Справа № 460/434/21
Суддя: Т.О. Комшелюк
Дата ухвалення: 2021-04-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

06 квітня 2021 року м. Рівне №460/434/21

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Комшелюк Т.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Крупецької сільської ради, Дубенського району, Рівненської області про визнання протиправною бездіяльність, стягнення середньомісячної заробітної плати та середньомісячного заробітку за час затримки виплати такого заробітку,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач), звернувся до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до Крупецької сільської ради, Дубенського району, Рівненської області в якому просить: 1) визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не нарахування та невиплати позивачу середньомісячної заробітної плати за період працевлаштування з 20 листопада по 31 грудня 2020 року, з часу припинення повноважень на посаді Хотинського сільського голови Радивилівського району Рівненської області; 2) стягнути з відповідача на користь позивача невиплачену середньомісячну заробітну плату за період працевлаштування з 20 листопада по 31 грудня 2020 року, з часу припинення повноважень на посаді голови Хотинського сільського голови Радивилівського району Рівненської області, в сумі 21312,48грн; 3) стягнути з відповідача на користь позивача середньомісячний заробіток за весь час затримки виплати йому середньомісячної заробітної плати за період працевлаштування з 20 листопада по 31 грудня 2020 року, з часу припинення повноважень на посаді голови Хотинського сільського голови Радивилівського району Рівненської області, за період з 20 листопада 2020 року по дату прийняття рішення у справі. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідач всупереч чинному законодавству відмовив у виплаті позивачу середньомісячної заробітної плати за період з 20.11.2020 по 31.12.2020, з часу припинення повноважень на посаді сільського голови відповідно до ч. 2 ст. 33 Закону України «Про місцеве самоврядування». Просить позов задовольнити.

Відповідач у відзиві на позовну заяву заперечив проти її задоволення. Свої заперечення аргументує тим, що до обрання позивача на виборну посаду, останній працював в Хотинському сільському центрі соціального обслуговування пенсіонерів та малозабезпечених громадян. Після припинення повноважень сільського голови, Радивилівським територіальним центром соціального обслуговування в структуру якого входить і Хотинський сільський центр соціального обслуговування пенсіонерів та малозабезпечених громадян, позивачу було запропоновано вакантну посаду соціального робітника, а тому йому було відмовлено у виплаті відповідної середньої заробітної плати. На думку відповідача, останній діяв відповідно до чинного законодавства. Просить у задоволенні позову відмовити.

Позивач подав відповідь на відзив в якому відхиляє доводи відзиву відповідача. Зазначає, що його посада після обрання на виборну посаду була повністю ліквідована. Йому запропонували посаду, яка не є рівноцінною посаді, яку він займав до виборної посади. Тому, після закінчення повноважень на посаді сільського голо, працевлаштування на попередній посаді є неможливим.

Відповідач заперечень на відповідь на відзив не подав.

Ухвалою суду від 27.01.2021 року відкрите провадження у справі та вирішено здійснювати її розгляд у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

02.03.2021 року відповідач подав до суду відзив на позовну заяву.

11.03.2021 року позивачем надано відповідь на відзив.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, з`ясувавши зміст спірних правовідносин з урахуванням доказів, судом встановлені наступні обставини.

ОСОБА_1 працював у Хотинському сільському центрі соціального обслуговування пенсіонерів та малозабезпечених громадян у період з 09 листопада 2006 року по 13 грудня 2009 року на посаді соціального працівника І категорії.

14 грудня 2009 року позивач звільнений з посади соціального працівника І категорії Хотинського сільського центру соціального обслуговування пенсіонерів та малозабезпечених громадян у зв`язку з обранням на посаду секретаря Хотинської сільської ради на підставі п. 5 ст. 36 КЗпП України.

09 січня 2013 року позивача обрано на посаду сільського голови Хотинської сільської ради.

Після цього позивач ще раз переобирався на вищезазначену посаду, а 20 листопада 2020 року, на підставі рішення Крупецької сільської ради № 88 сесії 8-го скликання, позивача звільнено у зв`язку із закінченням строку повноважень.

Після звільнення з посади сільського голови, позивач 08.12.2020 звернувся із заявою до відповідача про виплату середньої заробітної плати протягом шести місяців у зв`язку із закінченням повноважень.

Відповідач листом № 07-14/3385 від 15.12.2020 року рекомендував позивачу звернутися за попереднім місцем роботи.

22.12.2020 року позивач звернувся до відповідача із інформаційним запитом.

Листом від 29.12.2020 № 07-23/3543 відповідач надав відповідь на такий запит та запитувані позивачем документи.

21.01.2021 позивач повторно звернувся до відповідача із заявою про нарахування та виплату середньомісячної заробітної плати за період працевлаштування з 20.11.2020, але не більше шести місяців.

Відповідач 09.02.2021 листом № 10-21/561повідомив позивача про те, що йому було надано вакантну посаду, у зв`язку із чим рекомендовано звернутися за попереднім місцем роботи, де надано можливість працевлаштування.

На думку позивача, оскільки на час подання позовної кошти йому не нараховані і не виплачені, тобто наявна протиправна бездіяльність щодо виплати середньої заробітної плати, що обумовила позивача на звернення до суду з даним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку обґрунтованості аргументам, наведеними учасниками справи, суд дійшов наступних висновків.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що предметом розгляду даної справи відповідно до заявлених матеріально-правової вимог є встановлення судом правомірності чи протиправність бездіяльності Крупецької сільської ради Дубенського району Рівненської області щодо нарахування та виплати середньомісячної заробітної плати відповідно до ч. 2 ст. 33 Закону України «Про місцеве самоврядування». Предметом доказування є відповідне коло обставин, щодо вчинення Крупецькою сільською радою дій при вирішенні по суті заяв позивача на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Суд зауважує, що соціальні гарантії депутатів місцевих рад встановлені Законом України "Про статус депутатів місцевих рад" 11 липня 2002 року № 93-IV (далі - Закон № 93), у якому визначено коло осіб на яких поширюються Закон, яка процедура їх отримання, та за яких обов`язкових умов.

Відповідно до ч. 1 ст. 33 Закону №93, у разі обрання депутата місцевої ради на виборну посаду у раді, на якій він працює на постійній основі, трудовий договір з ним за попереднім місцем роботи припиняється відповідно до законодавства. Обраний на виборну посаду у відповідній раді, на якій він працює на постійній основі, депутат місцевої ради, який перебуває на службі у військових формуваннях чи правоохоронних органах держави, прикомандировується до місцевої ради із залишенням на цій службі.

З працівником, якого прийнято на роботу (посаду), що її виконував (займав) депутат місцевої ради, укладається строковий трудовий договір; цей договір розривається у разі повернення депутата місцевої ради на роботу, але не пізніш як через 3 місяці після припинення повноважень депутата місцевої ради.

З аналізу вищезазначеної норми права вбачається, що охорона трудових прав депутата місцевої ради починається на етапі його обрання на виборну посаду у раді. Крім того, зазначена норма Закону визначає, що трудовий договір з депутатом за попереднім місцем роботи припиняється відповідно до законодавства.

Тобто, трудовий договір з депутатом має припинятися на підставі п. 5 ст. 36 Кодексу законів про працю України (у зв`язку із переходом на виборну посаду) - це перша обов`язкова умова. Тому, особа, яка не перебувала у трудових відносинах перед обранням на виборну посаду (незайняті особи, особи зі статусом безробітного, фізичні особи - підприємці тощо) не може претендувати на виплату вказаних виплат.

З матеріалів справи судом встановлено, що позивач звільнений з посади соціального працівника І категорії Хотинського сільського центру соціального обслуговування пенсіонерів та малозабезпечених громадян на підставі п. 5 ст. 36 КЗпП України.

Другою обов`язковою умовою є дотримання 3-місячного строку після припинення повноважень, протягом якого депутат має право на повернення на попереднє місце своєї роботи.

Відповідно до абз. 1 ч. 2 ст. 33 Закону № 93, депутату місцевої ради, який працював у раді на постійній основі, після закінчення таких повноважень надається попередня робота (посада), а за її відсутності - інша рівноцінна робота (посада) на тому самому або, за згодою депутата, на іншому підприємстві, в установі, організації.

Отже, депутату може бути надано й іншу рівноцінну роботу (посаду) на тому самому або навіть на іншому підприємстві (у разі відсутності попередньої роботи (посади)).

Гарантії для працівників, обраних на виборні посади, також встановлені ст. 118 Кодексу законів про працю України, згідно із якою працівникам, звільненим від роботи внаслідок обрання їх на виборні посади в державних органах, а також у партійних, профспілкових, комсомольських, кооперативних та інших громадських організаціях, надається після закінчення їх повноважень за виборною посадою попередня робота (посада), а при її відсутності інша рівноцінна робота (посада) на тому самому або, за згодою працівника, на іншому підприємстві, в установі, організації.

Під рівноцінною роботою (посадою) слід розуміти роботу (посаду), не нижче за кваліфікацією чи посадою, за якою особа працювала до обрання на виборну посаду (відповідного голови/секретаря).

Таким чином, приведеними вище нормами права встановлено право працівника, звільненого з роботи внаслідок обрання на виборну посаду у раді, на одержання після закінчення його повноважень за виборною посадою попередньої роботи (посади) на тому ж підприємстві, в установі, організації або надання йому рівноцінної роботи (посади). Отже, законодавець гарантує колишньому депутату ради, збереження середньої заробітної плати, яку він одержував на виборній посаді лише за умови неможливості надання йому попередньої роботи і виключно на період його працевлаштування, але не більше шести місяців. При цьому, обов`язок запропонувати звільненим від роботи внаслідок обрання їх на виборні посади роботу (посаду) за згодою працівника, на іншому підприємстві, в установі, організації в разі відсутності можливості працевлаштувати на попередній або рівнозначній посаді покладається саме на роботодавця. За змістом Закону збереження протягом шести місяців середнього заробітку не звільняє адміністрацію установи, де працював депутат, вжити заходи до його працевлаштування.

Гарантія збереження середньої заробітної плати, яку сільський голова одержував на виборній посаді, можлива лише за умови неможливості надання йому попередньої роботи і виключно на період його працевлаштування, але не більше шести місяців. При цьому, необхідною умовою реалізації зазначеного права є неможливість забезпечення роботодавцем надання попередньої роботи (посади), а у разі її відсутності іншої рівноцінної роботи (посади) на тому самому або, за згодою депутата, на іншому підприємстві, в установі, організації.

Як вбачається з матеріалів справи, повноваження позивача припинилися 20.11.2020 року, з дня відкриття першої сесії сільської ради обраної на наступних чергових місцевих виборах, а з позовом до суду звернувся 22.01.2020 року.

Повторюючись, суд нагадує, що позивач звільнений з посади соціального працівника І категорії Хотинського сільського центру соціального обслуговування пенсіонерів та малозабезпечених громадян у зв`язку з обранням на посаду секретаря Хотинської сільської ради на підставі п. 5 ст. 36 КЗпП України.

Також матеріалами справи стверджується, що Радивилівський територіальний центр соціального обслуговування (надання соціальних послуг), на час звернення позивача, 16.12.2020 пропонував йому зайняти вакантну посаду соціального робітника у відділенні соціальної допомоги вдома (0,5 шт.од. згідно штатного розпису). Наведене підтверджується листом № 1-24/813 від 16.12.2020.

Крім того, на запит позивача щодо отримання публічної інформації, Радивилівський територіальний центр соціального обслуговування (надання соціальних послуг) листом від 01.03.2021 № 1-24/94 повідомив, що позивач на час звільнення працював на 1.0 ставки посади соціального працівника І категорії і на час звільнення його робоче місце знаходилося у сільському центрі соціального обслуговування пенсіонерів та малозабезпечених громадян с. Хотин. Також, Радивилівський територіальний центр соціального обслуговування (надання соціальних послуг) на час звернення позивача, 16.12.2020 пропонував йому зайняти вакантну посаду соціального робітника у відділенні соціальної допомоги вдома (0,5 шт.од. згідно штатного розпису). У зв`язку з відсутністю будь-яких робочих місць за місцем проживання ОСОБА_1 , йому було запропоноване наявне вакантне робоче місце соціального робітника (0,5 шт.од.) відділення соціальної допомоги вдома Радивилівського територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг), яке знаходилось у с. Сестрятин - найближчому до місця проживання ОСОБА_1 населеному пункті Радивилівської територіальної громади. Робочих місць соціального працівника та соціальних робітників на території с. Хотин не має.

Таким чином із наведеного слідує, що позивачу була запропонована наявна вакантна посада, яка не є рівноцінною посаді, яку займав позивач до обрання його на виборну посаду. Іншої посади позивачу запропоновано не було.

Крім того, варто звернути увагу на те, що робочі місця соціальних працівників та соціальних робітників на території Хотинської сільської ради Радивилівського району Рівненської області, у тому числі посада соціального працівника 1 категорії сільського центру соціального обслуговування пенсіонерів та малозабезпечених громадян с. Хотин територіального центру соціального обслуговування пенсіонерів та малозабезпечених громадян с. Хотин, з якої позивач був звільнений у зв`язку із переходом на роботу на виборну посаду до Хотинської сільської ради, були ліквідовані повністю, а Хотинський сільський центр соціального обслуговування пенсіонерів та малозабезпечених громадян був ліквідований як структурний підрозділ Радивилівського територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг), так як між Хотинською сільською радою та Радивилівським територіальним центром соціального обслуговування не був укладений відповідний договір про спів фінансування.

За наведених обставин, твердження відповідача про відсутність підстав для виплати середнього заробітку позивачу після його звільнення у зв`язку із тим, що йому була запропонована вакантна посада соціального робітника є неприйнятними.

Отже, за позивачем зберігається на період його працевлаштування, але не більше шести місяців, середня заробітна плата, яку він одержував на виборній посаді у раді, яка має бути виплачена з відповідного місцевого бюджету, тобто з місцевого бюджету Крупецької сільської ради.

У позові позивач просить зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити середню заробітну плату за період з 20.11.2020 по 31.12.2020.

Разом з тим, відповідно до записів в трудовій книжці повноваження Хотинського сільського голови припинено 20.11.2020 (п`ятниця).

Відповідно до абз. 2 п. 2.27 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29 липня 1993 року № 58, днем звільнення вважається останній день роботи.

Зважаючи на наведене, суд дійшов висновку, що відповідач допустив протиправну бездіяльність щодо невиплати позивачу середньомісячної заробітної плати за період з 21 листопада 2020 року (наступного дня з дня припинення повноважень сільського голови) по 31 грудня 2020 року у відповідності до вимог ст. 33 Закону України "Про статус місцевих рад".

Згідно з довідкою від 25.02.2021 № 10-14/805 наданою відповідачем, середньомісячна заробітна плата позивача за останні два місяці (вересень - жовтень 2020) становить 12615грн, а середньоденна за вказаний період - 573,41грн.

Пунктом 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100 в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин - 19.11.2020 року (далі - Порядок № 100), передбачено, що обчислення середньої заробітної плати для оплати часу щорічної відпустки, додаткових відпусток у зв`язку з навчанням, творчої відпустки, додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, або для виплати компенсації за невикористані відпустки провадиться виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю надання відпустки або виплати компенсації за невикористані відпустки.

При цьому, відповідно до абзацу 3 пункту 2 Порядку № 100, у всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Працівникам, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації менше двох календарних місяців, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактично відпрацьований час.

Згідно з абз. 1, 2 пункту 8 Порядку № 100 передбачено, що нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. В разі коли середня місячна заробітна плата визначена законодавством як розрахункова величина для нарахування виплат і допомоги, вона обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати, розрахованої згідно з абзацом першим цього пункту, на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді.

Середньоденна заробітна плата позивача за останні два місяці перед звільненням, відповідно до вищенаведеної довідки становить 573,41грн.

Таким чином, розрахунок суми середньої заробітної плати, яку позивач одержував раніше на виборній посаді сільського голови Хотинської сільської ради, на період працевлаштування, але не більше шести місяців, здійснюється на підставі вказаної довідки та у відповідності до Порядку № 100 і становить за період з 21.11.2020 по 31.12.2020 16055,48грн, а не 21312,48грн, як стверджує позивач (573,41грн х 28)= 16055,48, де 573,41грн середньоденна заробітна плата, 28 - робочі дні у періоді з 21.11.2020 по 31.12.2020. Таким чином у цій частині позовні вимоги позивача належать до часткового задоволення.

Щодо позовних вимог позивача про стягнення з відповідача середнього заробітку за весь час затримки виплати середньомісячної заробітної плати за період працевлаштування з 20 листопада по 31 грудня 2020 року, з часу припинення повноважень на посаді голови Хотинського сільського голови Радивилівського району Рівненської області, за період з 20 листопада 2020 року по дату прийняття рішення у справі.

Заявляючи вказану вимогу, позивач обґрунтовує її лише тим, що з відповідача необхідно стягнути такий середній заробіток та наводить свій розрахунок.

Наведені доводи позивача є неприйнятними з огляду на таке.

Відповідно до ст. 43 Конституції України, кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або па яку вільно погоджується.

Частиною першою статті 47 Кодексу законів про працю України встановлено, що власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення провести з ним розрахунок у строки, зазначені статтею 116 цього Кодексу.

Згідно ст. 48 Конституції України, кожен має право на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім`ї, що включає достатнє харчування, одяг, житло. Дане право безпосередньо реалізується шляхом гарантування своєчасної та повної виплати заробітної плати (грошового забезпечення).

За приписами статті 116 КЗпП України, при звільненні працівника, виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Положенням ст. 117 КзПП України встановлено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

З аналізу зазначених законодавчих норм вбачається, що умовами застосування статті 117 КЗпП України є, зокрема, невиплата належних звільненому працівникові сум у відповідні строки, вина власника або уповноваженого ним органу у невиплаті зазначених сум. При дотриманні наведених умов підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Наведена стаття кореспондуються із ст. 116 КзПП України, яка визначає строки проведення розрахунків при звільненні працівника.

Разом з тим, позивач просить стягнути середній заробіток за весь період затримки виплати середньомісячної заробітної плати за період працевлаштування.

З даного приводу суд зауважує, що ст. 117 КзПП України не поширюється на дані правовідносини, оскільки середня заробітна плата на період працевлаштування, що зберігається за колишнім депутатом місцевої ради, але не більше шести місяців, передбаченої абз. 2 ч. 2 ст. 33 Закону № 93, не виплачується такому депутату у день припинення його повноважень, а є гарантією збереження середньої заробітної плати, яку він одержував на виборній посаді лише за умови неможливості надання йому попередньої роботи і виключно на період його працевлаштування. Простими словами це є допомога за певних умов, на період працевлаштування колишнього депутата.

За наведених обставин зазначена вище позовна вимога задоволенню не належить.

Згідно частин 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Враховуючи вищевикладене в його сукупності, позовні вимоги позивача є частково обґрунтованими, тому підлягають частковому задоволенню.

Частиною третьою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, то підстави для його відшкодування відповідно до вимог ч. 3 ст. 139 КАС України відсутні.

Також позивачем у позовній заяві заявлено клопотання про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу. Станом на день прийняття рішення суду у даній справі, позивачем доказів їх понесення не надано, тому правові підстави для вирішення даного клопотання відсутні.

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Крупецької сільської ради, Дубенського району, Рівненської області, яка полягає у не нарахуванні та невиплаті ОСОБА_1 середньомісячної заробітної плати на період працевлаштування з 21 листопада 2020 року по 31 грудня 2020 року, з часу припинення повноважень на посаді Хотинського сільського голови Радивилівського району Рівненської області.

Стягнути з Крупецької сільської ради, Дубенського району, Рівненської області на користь ОСОБА_1 середньомісячну заробітну плату на період працевлаштування з 21 листопада 2020 року по 31 грудня 2020 року, з часу припинення повноважень на посаді голови Хотинського сільського голови Радивилівського району Рівненської області, в сумі 16055,48грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасники справи:

1) позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , і.н. НОМЕР_1 );

2) відповідач - Крупецька сільська рада Дубенського району Рівненської області (35541, Рівненська обл., Дубенський р-н, с. Крупець, вул. Довга, 68, ).

Суддя Т.О. Комшелюк