, у разі добровільної реєстрації особи як платника податку; з першого числа місяця, наступного за днем спливу 20 календарних днів після подання реєстраційної заяви до контролюючого органу, у разі добровільної реєстрації особи як платника податку на додану вартість, якщо бажаний (запланований) день реєстрації у заяві не зазначено; з бажаного (запланованого) дня, що відповідає першому числу календарного кварталу, в якому буде застосовуватися ставка єдиного податку, що передбачає сплату податку на додану вартість, у разі переходу осіб на спрощену систему оподаткування або зміни ставки єдиного податку; з першого числа календарного місяця, в якому здійснено перехід на сплату інших податків і зборів, у разі реєстрації осіб, визначених в абзаці першому пункту 183.4, що відповідають вимогам, визначеним пунктом 181.1 статті 181 цього Кодексу, якщо перше число календарного місяця, з якого здійснюється перехід на сплату інших податків і зборів, на день подання реєстраційної заяви не настало; з дня внесення запису до реєстру платників податку у разі обов`язкової реєстрації особи як платника податку або у разі реєстрації осіб, визначених в абзаці першому пункту 183.4, що відповідають вимогам, визначеним пунктом 181.1 статті 181 цього Кодексу, якщо перше число календарного місяця, в якому здійснено перехід на сплату інших податків і зборів, на день подання реєстраційної заяви настало.

Будь-яка особа, яка підлягає обов`язковій реєстрації як платник податку, і у випадках та в порядку, передбачених цією статтею, не подала до контролюючого органу реєстраційну заяву, несе відповідальність за ненарахування або несплату цього податку на рівні зареєстрованого платника без права нарахування податкового кредиту та отримання бюджетного відшкодування.

Відповідно до п.185.1 ст.185 ПК України об`єктом оподаткування є операції платників податку з поставки товарів та послуг , місце надання яких знаходиться а митній території України. Датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку; б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку (п.187.1 ст.187 ПК України)

За приписами п.188.1 ст.188 ПК України база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (крім акцизного податку на реалізацію суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів, збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, що справляється з вартості послуг стільникового рухомого зв`язку, податку на додану вартість та акцизного податку на спирт етиловий, що використовується виробниками - суб`єктами господарювання для виробництва лікарських засобів, у тому числі компонентів крові і вироблених з них препаратів (крім лікарських засобів у вигляді бальзамів та еліксирів). До складу договірної (контрактної) вартості включаються будь-які суми коштів, вартість матеріальних і нематеріальних активів, що передаються платнику податків безпосередньо покупцем або через будь-яку третю особу у зв`язку з компенсацією вартості товарів/послуг. До складу договірної (контрактної) вартості не включаються суми неустойки (штрафів та/або пені), три проценти річних та інфляційні, що отримані платником податку внаслідок невиконання або неналежного виконання договірних зобов`язань.

Вищенаведеними документами встановлено, що позивач у спірні періоди отримував дохід у вигляді комісійної винагороди за реалізовану продукцію відповідно до договору комісії № 1 від 01.12.2016 року та згідно звіту комісіонера, самостійно утримував свою винагороду з суми реалізованої продукції.

За приписами п. 291.2 ст. 291 Податкового кодексу України спрощена система оподаткування, обліку та звітності - особливий механізм справляння податків і зборів, що встановлює заміну сплати окремих податків і зборів, встановлених пунктом 297.1 статті 297 цього Кодексу, на сплату єдиного податку в порядку та на умовах, визначених цією главою, з одночасним веденням спрощеного обліку та звітності.

До платників другої групи належать фізичні особи - підприємці, які здійснюють господарську діяльність з надання послуг, у тому числі побутових, платникам єдиного податку та/або населенню, виробництво та/або продаж товарів, діяльність у сфері ресторанного господарства, за умови, що протягом календарного року відповідають сукупності таких критеріїв: не використовують працю найманих осіб або кількість осіб, які перебувають з ними у трудових відносинах, одночасно не перевищує 10 осіб; обсяг доходу не перевищує 1500000 гривень. Дія цього підпункту не поширюється на фізичних осіб - підприємців, які надають посередницькі послуги з купівлі, продажу, оренди та оцінювання нерухомого майна (група 70.31 КВЕД ДК 009:2005), а також здійснюють діяльність з виробництва, постачання, продажу (реалізації) ювелірних та побутових виробів з дорогоцінних металів, дорогоцінного каміння, дорогоцінного каміння органогенного утворення та напівдорогоцінного каміння.

Відповідно до п.п. 2 п. 293.8 ст. 293 Податкового кодексу України платники єдиного податку другої групи, які перевищили у податковому (звітному) періоді обсяг доходу, визначений для таких платників у пункті 291.4 статті 291 цього Кодексу, в наступному податковому (звітному) кварталі за заявою переходять на застосування ставки єдиного податку, визначеної для платників єдиного податку третьої групи, або відмовляються від застосування спрощеної системи оподаткування. Такі платники до суми перевищення зобов`язані застосувати ставку єдиного податку у розмірі 15 відсотків. Заява подається не пізніше 20 числа місяця, наступного за календарним кварталом, у якому допущено перевищення обсягу доходу;

Відповідно до п.п. 1 п. 292.1 ст. 292 Податкового кодексу України для фізичної особи-підприємця - платника єдиного податку доходом є дохід отриманий протягом податкового (звітного) періоду в грошовій формі (готівковій та/або безготівковій); матеріальній або нематеріальній формі, визначеній пунктом 292.3 цієї статті. При цьому до доходу не включаються отримані такою фізичною особою пасивні доходи у вигляді процентів, дивідендів, роялті, страхові виплати і відшкодування, а також доходи, отримані від продажу рухомого та нерухомого майна, яке належить на праві власності фізичній особі та використовується в її господарській діяльності.

Пунктами 292.13 та 292.14 ст. 292 Податкового кодексу України встановлено, що дохід з метою оподаткування єдиним податком визначається на підставі даних обліку, який ведеться відповідно до ст. 296 Податкового кодексу України.

За правилами п. 181.1. ст. 181 ПК України, у разі, якщо загальна сума від здійснення операцій з постачання товарів/послуг, то підлягають оподаткуванню згідно з цим розділом, у тому числі з використанням локальної або глобальної комп`ютерної мережі, нарахована (сплачена) такій особі протягом останніх 12 календарних місяців, сукупно перевищує 1000000 гривень (без урахування податку на додану вартість), така особа зобов`язана зареєструватися як платник податку у контролюючому органі за своїм місцезнаходженням (місцем проживання) з дотриманням вимог, передбачених статтею 183 Податкового кодексу України, крім особи, яка є платником єдиного податку першої - третьої групи.

Згідно з п.п. 3 п. 297.1 ст. 297 ПК України платники єдиного податку звільняються від обов`язку нарахування, сплати та подання податкової звітності з податку на додану вартість з операцій з постачання товарів, робіт та послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, крім податку на додану вартість, що сплачується фізичними особами та юридичними особами, які обрали ставку єдиного податку, визначену підпунктом 1 пункту 293.3 статті 293 цього Кодексу, а також що сплачується платниками єдиного податку четвертої групи.

З матеріалів справи вбачається, що в період перебування на спрощеній системі оподаткування обліку та звітності, Позивач не був обтяжений обов`язком вести облік господарських операцій за правилами р.5 ПК України у розрізі належності кожної господарської операції до об`єкта справляння ПДВ через не перевищення річного обороту в 1 000 000 грн.

Як вже вище вказувалось, що відповідно до умов договору комісії, позивач (комісіонер) зобов`язувався від свого імені продавати продукцію, за що отримував винагороду. Грошові кошти за продаж продукції надходили на розрахунковий рахунок комісіонера. Винагорода виплачувалась шляхом утримання належних комісіонеру сум із грошових коштів, перерахованих покупцем комісіонерові за продаж майна комітента.

Відповідно до ст. 1011 Цивільного кодексу України, за договором комісії одна сторона (комісіонер) зобов`язується за дорученням другої сторони (комітента) за плату вчинити один або кілька правочинів від свого імені, але за рахунок комітента. За договором комісії комісіонер, вчиняючи угоди, виступає від свого імені, але за дорученням і за рахунок комітента. При цьому, однією із істотних умов договору комісії є визначення комісійної винагороди.

Особливості правового регулювання відносин, що виникають при здійсненні операцій, пов`язаних із комісією, визначено у главі 69 Цивільного кодексу України та главі 31 Господарського кодексу України.

Згідно зі статтею 1018 та ч. 6 ст. 1022 Цивільного кодексу України умовами такого договору є те, що комісіонер забезпечує інтереси саме комітента, а не свої власні, у зв`язку з чим зобов`язаний передати все одержане майно за договором комісії комітентові, який і набуває права власності на нього.

Отже, кошти, які надійшли до комісіонера відповідно договору комісії, не є його власністю, оскільки підлягають обов`язковій передачі третій особі, а тому ці кошти не є виручкою від реалізації продукції (товарів, послуг, робіт) чи доходом суб`єкта підприємницької діяльності, а відтак такі кошти не можуть бути включені до складу виручки від реалізації продукції платником податку - фізичною особою-підприємцем. До складу виручки від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) у даному випадку може бути включена лише сума комісійної винагороди (висновок ВС по справі № 520/12630/19 від 14.09.2020 року).

Долученими до матеріалів справи копіями документів підтверджено, що під час перевірки контролюючий орган не досліджував структури доходу платника єдиного податку за відповідні періоди та належності господарських операцій, виконання зобов`язань за якими сформувало такий дохід. В акті перевірки висновки контролюючого органу з даного питання взагалі відсутні.

Таким чином, приписи п. 181.1 ст.181 Податкового кодексу України мають застосовуватися до позивача або з моменту втрати статусу платника єдиного податку за власним рішенням, або з моменту настання події порушення правил знаходження на спрощеній системі оподаткування, в тому числі перевищення доходу у розмірі 1500000 грн., обліку, звітності, що не було встановлено під час перевірки та спростовуються копіями наданих документів, що містяться в матеріалах справи.

Щодо взаємовідносин Позивача з ТОВ «БЛІК» та БО «ХЄБФ ХЕСЕД-ШААРЕ ТІКВА» суд зазначає наступне.

Як вбачається з акту перевірки (абз. 1,2 а.с. 9 акту): «У періоді з 01.12.2016 по 31.12.2018 СО ОСОБА_1 перебував на спрощеній системі оподаткування.

В ході аналізу інформації, що наявна в розпорядженні ГУ ДПС у Харківській області, даних ЦБД ДРФО ДПС України, копій документів (копій актів виконаних робіт, договорів, платіжних доручень, рахунків на оплату, видаткових накладих та ін.) наданих на запити ГУ ДПС у Харківській області встановлено, що СО ОСОБА_1 перебуваючи на спрощеній системі оподаткування (2 група), здійснював технічне обслуговування та ремонт автотранспортних засобів, а саме послуги по шино монтажу, починаючи з 01.01.2017 по 31.03.20Г7 БО «ХАРКІВСЬКОМУ ЄВРЕЙСЬКОМУ БЛАГОДІЙНОМУ ФОНДУ ХЕСЕД- ШААРЕ ТИКВА» , ТОВ «БЛІКУ» , що перебували на загальній системі оподаткування (тобто не були платниками єдиного податку)».

У абз. 5 на стор. 9 акту перевірки міститься висновок: «За результатами перевірки фінансово-господарської діяльності СО ОСОБА_3 встановлено надання послуг з ведення бухгалтерського обліку платнику податків, що перебуває на загальній системі оподаткування».

Суд відзначає, що зазначений висновок не відповідає фактичним обставинам справи, оскільки перевірку здійснено СО ОСОБА_4 до видів діяльності якого не належать надання послуг з ведення бухгалтерського обліку та не досліджувались контролюючим органом під час перевірки.

При цьому, відповідачем до матеріалів справи надано копію квитанції № 001512 від 20.03.2017 року, виписана ФОП ОСОБА_1 за надання послуг по шиномонтажу на суму 690, 00 грн., інформація якої, як стверджує у своє листі на адресу ГУ ДПС у Харківській області директор ТОВ «Блік» ОСОБА_5 , була відображена у звіті № 1-ДФ «Податковий розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку» за відповідний період.

Дослідивши означену копію квитанції № 001512 від 20.03.2017 року, суд відзначає, що вона не містить назви особи, якій вона адресована, прізвища та ініціалів водія - працівника юридичної особи, якому вона видана та даних автомобіля юридичної особи, якому надавались послуги шиномонтажу.

Отже, у суд відзначає, що відповідачем не надано, а судом під час розгляду справи не добуто належних та допустимих, достатніх та достовірних в розумінні приписів ст. ст. 73-76 КАСУ доказів наявності у ТОВ «Блік» власного або орендованого автотранспорту та надання СО ОСОБА_1 послуг з шиномонтажу транспортним засобам, які належать ТОВ «Блік».

Також, факт відображення ТОВ «Блік» у звіті № 1-ДФ «Податковий розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку» на підставі квитанції № 001512 від 20.03.2017 року не свідчить про дійсне надання таких послуг, а також про обізнаність СО ОСОБА_1 , під час можливого надання таких послуг та виписки квитанції, що ці послуги надаються водію транспортного засобу, що належить юридичній особі та в якій цей водій працює, та що ця юридична особа може перебувати на загальній системі оподаткування та у подальшому може включити цю суму до складу витрат та відобразити у звіті № 1-ДФ.

Стосовно взаємовідносин позивача з БО ХЕБФ «Хесед-Шааре-Тіква», відповідачем на підтвердження надання послуг з шиномонтажу до справи долучено копії: рахунку на оплату № 197, акту здачі - приймання робіт (надання послуг) №6 та платіжного доручення № 7232 від 13.03.2017 року на суму 350 грн.

Дослідивши означені копії документів, суд відзначає, що ці документи не містять даних автомобіля юридичної особи, якому надавались послуги шиномонтажу.

Також відповідачем не надано, а судом під час розгляду справи не добуто належних та допустимих, достатніх та достовірних в розумінні приписів ст. ст. 73-76 КАСУ доказів наявності у БО ХЕБФ «Хесед-Шааре-Тіква» власного або орендованого автотранспорту та надання СО ОСОБА_1 послуг з шиномонтажу транспортним засобам, які належать вказаній організації.

Також, відсутні докази обізнаності СО ОСОБА_1 , під час можливого надання таких послуг та виписки документів, що ці послуги надаються юридичній особі, яка може перебувати на загальній системі оподаткування.

Суд відзначає, що податкове законодавство України не містить механізму перевірки та переліку документів, які мала би право вимагати особа, яка надає послуги, перебуваючи на спрощеній системі оподаткування задля уникнення надання послуг особам, які перебувають на загальній системі оподаткування, і, навіть в разі підтвердження такого перебування - підстав для відмови у наданні таких послуг. Отже, послуга з шиномонтажу може бути негайно необхідною через відсутність відносно поблизу інших осіб, які би могли би надати такі послуги особі, яка перебуває на загальній системі оподаткування.

Згідно ч. 1 ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

На спростування висновків контролюючого органу позивачем надано копію товарного чеку № 001512 від 20.03.2017 року за яким позивач реалізував на користь ТОВ «Блік» колесо в кількості 1 одиниця за 690 грн., що підтверджується також копією відповіді ТОВ «Блік» на запит про надання інформації № 2903/1 від 29.03.2021 року, де зазначено, що не отримувало від ФОП ОСОБА_1 послуги із технічного обслуговування та ремонту транспортного засобу, а саме: шиномонтажу, а було придбане одне колесо.

По взаємовідносинам Позивача із БО «ХЄБФ ХЕСЕД-ШААРЕ ТІКВА» на спростування висновків, викладених в акті перевірки позивачем надано копію письмових пояснень ФОП ОСОБА_1 , посвідчених приватним нотаріусом ХМНО Фесенко О.Ю. та зареєстрованих в реєстрі за № 143 від 26.02.2021 р. , а також копію товарного чеку № 52 від 13.03.2017 р. про реалізацію Позивачем балонного ключа у кількості 1 шт. вартістю 350 грн.

Також, суд відзначає, що в акті перевірки відсутні дані, як транспортних засобів, яким надавались послуги з шиномонтажу позивачем, їх належність юридичним особам, що перебувають на загальній системі оподаткування, так і факт перебування у березні 2017 року ТОВ «Блік» та БО ХЕБФ «Хесед-Шааре-Тіква» на загальній системі оподаткування, дата, з якої та орган, в якому ці особи перебувають на обліку за загальною системою оподаткування, реєстраційний номер, номер та дата видачі свідоцтв платників податку на додану вартість тощо, що є порушенням приписів Порядку оформлення результатів документальних перевірок щодо дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, платниками податків фізичними особами, затвердженого Наказом Мінфіну від 14.03.2013р. № 395, згідно якого акт документальної перевірки це службовий документ, який підтверджує факт проведення документальної перевірки діяльності платника податків і є носієм доказової інформації про виявлені порушення вимог податкового, валютного та іншого законодавства.

Пункт 1.5 Порядку визначає, що акт документальної перевірки повинен містити систематизований виклад виявлених під час перевірки фактів порушень норм податкового, валютного та іншого законодавства.

Згідно з п. 1.7 Порядку, факти виявлених порушень податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, викладаються в акті документальної перевірки чітко, об`єктивно та повною мірою, з посиланнями на первинні або інші документи, які зафіксовані в обліку та підтверджують наявність зазначених фактів.

Підпунктом 2.3.2.2. п. 2.3.2 Розділу ІІ Порядку встановлено, що у разі встановлення перевіркою порушень податкового законодавства за кожним відображеним в акті фактом порушення, зокрема, необхідно:

- чітко викласти зміст порушення з посиланням на конкретні пункти і статті законодавчих актів, що порушені платником податків, зазначити період (місяць, квартал, рік) діяльності платника податків та операцію, в результаті якої здійснено це порушення, при цьому додати до акту письмові пояснення платника податків або його законних представників щодо встановлених порушень;

- зазначити первинні документи, на підставі яких вчинено записи з обліку, та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків і зборів, та докази, що підтверджують наявність факту порушення;

- у разі відсутності первинних документів або ненадання їх чи інших документів, що підтверджують факт порушення, зазначити інші докази, що достовірно підтверджують наявність факту порушення.

Підсумовуючи вищенаведене, висновки контролюючого органу про порушення позивачем умов перебування на спрощеній системі оподаткування, передбачених приписами п.п.291.4.2 п. 291.4 ст. 291 ПКУ, згідно якого друга група платників єдиного податку - фізичні особи - підприємці, які здійснюють господарську діяльність з надання послуг, у тому числі побутових, платникам єдиного податку та/або населенню, виробництво та/або продаж: товарів, діяльність у сфері ресторанного господарства, за умови, що протягом календарного року відповідають сукупності таких критеріїв:

- не використовують працю найманих осіб або кількість осіб, які перебувають з ними у трудових відносинах, одночасно не перевищує 10 осіб;

- обсяг доходу не перевищує 1 500 000 гривень,- не знайшли свого підтвердження.

Крім того, відповідно до п. 58.2 ст. 58 ІІК України, податкове повідомлення-рішення надсилається (вручається) за кожним окремим податком, збором та/або разом із штрафними санкціями, передбаченими цим Кодексом, а також за кожною штрафною (фінансовою) санкцією за порушення норм іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на такий контролюючий орган, та/або пенею за порушення строків розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Таким чином, законодавець пов`язує винесення контролюючим органом податкового повідомлення-рішення, у тому числі, у зв`язку із застосуванням до платника податків штрафних санкцій, передбачених податковим законодавством.

У п.п. 14.1.265 п. 14.1. ст. 14 ПКУ наведено визначення поняття «штрафна санкція», а саме - плата у вигляді фіксованої суми, та/або відсотків, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, а також штрафні санкції за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Відповідно до п.п. 111.2 ст. 111 ПК України, фінансова відповідальність за порушення законів з питань оподаткування та іншого законодавства встановлюється та застосовується згідно з цим Кодексом та іншими законами. Фінансова відповідальність застосовується у вигляді штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) та/або пені.

З наведеного слідує, що штрафна санкція є мірою фінансової відповідальності, та застосовується до платника податків у випадку порушення податкового законодавства (вчинення податкового правопорушення).

Притягнення до відповідальності за вчинення податкового правопорушення, так само, як і притягнення до будь-якого іншого виду юридичної відповідальності, допускається лише за наявності складу податкового правопорушення.

При цьому, контролюючий орган, притягаючи до відповідальності шляхом нарахування штрафних санкцій та винесення відповідного податкового повідомлення - рішення, зобов`язаний встановити наявність в діях/бездіяльності платника податків елементи складу податкового правопорушення.

Пунктом 109.1 ст. 109 ПК України передбачено, що податковим правопорушенням є є протиправне, винне (у випадках, прямо передбачених цим Кодексом) діяння (дія чи бездіяльність) платника податку (в тому числі осіб, прирівняних до нього), контролюючих органів та/або їх посадових (службових) осіб, інших суб`єктів у випадках, прямо передбачених цим Кодексом.

Діяння вважаються вчиненими умисно, якщо існують доведені контролюючим органом обставини, які свідчать, що платник податків удавано, цілеспрямовано створив умови, які не можуть мати іншої мети, крім як невиконання або неналежне виконання вимог, установлених цим Кодексом та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

З огляду на вказану норму, слід зробити висновок, що протиправність дій/бездіяльності є обов`язковою умовою для визнання такої дії/бездіяльності правопорушенням. Зазначене кореспондує правовій позиції Верховного Суду, що викладена у Постанові від 22.04.2020 у справі № 826/11872/16.

Європейським судом з прав людини у рішенні від 23.07.2002 «Справа «Компанія «Вестбергатаксі Актіеболаг» та Вуліч проти Швеції» зазначено, що загальний характер правових норм, які регулюють питання податкових штрафів, та мета стягнення, яке має водночас і запобіжний, і каральний характер, з достатньою очевидністю вказують на те, що - для цілей статті 6 Конвенції заявники обвинувачувалися в кримінальному правопорушенні. Європейський суд з прав людини розцінює податкові правопорушення, як різновид кримінального обвинувачення для цілей застосування Конвенції.

Передбачені Податковим кодексом України штрафи, за своєю тяжкістю та каральним характером, цілком відповідають санкціям притаманним для застосування за кримінальні правопорушення, відтак наявні всі підстави для застосування частин другої статті 6 Конвенції, яка, у свою чергу, унеможливлює притягнення до відповідальності особи за відсутності вини.

З аналізу викладеного слідує, що застосування до платника податків наслідків у вигляді санкцій, передбачених Податковим кодексом України, можливе лише за наявності його вини.

Відповідно до ст. 17 ЗУ "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Такий правовий висновок міститься також, зокрема, у постановах Верховного Суду від 20.03.2018 у справі № 819/777/17, від 30.01.2018 у справі № 815/2745/17.

Матеріалами справи не встановлено вини ФОП ОСОБА_1 у порушенні умов перебування на спрощеній системі оподаткування, передбачених приписами п.п.291.4.2 п. 291.4 ст. 291 ПКУ.

Відповідно до ст. 90 КАС України, суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься в справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). При цьому суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в сукупності, керуючись законом.

Відповідно до частини другої статті 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини першої статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з частинами першою, другою статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач як суб`єкт владних повноважень в ході розгляду справи не довів правомірність своїх рішень в спірних правовідносинах.

Натомість, доводи та аргументи позивача, якими останній обґрунтовував позовні вимоги, знайшли повне підтвердження за наслідками розгляду справи по суті, а тому позовну заяву належить задовольнити в повному обсязі.

Розподіл судових витрат здійснюється відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства.

Керуючись ст. ст. 14, 22, 194, 243, 246, 249, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Харківській області (ЄДРПОУ ВП 43983495; адреса: вул. Пушкінська, буд. 46, м. Харків, 61057) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень, рішень та вимоги - задовольнити у повному обсязі.

Скасувати податкове повідомлення - рішення Головного управління ДПС у Харківській області від 26.02.2020 року № 6 про збільшення фізичній особі -підприємцю ОСОБА_1 суми грошового зобов`язання з військового збору на суму 111039, 96 грн. (сто одинадцять тисяч тридцять дев`ять гривень 96 копійок), в тому числі за податковими зобов`язаннями у розмірі 88831, 97 грн. (вісімдесят вісім тисяч вісімсот тридцять одна гривня 97 копійок) та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) у сумі 22207, 99 грн. (двадцять дві тисячі двісті сім гривень 99 копійок).

Скасувати податкове повідомлення - рішення Головного управління ДПС у Харківській області від 26.02.2020 року № 6 про збільшення фізичній особі -підприємцю ОСОБА_1 суми грошового зобов`язання з податку на доходи з фізичних осіб на суму 1332479, 48 грн. (один мільйон триста тридцять дві тисячі чотириста сімдесят дев`ять гривень 48 копійок), в тому числі за податковими зобов`язаннями у розмірі 1065983, 58 грн. (один мільйон шістдесят п`ять тисяч дев`ятсот вісімдесят три гривні 58 копійок) та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) у сумі 266495, 90 грн. (двісті шістдесят шість тисяч чотириста дев`яносто п`ять гривень 90 копійок).

Скасувати податкове повідомлення - рішення Головного управління ДПС у Харківській області від 26.02.2020 року № 6 про застосування до фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 суми штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) у сумі 510 грн. (п`ятсот десять гривень) по податку на доходи з фізичних осіб.

Скасувати податкове повідомлення - рішення Головного управління ДПС у Харківській області від 26.02.2020 року № 6 про застосування до фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) у сумі 510 грн. (п`ятсот десять гривень) за платежем адміністративні штрафи та інші санкції.

Скасувати податкове повідомлення - рішення Головного управління ДПС у Харківській області від 26.02.2020 року № 6 про збільшення фізичній особі -підприємцю ОСОБА_1 суми грошового зобов`язання з податку на додану вартість на суму 1234760, 25 грн. (один мільйон двісті тридцять чотири тисячі сімсот шістдесят гривень 25 копійок), в тому числі за податковими зобов`язаннями у розмірі 987808, 20 грн. (дев`ятсот вісімдесят сім тисяч вісімсот вісім гривень 20 копійок) та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) у сумі 246952, 05 грн. (двісті сорок шість тисяч дев`ятсот п`ятдесят дві гривні 05 копійок).

Скасувати рішення Головного управління ДПС у Харківській області від 26.02.2020 року № 6 про застосування до фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 штрафних санкцій за неподання, несвоєчасне подання, подання не за встановленою формою звітності, передбаченої Законом України "Про збір та облік єдиного внеску за загальнообов`язкове державне соціальне страхування" у розмірі 170, 00 грн. (сто сімдесят гривень).

Скасувати рішення Головного управління ДПС у Харківській області від 26.02.2020 року № 6 про застосування до фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 штрафних санкцій за неподання, несвоєчасне подання, подання не за встановленою формою звітності, передбаченої Законом України "Про збір та облік єдиного внеску за загальнообов`язкове державне соціальне страхування" у розмірі 170, 00 грн. (сто сімдесят гривень).

Скасувати рішення Головного управління ДПС у Харківській області від 26.02.2020 року № 6 про застосування до фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 штрафних санкцій у розмірі 2667, 71 грн. (дві тисячі шістсот шістдесят сім гривень 71 копійка) та нарахування пені у розмірі 574, 95 грн. (п`ятсот сімдесят чотири гривні 95 копійок), а всього на загальну суму 3242, 66 грн. (три тисячі двісті сорок дві гривні 66 копійок) за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску.

Скасувати податкове повідомлення - рішення Головного управління ДПС у Харківській області від 26.02.2020 року № 6 про застосування до фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 штрафу у сумі 3710, 10 грн. (три тисячі сімсот десять гривень 10 копійок) за платежем єдиний податок за затримку на 1 календарний день сплати єдиного податку на суму 7420, 20 грн.

Скасувати рішення Головного управління ДПС у Харківській області від 26.02.2020 року № 6 про застосування до фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 штрафних санкцій у розмірі 62403, 66 грн. (шістдесят дві тисячі чотириста три гривні 66 копійок) за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску.

Скасувати вимогу Головного управління ДПС у Харківській області про сплату фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 боргу (недоїмки) з єдиного внеску від 26.02.2020 року № Ф-6 на суму 257155, 80 грн. (двісті п`ятдесят сім тисяч сто п`ятдесят п`ять гривень 80 копійок).

Стягнути на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) сплачену суму судового збору в розмірі 10510, 00 грн. (десять тисяч п`ятсот десять гривень) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Харківській області (ЄДРПОУ ВП 43983495; адреса: вул. Пушкінська, буд. 46, м. Харків, 61057).

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку, передбаченому п.п. 15.5. п. 15 ч. 1 Розділу VII Перехідних положень КАС України до Другого апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів, з дня його проголошення .

В разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 06 квітня 2021 року.

Суддя Бадюков Ю.В.