Справа № 620/4025/20
Суддя: Собків Ярослав Мар'янович
Дата ухвалення: 2021-04-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 620/4025/20 Суддя (судді) першої інстанції: Скалозуб Ю.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 квітня 2021 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача: Собківа Я.М.,

суддів: Файдюк В.В., Черпіцької Л.Т.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 23 листопада 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області за участю третьої особи ОСОБА_2 про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Чернігівського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області за участю третьої особи ОСОБА_3 в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Держгеокадастру в Чернігівській області від 27.02.2020 № 25-3012/14-20-сг «Про відмову у затвердженні документації із землеустрою та передачі у власність земельної ділянки», яким відмовлено ОСОБА_1 у затвердженні Проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, розташованої на території Одинцівської сільської ради Козелецького району Чернігівської області, розмір земельної ділянки 2,0000 га, кадастровий номер :33:140:0014, із цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства та передачі цієї земельної ділянки у власність;

- зобов`язати Головне управління Держгеокадастру в Чернігівській області повторно розглянути клопотання ОСОБА_1 про затвердження Проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, кадастровий номер :33:140:0014, площею 2,0000 га із цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства та передачі цієї земельної ділянки у власність, яка розташована на території Одинцівської сільської ради Козелецького району Чернігівської області та видати новий наказ яким затвердити документацію із землеустрою та передати ОСОБА_1 безоплатно у власність земельну ділянку з кадастровим номером :33:140:0014, площею 2,0000 га для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Одинцівської сільської ради Козелецького району Чернігівської області.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 23 листопада 2020 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач просить скасувати вказане рішення та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, з посиланням на те, що стаття 118 ЗК України не містить такої підстави для відмови у затвердженні документації із землеустрою та передачі у власність земельної ділянки, як не припинення користувачем права користування земельною ділянкою.

Відповідно до ч.1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Предметом апеляційного оскарження є судове рішення, яке прийняте судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, у зв`язку з чим колегія суддів вважає за можливе розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження).

17 лютого 2021 року відповідач подав відзив на апеляційну скаргу в якому просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, 30.08.2018 між ОСОБА_2 (Орендар) та організатором земельних торгів ГУ Держгеокадастру (Орендодавець) було укладено Договір оренди землі, згідно з пунктами 1.1, 3.1, 5.1, 5.2 якого Орендодавець надає, а Орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення державної власності для ведення фермерського господарства з кадастровим номером 422086500:33:140:0001, яка розташована за межами населеного пункту Одинцівської сільської ради Козелецького району Чернігівської області. Договір укладено на 7 років. Земельна ділянка передається в оренду для сільськогосподарського використання. Цільове призначення земельної ділянки - для ведення фермерського господарства (а.с. 20-24).

Згідно з копією нотаріально засвідченої Довіреності від 04.06.2019, зареєстрованої в реєстрі за № 490, позивач уповноважив ОСОБА_2 , зокрема, представляти його інтереси з усіма необхідними повноваженнями в управліннях/відділах Держгеокадастру з питань, пов`язаних із встановлення (відновлення) межі земельної(нх) ділянки(ок) в натурі (на місцевості), державної реєстрації земельної(их) ділянки(ок) та оформленням на його ім`я права власності на земельну(і) ділянку(и) будь-якого цільового призначення, будь-якої площі, за будь-якою адресою, на яку позивач по закону має або матиме право. Вказана Довіреність видана строком на три роки і дійсна до 04.06.2022 (а.с. 38).

Із заявою від 08.10.2019 (а.с. 25) позивач в особі представника ОСОБА_2 звернувся до відповідача, в якій просив надати дозвіл на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність у межах норм безоплатної приватизації для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2 га на території Одинцівської сільської ради Козелецького району Чернігівської області, додавши до неї графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, копії паспорту, ідентифікаційного номеру, довіреності, завіреної нотаріально копії листа від орендаря земельної ділянки про не заперечення виділення з земельної ділянки, кадастровий номер :33:140:0001, землі у власність згідно цієї заяви (а.с. 39).

Згідно з наказом ГУ Держгеокадастру від 07.11.2019 № 25-8709/14-19-СГ відповідачем позивачу було надано дозвіл на розроблення проєкту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, розташованої на території Одинцівської сільської ради Козелецького району Чернігівської області. Орієнтовний розмір земельної ділянки 2,00 га, за цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства (01.03) (а.с. 26).

Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4 у 2019 році було розроблено Проєкт землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність гр. ОСОБА_1 для ведення особистого селянського господарства загальною площею 2,0000 га, розташованої на території Одинцівської сільської ради Козелецького району Чернігівської області (далі по тексту - Проєкт землеустрою).

Згідно зі штампом ГУ Держгеокадастру від 11.02.2020, розміщеному на зазначеному Проєкті землеустрою, вбачається, що земельній ділянці присвоєно кадастровий номер :33:140:0014 (а.с. 31-64).

Вказаний Проєкт землеустрою було погоджено Головним управлінням Держгеокадастру у Кіровоградській області, що підтверджується копією Висновку про розгляд проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки від 24.12.2019 № 15248/82-19 (а.с. 59)

Копіями Витягів з Державного земельного кадастру про земельну ділянку підтверджується те, що земельна ділянка з кадастровим номером :33:140:0001 була поділена на земельні ділянки, яким присвоєно такі кадастрові номери: :33:140:0007, :33:140:0010, :33:140:0011,:33:140:0012,:33:140:0013, :33:140:0014, :33:140:0015,:33:140:0016,:33:140:0017, :33:140:0018.

Відповідно до копії Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 11.02.2020 № НВ-020 земельна ділянка з кадастровим номером :33:140:0014: розташована - Чернігівська область, Козелецький район, Одинцівська сільська рада; цільове призначення - 01.03 Для ведення особистого селянського господарства; категорія земель - землі сільськогосподарського призначення; вид використання земельної ділянки - для ведення особистого селянського господарства; площа - 2,0000 га; дата державної реєстрації - 11.02.2020; інформація про зареєстроване право в Державному земельному кадастрі відсутня (а.с. 85-89).

Із клопотання від 13.02.2020 позивач в особі представника ОСОБА_2 звернувся до ГУ Держгеокадастру, в якому просив відповідно до статей 118 та 121 Земельного кодексу України затвердити документацію із землеустрою та передати йому безоплатно у власність земельну ділянку з кадастровим номером :33:140:0014, площею 2,0000 га для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Одинцівської сільської ради Козелецького району Чернігівської області, додавши до неї: проєкт землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність на 34 аркушах (оригінал); Витяг з Державного земельного кадастру на 3 аркушах (оригінал), копію довіреності (а.с. 27).

Наказом від 27.02.2020 № 25-3012/14-20-СГ ГУ Держгеокадастру відмовило позивачу у затвердженні Проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, розташованої на території Одинцівської сільської ради Козелецького району Чернігівської області, розмір земельної ділянки 2,0000 га, кадастровий номер :33:140:0014, із цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства (01.03) та передачі цієї земельної ділянки у власність з таких підстав: не припинено користувачем право користування земельною ділянкою (а.с. 28).

Не погодившись із вказаним рішенням позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позовних вимог, дійшов висновку, що оскільки право оренди земельної ділянки ОСОБА_2 станом на 27.02.2020 - на момент прийняття оскаржуваного Наказу, яким було відмовлено у затвердженні Проєкту землеустрою, було дійсним, Договір оренди землі від 30.08.2018 не було розірвано чи змінено в частині зміни об`єкту оренди, і та частина ділянки, яку бажав отримати позивач не була вільною, а перебувала в оренді, відповідач правомірно не затвердив Проєкт землеустрою.

Колегія суддів, розглядаючи справу в межах доводів апеляційної скарги, дійшла висновку про обґрунтованість та правомірність висновків суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Стаття 118 ЗК України встановлює порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами.

Згідно з ч. 1 ст. 118 ЗК України громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим.

Зі змісту ч. 6 ст. 118 ЗК України слідує, що громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні, до якого додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри.

Приписами абзацу першого ч. 7 ст. 118 ЗК України визначено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених ст. 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проєктів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Таким чином, обов`язковим є прийняття відповідним органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування за наслідками розгляду поданого клопотання про надання дозволу на розробку проєкту землеустрою вмотивованого рішення про надання дозволу або відмову у його наданні із наведенням усіх підстав такої відмови.

При цьому ч. 7 ст. 118 ЗК України визначений перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки за результатами розгляду належним чином оформлених клопотання та додатків до нього, який є вичерпним, а саме:

- невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів;

- невідповідність місця розташування об`єкта вимогам прийнятих відповідно до цих законів нормативно-правових актів;

- невідповідність місця розташування об`єкта вимогам генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проєктів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

У разі надання органом місцевого самоврядування відмови особі у наданні дозволу на розробку проєкту землеустрою обов`язковим є зазначення конкретної підстави для такої відмови, що визначені у ч. 7 ст. 118 ЗК України.

Системний аналіз наведених правових норм дає підстави зробити висновок, що ЗК України визначено вичерпний перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, зокрема: невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проєктів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. При цьому, чинним законодавством не передбачено право суб`єкта владних повноважень відступати від положень ст. 118 ЗК України.

Визначена законом процедура є способом дій відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування у відповідь на звернення громадян щодо того чи іншого «земельного» питання. У світлі вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України дотримання відповідним органом встановленої законом процедури є обов`язковим.

Верховний Суд зазначає, що основним питанням, яке постало перед судами попередніх інстанцій була перевірка та надання оцінки підставам відмови у наданні позивачу дозволу на розробку проєктів землеустрою.

Судом першої інстанцій встановлено, що підставою для відмови відповідачем визначено те, що земельна ділянка, яку бажав отримати у власність позивач, перебуває у користуванні на умовах оренди, а саме Проєктом землеустрою передбачено відведення земельної ділянки з кадастровим номером :33:140:0014 в розмірі 2,0000 га у власність для ведення особистого селянського господарства за рахунок частини земельної ділянки з кадастровим номером :33:140:0001, яка, в свою чергу, перебуває в оренді ОСОБА_2 на підставі Договору оренди землі від 30.08.2018.

З матеріалів справи вбачається, що разом із заявою про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність в межах норм безоплатної приватизації для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2 га на території Одинцівської сільської ради Козелецького району Чернігівської області до Головного управління Держгеокадастру в Чернігівській області позивачем надано графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки та завірена нотаріально копія листа Орендаря земельної ділянки про не заперечення виділення з земельної ділянки, кадастровий номер :33:140:0001 землі у власність, в тому числі ОСОБА_1 згідно з поданої заяви.

Як вірно зазначено судом першої інстанції, Верховний Суд при розгляді близьких за змістом правовідносин у постанові від 04.05.2020 у справі № 816/1331/17 зробив такий висновок:

« 38. Відповідно до пункту «а» ст. 141 Земельного кодексу України підставою припинення права користування земельною ділянкою є добровільна відмова від права користування земельною ділянкою.

39. Відповідно до ч. 4 ст.142 Земельного кодексу України припинення права постійного користування земельною ділянкою у разі добровільної відмови землекористувача здійснюється за його заявою до власника земельної ділянки. Власник земельної ділянки на підставі заяви землекористувача приймає рішення про припинення права користування земельною ділянкою, про що повідомляє органи державної реєстрації.

40. Згідно частини 2 статті 31 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом. Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або цим договором.

41. Таким чином, припинення права користування орендованою земельною ділянкою не настає автоматично в силу добровільної відмови від права користування земельною ділянкою. Добровільна відмова є лише підставою для розірвання договору оренди та прийняття власником рішення про припинення права користування земельною ділянкою».

Правова позиція із аналогічним застосуванням норм законодавства також викладена у постанові Верховного Суду від 12 червня 2020 року у справі №480/303/19, а тому судова колегія не вбачає підстав для відступу від наведеного висновку.

При цьому, слід зазначити, що у цій справі позивач надав згоду на вилучення частини земельної ділянки із орендованої земельної ділянки площею 2,0000 га, але останнім не підтверджено його звернення до орендодавця щодо внесення змін до договору оренди в частині зміни площі або розірвання договору оренди.

Також, Верховний Суд у постанові від 17 грудня 2018 року у справі №509/4156/15-а сформулював правову позицію, відповідно до якої, враховуючи обмежений строк розгляду клопотання, а також положення частини шостої статті 118 ЗК України, яка містить імперативні вимоги щодо обов`язковості додавання до клопотання зацікавленої особи графічних матеріалів, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб), Суд у контексті спірних правовідносин дійшов висновку, що недодержання вимог щодо змісту клопотання, ненадання належним чином оформлених графічних матеріалів або погодження землекористувача, якщо бажана земельна ділянка не є вільною, може бути самостійною підставою для відмови у наданні дозволу на розроблення проєкту землеустрою.

З огляду на викладені обставини, за результатами розгляду апеляційної скарги, з урахуванням наведених норм права, колегія суддів дійшла висновку про наявність правомірних підстав для відхилення відповідачем клопотання позивача щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 2,00 га для ведення особистого селянського господарства, відтак, позовні вимоги ОСОБА_5 задоволенню не підлягають.

Згідно з ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Всі наведені апелянтом доводи не спростовують вірних висновків суду першої інстанції.

Положеннями ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 23 листопада 2020 року - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач Собків Я.М.

Суддя Файдюк В.В.

Суддя Черпіцька Л.Т.