Справа № 320/4713/20
Суддя: Лапій С.М.
Дата ухвалення: 2021-04-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 квітня 2021 року № 320/4713/20

Суддя Київського окружного адміністративного суду Лапій С.М., розглянувши в м. Києві за правилами загального позовного провадження у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом гр. ОСОБА_1 до Таращанської районної державної адміністрації Київської області про визнання протиправними та скасування розпоряджень, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернулася гр. ОСОБА_1 з позовом, в якому, з урахуванням збільшення позовних вимог просить:

- визнати протиправним та скасувати розпорядження голови Таращанської районної державної адміністрації Київської області від 19.05.2020 №6-к «Про накладення на державного службовця дисциплінарного стягнення», яким на неї накладено дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення з посади державної служби у зв`язку з перевищенням службових повноважень;

- визнати протиправним та скасувати розпорядження голови Таращанської районної державної адміністрації Київської області від 19.05.2020 № 7-к «Про звільнення ОСОБА_1 », яким її звільнено 20.05.2020 з посади керівника апарату Таращанської районної державної адміністрації за вчинення нею дисциплінарного проступку, який передбачає звільнення у зв`язку з перевищенням службових повноважень;

- поновити її на посаді керівника апарату Таращанської районної державної адміністрації;

- стягнути з Таращанської районної державної адміністрації на її користь суму середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу;

- стягнути з Таращанської районної державної адміністрації на її користь суму грошової допомоги у розмірі 14956, 00 грн;

- стягнути з Таращанської районної державної адміністрації на її користь моральну шкоду у розмірі 30000, 00 грн.

На обґрунтування позовних вимог зазначила, що оскаржувані розпорядження є протиправними, оскільки відповідачем не було дотримано процедури притягнення її до відповідальності, та прийняті з порушенням Закону України "Про державну службу" та "Порядку здійснення дисциплінарного провадження".

Представник відповідача надав суду відзив, в якому проти позову заперечив та просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 09.06.2020 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 30.11.2020 закрито підготовче провадження.

На підставі ст.ст. 194, 205 КАС України судом прийнято рішення про розгляд справи у порядку письмового провадження.

Судом встановлено, що розпорядженням Таращанської РДА Київської області від 29.09.2015 № 60-к «Про переведення ОСОБА_1 » ОСОБА_1 переведено на посаду керівника апарату райдержадміністрації з 29.09.2015.

Відповідно до постанови КМУ від 03.11.2019 № 926 «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України та скасування постанови Кабінету Міністрів України від 19 червня 2019 № 746» на виконання розпорядження голови Київської обласної державної адміністрації від 22.11.2019 № 679 «Про граничну чисельність працівників районних державних адміністрацій Київської області» виконуючим обов`язки голови адміністрації видано розпорядження від 25.11.2019 № 188 «Про упорядкування структури апарату Таращанської районної державної адміністрації».

Згідно даного розпорядження затверджено структуру та скорочено з 25.11.2019 граничну чисельність працівників апарату Таращанської РДА на 50%

На виконання розпорядження від 25.11.2019 позивачкою підготовлено проект наказу керівника апарату від 22.01.2020 № 13-к «Про звільнення ОСОБА_2 в останній день її відпустки, тобто з 31.05.2022.

Проект даного наказу був завізований начальником загального відділу апарату РДА Савченко О.А, начальником відділу з питань персоналу апарату РДА Дротовою Н.В., в.о. начальника відділу з юридичних питань та взаємодії з правоохоронними органами апарату РДА Гунченко І.Ю. Після цього проект наказу від 22.01.2020 № 13-к був підписаний позивачкою.

До голови Таращанської РДА 10.04.2020 звернулася гр. ОСОБА_2 із заявою про порушення чинного законодавства та незаконного звільнення.

Таращанською РДА листом від 30.04.2020 № 04-28/691 повідомлено ОСОБА_2 , що термін розгляду її скарги продовжено до 45 днів з дня її надходження, оскільки порушені у скарзі питання потребують комісійного вирішення.

Також 29.04.2020 від Київської обласної державної адміністрації до відповідача надійшов лист № 11-21/2369/01/13-2020 щодо незаконного звільнення з посади спеціаліста відділу з юридичних питань та взаємодії з правоохоронними органами апарату райдержадміністрації ОСОБА_2 , яка перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.

Крім того, 04.06.2020 відповідачу надійшов лист ГУ Держпраці у Київській області № 4.3/2-Д-2254-3395 щодо дотримання вимог законодавства про працю у Таращанській РДА.

Розпорядженням голови Таращанської РДА від 13.05.2020 № 102 «Про дисциплінарну комісію з розгляду дисциплінарних справ стосовно державних службовців, які займають посади державної служби категорії «Б» та здійснюють повноваження керівників державної служби в Таращанській районній державній адміністрації та їх заступників» утворено дисциплінарну комісію з розгляду дисциплінарних справ стосовно державних службовців, які займають посади державної служби категорії «Б» та здійснюють повноваження керівників державної служби в Таращанській районній державній адміністрації та їх заступників у складі згідно з додатком.

Відповідно до додатку до розпорядження від 13.05.2020 № 102 до складу комісії входять: Возна Л.В. - начальник управління фінансів райдержадміністрації, Гунченко І.Ю. - головний спеціаліст відділу управління персоналом, з юридичних питань, оборонної та мобілізаційної роботи апарату райдержадміністрації, Ємець Т.А. - завідувач архівного сектору райдержадміністрації, Журавель С.М. - головний спеціаліст відділу освіти і науки райдежадміністрації, Удовенко І.А. - завідувач сектору культури, молоді та спорту райдержадміністрації, Холмогорова Л.В. - начальник управління соціального захисту населення райдержадміністрації.

Розпорядженням голови Таращанської РДА від 14.05.2020 № 103 «Про порушення дисциплінарного провадження», порушено дисциплінарне провадження стосовно ОСОБА_1 , керівника апарату Таращанської РДА, за фактом порушення трудового законодавства, а саме видачі наказу від 22.01.2020 № 13-к «Про звільнення ОСОБА_2 ».

Повідомленням від 14.05.2020 позивачку запрошено 19.05.2020 о 09:00 год на засідання комісії для надання пояснень по питанню порушеного дисциплінарного провадження відносно неї за заявою ОСОБА_2 від 10.04.2020 щодо порушення чинного законодавства та незаконного звільнення.

Як слідує з протоколу від 19.05.2020 № 2 засідання дисциплінарної комісії з розгляду дисциплінарних справ стосовно державних службовців, які займають посади державної служби категорії «Б» та здійснюють повноваження керівників державної служби в Таращанській районній державній адміністрації та їх заступників, у ході розгляду матеріалів дисциплінарного провадження встановлено, що ОСОБА_1 було порушено п. п. 5, 7, 9, 15 ст. 65 «Про державну службу», відповідно до ст. 66 ЗУ «Про державну службу» дисциплінарна комісія з розгляду дисциплінарних справ вирішила рекомендувати голові Таращанської райдержадміністрації застосувати дисциплінарне стягнення у відповідності ст. 66 ЗУ «Про державну службу».

Поданням за результатами розгляду дисциплінарної справи від 19.05.2020 дисциплінарна комісія з розгляду дисциплінарних справ стосовно державних службовців, які займають посади державної служби категорії «Б» та здійснюють повноваження керівників державної служби в Таращанській районній державній адміністрації та їх заступників, вирішила рекомендувати голові Таращанської райдержадміністрації застосувати дисциплінарне стягнення до ОСОБА_1 керівника апарату райдержадміністрації у відповідності до ст. 66 ЗУ «Про державну службу».

Поданням до розпорядження голова адміністрації Пасічнюк В. зазначив, що вважає за доцільне застосувати до позивачки дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення з посади державної служби відповідно до п. 4 ч. 1 та ч. 5 ст. 66 ЗУ «Про державну службу» у зв`язку з перевищенням службових повноважень.

Розпорядженням Таращанської РДА від 19.05.2020 № 7-к «Про звільнення ОСОБА_1 » звільнено ОСОБА_1 20.05.2020 з посади керівника апарату Таращанської РДА за вчинення нею дисциплінарного проступку.

Не погоджуючись з оскаржуваним наказом, позивачка звернулася до суду за захистом своїх прав.

Надаючи правову оцінку обставинам, що склалися суд зазначає наступне.

Відповідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Право на працю є основним конституційним правом громадян України.

Згідно зі статтею 43 Конституції України право на працю визнається за кожною людиною і становить собою можливість заробляти на життя працею, яку людина вільно обирає або на яку погоджується.

Нормами статті 139 Кодексу законів про працю України визначено, що працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір.

Згідно частини 2 статті 1 Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 № 899-VIII (далі- Закон № 899) державний службовець - це громадянин України, який займає посаду державної службі в органі державної влади, іншому державному органі, його апарат (секретаріаті), одержує заробітну плату за рахунок коштів державного бюджету та здійснює встановлені для цієї посади повноваження безпосередньо пов`язані з виконанням завдань і функцій такого державного органу, а також дотримується принципів державної служби.

Статтею 8 Закону № 899 визначено низку зобов`язань державного службовця, серед яких: дотримання Конституції та законів України, діяти лише на підставі, межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законам України; дотримання принципів державної служби та правил етичної поведінки; забезпечення в межах наданих повноважень ефективне виконання завдань і функцій державних органів; сумлінне і професійне виконання свої посадових обов`язків; виконання рішень державних органів, наказів (розпоряджень), доручень керівників, які надані на підставі та у межах повноважень, передбачених Конституцією та законами України; дотримання вимог законодавства у сфері запобігання і протидії корупції; в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; дотримуватися принципів державної служби та правил етичної поведінки; поважати гідність людини, не допускати порушення прав і свобод людини та громадянина; сумлінно і професійно виконувати свої посадові обов`язки; додержуватися вимог законодавства у сфері запобігання і протидії корупції; запобігати виникненню реального, потенційного конфлікту інтересів під час проходження державної служби; постійно підвищувати рівень своєї професійної компетентності та удосконалювати організацію службової діяльності; зберігати державну таємницю та персональні дані осіб, що стали йому відомі у зв`язку з виконанням посадових обов`язків, а також іншу інформацію, яка відповідно до закону не підлягає розголошенню; надавати публічну інформацію в межах, визначених законом.

Відповідно ст. 62 Закону № 889 державний службовець зобов`язаний виконувати обов`язки, визначені статтею 8 цього Закону, а також:

1) не допускати вчинків, несумісних із статусом державного службовця;

2) виявляти високий рівень культури, професіоналізм, витримку і тактовність, повагу до громадян, керівництва та інших державних службовців;

3) дбайливо ставитися до державного майна та інших публічних ресурсів.

2. Державний службовець особисто виконує покладені на нього посадові обов`язки.

Згідно ст. 64 Закону № 889 за невиконання або неналежне виконання посадових обов`язків, визначених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами у сфері державної служби, посадовою інструкцією, а також порушення правил етичної поведінки та інше порушення службової дисципліни державний службовець притягається до дисциплінарної відповідальності у порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно ст. 65 Закону № 889 підставою для притягнення державного службовця до дисциплінарної відповідальності є вчинення ним дисциплінарного проступку, тобто протиправної винної дії або бездіяльності чи прийняття рішення, що полягає у невиконанні або неналежному виконанні державним службовцем своїх посадових обов`язків та інших вимог, встановлених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами, за яке до нього може бути застосоване дисциплінарне стягнення.

Дисциплінарними проступками є:

1) порушення Присяги державного службовця;

2) порушення правил етичної поведінки державних службовців;

3) вияв неповаги до держави, державних символів України, Українського народу;

4) дії, що шкодять авторитету державної служби;

5) невиконання або неналежне виконання посадових обов`язків, актів органів державної влади, наказів (розпоряджень) та доручень керівників, прийнятих у межах їхніх повноважень;

6) недотримання правил внутрішнього службового розпорядку;

7) перевищення службових повноважень, якщо воно не містить складу кримінального або адміністративного правопорушення;

8) невиконання вимог щодо політичної неупередженості державного службовця;

9) використання повноважень в особистих (приватних) інтересах або в неправомірних особистих інтересах інших осіб;

10) подання під час вступу на державну службу недостовірної інформації про обставини, що перешкоджають реалізації права на державну службу, а також неподання необхідної інформації про такі обставини, що виникли під час проходження служби;

11) неповідомлення керівнику державної служби про виникнення відносин прямої підпорядкованості між державним службовцем та близькими особами у 15-денний строк з дня їх виникнення;

12) прогул державного службовця (у тому числі відсутність на службі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин;

13) поява державного службовця на службі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп`яніння;

14) прийняття державним службовцем необґрунтованого рішення, що спричинило порушення цілісності державного або комунального майна, незаконне їх використання або інше заподіяння шкоди державному чи комунальному майну, якщо такі дії не містять складу кримінального або адміністративного правопорушення;

15) прийняття державним службовцем рішення, що суперечить закону або висновкам щодо застосування відповідної норми права, викладеним у постановах Верховного Суду, щодо якого судом винесено окрему ухвалу.

Державний службовець не може бути притягнутий до дисциплінарної відповідальності, якщо минуло шість місяців з дня, коли керівник державної служби дізнався або мав дізнатися про вчинення дисциплінарного проступку, не враховуючи час тимчасової непрацездатності державного службовця чи перебування його у відпустці, або якщо минув один рік після його вчинення або постановлення відповідної окремої ухвали суду.

Частиною 1 статті 66 Закону № 899 встановлено, що до державних службовців застосовується один із таких видів дисциплінарного стягнення:

1) зауваження;

2) догана;

3) попередження про неповну службову відповідність;

4) звільнення з посади державної служби.

Відповідно до ч. 5 ст. 66 Закону № 899 звільнення з посади державної служби є винятковим видом дисциплінарного стягнення і може бути застосоване лише у разі вчинення дисциплінарних проступків, передбачених пунктами 1, 3, 7, 9-11, 13, 14 частини другої статті 65 цього Закону, а також вчинення систематично (повторно протягом року) дисциплінарного проступку, передбаченого пунктом 12 частини другої статті 65 цього Закону.

Згідно ч. 4 ст 67 Закону № 899 обставинами, що обтяжують відповідальність державного службовця, є:

1) вчинення дисциплінарного проступку у стані алкогольного сп`яніння або у стані, викликаному вживанням наркотичних або токсичних засобів;

2) вчинення дисциплінарного проступку повторно, до зняття в установленому порядку попереднього стягнення;

3) вчинення проступку умисно на ґрунті особистої неприязні до іншого державного службовця, у тому числі керівника, чи помсти за дії чи рішення щодо нього;

4) вчинення проступку умисно з мотивів неповаги до держави і суспільства, прав і свобод людини, окремих соціальних груп;

5) настання тяжких наслідків або заподіяння збитків внаслідок вчинення дисциплінарного проступку.

Відповідно до ст. 69 Закону № 899 для здійснення дисциплінарного провадження з метою визначення ступеня вини, характеру і тяжкості вчиненого дисциплінарного проступку утворюється дисциплінарна комісія з розгляду дисциплінарних справ (далі - дисциплінарна комісія).

Дисциплінарною комісією стосовно державних службовців, які займають посади державної служби категорії "А", є Комісія.

Дисциплінарну комісію стосовно державних службовців, які займають посади державної служби категорії "Б" та здійснюють повноваження керівників державної служби в державних органах, а також їх заступників, утворює суб`єкт призначення.

Дисциплінарну комісію стосовно інших державних службовців, які займають посади державної служби категорій "Б" і "В", утворює керівник державної служби у кожному державному органі.

Дисциплінарна комісія діє у складі не менше трьох членів.

Члени дисциплінарної комісії здійснюють свої повноваження на громадських засадах.

Результатом розгляду дисциплінарної справи є пропозиція Комісії або подання дисциплінарної комісії, які мають рекомендаційний характер для суб`єкта призначення.

Суб`єкт призначення протягом 10 календарних днів зобов`язаний прийняти рішення на підставі пропозиції Комісії або подання дисциплінарної комісії або надати вмотивовану відмову протягом цього строку.

Відповідно до ст. 71 Закону № 899 Порядок здійснення дисциплінарного провадження затверджується Кабінетом Міністрів України. Порядок здійснення дисциплінарного провадження визначає, зокрема:

1) повноваження та порядок роботи дисциплінарної комісії;

2) порядок формування дисциплінарної комісії;

3) порядок здійснення дисциплінарного провадження у разі неможливості утворення або функціонування дисциплінарної комісії у державному органі.

За результатами здійснення дисциплінарного провадження дисциплінарною комісією Таращанської РДА встановлено, що керівником апарату райдержадміністрації ОСОБА_1 порушено вимоги п. п. 5, 7, 9, 15 ст. 65 ЗУ «Про державну службу», а саме:

- невиконання або неналежне виконання посадових обов`язків, актів органів державної влади, наказів (розпоряджень) та доручень керівників, прийнятих у межах їхніх повноважень;

- перевищення службових повноважень, якщо воно не містить складу кримінального або адміністративного правопорушення;

- використання повноважень в особистих (приватних) інтересах або в неправомірних особистих інтересах інших осіб;

- прийняття державним службовцем рішення, що суперечить закону або висновкам щодо застосування відповідної норми права, викладеним у постановах Верховного Суду, щодо якого судом винесено окрему ухвалу.

Згідно ч.1, ч. 2 Закону № 899 дисциплінарне стягнення має відповідати ступеню тяжкості вчиненого проступку та вини державного службовця. Під час визначення виду стягнення необхідно враховувати характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, результати оцінювання службової діяльності державного службовця, наявність заохочень, стягнень та його ставлення до служби.

Дисциплінарне стягнення може бути накладено тільки у разі встановлення факту вчинення дисциплінарного проступку та вини державного службовця. Вчинення державним службовцем діянь у стані крайньої потреби або необхідної оборони виключають можливість застосування дисциплінарного стягнення.

Відповідно ч. 1, ч.2 , ч. 5 ст 77 Закону № 899 рішення про накладення на державного службовця дисциплінарного стягнення чи закриття дисциплінарного провадження приймає суб`єкт призначення протягом 10 календарних днів з дня отримання пропозицій Комісії, подання дисциплінарної комісії у державному органі. Рішення оформляється відповідним актом суб`єкта призначення. У рішенні, яке оформляється наказом (розпорядженням), зазначаються найменування державного органу, дата його прийняття, відомості про державного службовця, стислий виклад обставин справи, вид дисциплінарного проступку і його юридична кваліфікація, вид застосованого дисциплінарного стягнення.

Пропозиція Комісії, подання дисциплінарної комісії є обов`язковими для розгляду суб`єктами призначення та враховуються ними під час вирішення питань щодо застосування дисциплінарного стягнення чи закриття дисциплінарного провадження.

Як слідує з матеріалів справи, відповідачем в порядку та строки, передбачені Законом України "Про державну службу", проведено дисциплінарне провадження відносно позивачки, за результатами якого виявлено порушення позивачкою вимог п. п. 5, 7, 9, 15 ст. 65 ЗУ «Про державну службу».

Щодо тверджень позивачки про те, що дисциплінарна комісія була створена з порушенням діючого законодавства та не мала законних підстав розглядати дисциплінарне провадження стосовно неї, суд не приймає до уваги з огляду на таке.

Так, позивачка посилається на те, що до складу дисциплінарної комісії були включені Гунченко І.Ю. - головний спеціаліст відділу управління персоналом, з юридичних питань, оборонної та мобілізаційної роботи апарату райдержадміністрації та Ємець Т.А. - завідувач архівного сектору райдержадміністрації, які були підпорядковані безпосередньо їй.

Як слідує з посадової інструкції головного спеціаліста відділу управління персоналом, з юридичних питань, оборонної та мобілізаційної роботи апарату райдержадміністрації, затвердженої керівником апарату Таращанської РДА від 19.02.2020 № 47-01, посада безпосереднього керівника - начальник відділу управління персоналом, з юридичних питань, оборонної та мобілізаційної роботи апарату районної державної адміністрації.

Розпорядженням Таращанської РДА від 02.09.2016 № 216 «Про затвердження Положення про архівний сектор Таращанської районної державної адміністрації» затверджено Положення про архівний сектор Таращанської районної державної адміністрації, згідно якого архівний сектор Таращанської РДА Київської області є структурним підрозділом Таращанської РДА Київської області, що утворюється головою районної державної адміністрації, підзвітний і підконтрольний голові, заступникам голови районної державної адміністрації згідно розподілу обов`язків та Державному архіву Київської області (п. 1).

Щодо встановлених комісією порушень, то суд зазначає наступне.

Як слідує з матеріалів справи, ОСОБА_2 у своїх письмових поясненнях зазначила, що у тексті наказу про її звільнення є посилання на ч. 5 ст. 87 ЗУ «Про державну службу», проте в п.1 цього наказу вказано звільнити її в останній день відпустки по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, що не встановлено жодною нормою чинного законодавства.

Вказала, що дії керівника апарату ОСОБА_1 варто розглядати як неналежне виконання посадових обов`язків, актів органів державної влади, наказів (розпоряджень) та доручень керівників, прийнятих у межах їхніх повноважень.

Крім того пояснила, що при усному зверненні до керівника апарату адміністрації у лютому 2020 нею було порушено питання щодо видачі наказу про незаконне звільнення та порушення її прав, це звернення було проігноровано позивачкою. Також вона повідомила позивачку, що має намір написати заяву про вихід на роботу та негайно приступити до виконання своїх обов`язків, на що отримала відповідь, що в день написання заяви її буде звільнено. Це характеризує видачу наказу як вольовий умисний вчинок з усвідомленням негативних наслідків.

Вказала, що наказ про її звільнення видано на грунті особистої неприязні, в особистих інтересах та є дискримінаційним упередженим ставленням , що є грубим порушенням законодавства.

Також зазначила, що позивачкою неодноразово було порушено правила етичної поведінки стосовно неї, зокрема спілкування з підвищеною інтонацією, зверхнє або зневажливе ставлення, недотримання у службовій діяльності ділового стилю спілкування.

У свою чергу позивачка у письмових поясненнях зазначила, що відповідно до постанови КМУ від 03.11.2019 № 926 «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України та скасування постанови Кабінету Міністрів України від 19 червня 2019 № 746» на виконання розпорядження голови Київської обласної державної адміністрації від 22.11.2019 № 679 «Про граничну чисельність працівників районних державних адміністрацій Київської області» виконуючим обов`язки голови адміністрації видано розпорядження від 25.11.2019 № 188 «Про упорядкування структури апарату Таращанської районної державної адміністрації».

Згідно даного розпорядження затверджено структуру та скорочено з 25.11.2019 граничну чисельність працівників апарату Таращанської РДА на 50%.

Згідно штатного розпису на 2019 рік кількість штатних одиниць налічувала 28, з них станом на 25.11.2019 вакантних 6, а саме: голова адміністрації, 2 заступники голови адміністрації, оператор комп`ютерного набору 1 категорії, водій та тимчасова посада спеціаліста відділу з юридичних питань та взаємодії з правоохоронними органами апарату адміністрації (відпустка по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку ( ОСОБА_2 ).

Листом від 01.10.2019 заступник голови КОДА Назаренко Д. зазначив про недопущення скорочення чисельності відділу ведення державного реєстру виборців.

Крім того, 09.01.2020 провідним спеціалістом загального відділу було надано довідку з жіночої консультації щодо її вагітності.

Виходячи з викладеного, позивачка дійшла висновку щодо звільнення ОСОБА_2 31.05.2022 - останнім днем відпустки по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, у зв`язку зі скороченням чисельності та штату державних службовців.

При цьому позивачка зазначила, що нею розглядалося питання щодо працевлаштування ОСОБА_2 до 31.05.2022 на іншу рівнозначну посаду державної служби або роботи згідно чинного законодавства.

Як слідує з доповідної записки начальника відділу управління персоналом, з юридичних питань, оборонної та мобілізаційної роботи апарату райдержадміністрації від 19.05.2020, після призначення голови райдержадміністрації відділом управління персоналом, з юридичних питань, оборонної та мобілізаційної роботи апарату райдержадміністрації була надана голові та керівнику апарату райдержадміністрації пояснювальна записка щодо скорочення ОСОБА_2 для вирішення питання для вирішення питання її працевлаштування.

Станом на 19.05.2020 поза штатом апарату райдержадміністрації залишається ОСОБА_2 , яка попереджена про зміну істотних умов державної служби та наступне вивільнення та яка не отримала пропозиції щодо іншої роботи

Також в матеріалах дисциплінарної справи наявний лист голови профспілкової організації працівників державних установ Таращанської райдержадміністрації від 23.12.2019 № 3, в якому зазначено, що на період відпустки по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років, яка надається відповідно до статті 18 Закону України «Про відпустки», за працівником зберігається місце роботи (посада), зазначена посада не підлягає виведенню зі штатного розпису згідно з ч. 3 ст. 18 Закону України «Про відпустки», профспілковий комітет не погоджує розірвання трудового договору згідно з п. 1 ст. 40 КЗпП України з працівниками апарату та інших структурних підрозділів Таращанської райдержадміністрації, а саме: ОСОБА_2 ( ОСОБА_2 ).

З пояснень, які надала позивачка на засіданні дисциплінарної комісії, не було зазначено об`єктивної причини скорочення саме посади спеціаліста відділу з юридичних питань та взаємодії з правоохоронними органами апарату райдержадміністрації.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 87 Закону № 899 підставами для припинення державної служби за ініціативою суб`єкта призначення є скорочення чисельності або штату державних службовців, скорочення посади державної служби внаслідок зміни структури або штатного розпису державного органу без скорочення чисельності або штату державних службовців, реорганізація державного органу;

Згідно ч. 5 ст. 87 Закону № 899 наказ (розпорядження) про звільнення державного службовця у випадках, передбачених частиною першою цієї статті, може бути виданий суб`єктом призначення або керівником державної служби у період тимчасової непрацездатності державного службовця або його відпустки із зазначенням дати звільнення, яка є першим робочим днем, наступним за днем закінчення тимчасової непрацездатності, зазначеним у документі про тимчасову непрацездатність, або першим робочим днем після закінчення відпустки.

Відповідно п. 4 ч. 1 ст. 4 ЗУ «Про відпустки» установлюються такі види відпусток, зокрема, соціальні відпустки:

відпустка у зв`язку з вагітністю та пологами (стаття 17 цього Закону);

відпустка для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку (стаття 18 цього Закону);

відпустка у зв`язку з усиновленням дитини (стаття 18-1 цього Закону);

додаткова відпустка працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину - особу з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи (стаття 19 цього Закону).

Відповідно ч. 3 ст. 40 КЗпП України не допускається звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в період його тимчасової непрацездатності (крім звільнення за пунктом 5 цієї статті), а також у період перебування працівника у відпустці. Це правило не поширюється на випадок повної ліквідації підприємства, установи, організації.

Згідно ст. 42 КЗпП України при скороченні чисельності чи штату працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці.

При рівних умовах продуктивності праці і кваліфікації перевага в залишенні на роботі надається:

1) сімейним - при наявності двох і більше утриманців;

2) особам, в сім`ї яких немає інших працівників з самостійним заробітком;

3) працівникам з тривалим безперервним стажем роботи на даному підприємстві, в установі, організації;

4) працівникам, які навчаються у вищих і середніх спеціальних учбових закладах без відриву від виробництва;

5) учасникам бойових дій, постраждалим учасникам Революції Гідності, особам з інвалідністю внаслідок війни та особам, на яких поширюється чинність Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", а також особам, реабілітованим відповідно до Закону України "Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років", із числа тих, яких було піддано репресіям у формі (формах) позбавлення волі (ув`язнення) або обмеження волі чи примусового безпідставного поміщення здорової людини до психіатричного закладу за рішенням позасудового або іншого репресивного органу;

6) авторам винаходів, корисних моделей, промислових зразків і раціоналізаторських пропозицій;

7) працівникам, які дістали на цьому підприємстві, в установі, організації трудове каліцтво або професійне захворювання;

8) особам з числа депортованих з України, протягом п`яти років з часу повернення на постійне місце проживання до України;

9) працівникам з числа колишніх військовослужбовців строкової служби, військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, військової служби за призовом осіб офіцерського складу та осіб, які проходили альтернативну (невійськову) службу, - протягом двох років з дня звільнення їх зі служби.

10) працівникам, яким залишилося менше трьох років до настання пенсійного віку, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат.

Перевага в залишенні на роботі може надаватися й іншим категоріям працівників, якщо це передбачено законодавством України.

Відповідно ст. 49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці.

При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством.

Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації, крім випадків, передбачених цим Кодексом. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації працівник на власний розсуд звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно. У разі якщо вивільнення є масовим відповідно до статті 48 Закону України "Про зайнятість населення", власник або уповноважений ним орган доводить до відома державної служби зайнятості про заплановане вивільнення працівників.

Вимоги частин першої - третьої цієї статті не застосовуються до працівників, які вивільняються у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці, пов`язаними з виконанням заходів під час мобілізації, на особливий період.

Вивільнення працівників, які мають статус державних службовців відповідно до Закону України "Про державну службу", здійснюється у порядку, визначеному цією статтею, з урахуванням таких особливостей:

про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за 30 календарних днів;

у разі вивільнення працівників на підставі пункту 1 частини першої статті 40 цього Кодексу не застосовуються положення частини другої статті 40 цього Кодексу та положення частини другої цієї статті;

не пізніше ніж за 30 календарних днів до запланованих звільнень первинним профспілковим організаціям надається інформація щодо цих заходів, включаючи інформацію про причини звільнень, кількість і категорії працівників, яких це може стосуватися, про терміни проведення звільнень, а також проводяться консультації з профспілками про заходи щодо запобігання звільненням чи зведенню їх кількості до мінімуму або пом`якшення несприятливих наслідків будь-яких звільнень.

Згідно ст. 179 КЗпП України за бажанням жінки їй надається відпустка для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з виплатою за ці періоди допомоги відповідно до законодавства.

Підприємства, установи та організації за рахунок власних коштів можуть надавати жінкам частково оплачувану відпустку та відпустку без збереження заробітної плати для догляду за дитиною більшої тривалості.

Відпустка для догляду за дитиною до досягнення нею віку трьох років не надається, якщо дитина перебуває на державному утриманні, крім прийомних дітей у прийомних сім`ях та дітей-вихованців у дитячих будинках сімейного типу.

У разі, якщо дитина потребує домашнього догляду, жінці в обов`язковому порядку надається відпустка без збереження заробітної плати тривалістю, визначеною у медичному висновку, але не більш як до досягнення дитиною шестирічного віку.

Відповідно ст. ч. 3 ст. 184 КЗпП України звільнення вагітних жінок і жінок, які мають дітей віком до трьох років (до шести років - частина шоста статті 179), одиноких матерів при наявності дитини віком до чотирнадцяти років або дитини з інвалідністю з ініціативи власника або уповноваженого ним органу не допускається, крім випадків повної ліквідації підприємства, установи, організації, коли допускається звільнення з обов`язковим працевлаштуванням. Обов`язкове працевлаштування зазначених жінок здійснюється також у випадках їх звільнення після закінчення строкового трудового договору. На період працевлаштування за ними зберігається середня заробітна плата, але не більше трьох місяців з дня закінчення строкового трудового договору.

Посилання позивачки, на те, що проект наказу від 22.01.2020 № 13-к «Про звільнення ОСОБА_2 » був завізований начальником загального відділу апарату РДА Савченко О.А, начальником відділу з питань персоналу апарату РДА Дротовою Н.В., в.о. начальника відділу з юридичних питань та взаємодії з правоохоронними органами аппарату РДА Гунченко І.Ю. і тільки після цього був нею підписаний, а тому перевищення службових повноважень з її боку не було, суд оцінює критично.

Відповідно до п. 2, п. 4 ч. 2 ст. 17 Закону № 899 керівник державної служби забезпечує планування службової кар`єри, планове заміщення посад державної служби підготовленими фахівцями згідно з вимогами до професійної компетентності та стимулює просування по службі; призначає громадян України, які пройшли конкурсний відбір, на посади державної служби категорій "Б" і "В", звільняє з таких посад відповідно до цього Закону.

Згідно посадової інструкції державних службовців категорії «Б» та «В», затвердженої головою Таращанської РДА від 19.02.2020, до обов`язків керівника апарату входить, зокрема, видача у межах своєї компетенції наказів, організація і контроль за їх виконанням.

Крім того, позивачка у позовній заяві визнала, що у наказі була допущена помилка з визначенням дати, з якої мала бути звільнена ОСОБА_2 .

Суд звертає увагу, що в наказі про звільнення ОСОБА_2 була зазначено не тільки дата звільнення, а і вказано: звільнити в останній день відпустки для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.

Таким чином, суд вважає обґрунтованими висновки відповідача щодо порушення позивачем пунктів 5, 7, 9 та 15 частини 2 статті 65 Закону України "Про державну службу", а тому позовні вимоги в частині скасування оскаржуваних розпоряджень задоволенню не підлягають.

Також не підлягають задоволенню позовні вимоги щодо стягнення з відповідача на користь позивачки середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу та моральну шкоди, оскільки вони є похідними від попередньої вимоги.

Щодо позовних вимог про стягнення з Таращанської районної державної адміністрації на її користь грошової допомоги на оздоровлення у розмірі 14956, 00 грн, то суд дійшов висновку, що вони задоволенню не підлягають з огляду на таке.

Згідно графіка відпусток Таращанської РДА Київської області на 2020 рік позивачка мала йти у відпустку до моменту звільнення з 13.04.2020 по 24.04.2020 терміном на 11 календарних днів та з 04.05.2020 по 14.05.2020 терміном на 10 календарних днів.

Позивачка заяви про надання відпусток відповідачу не подавала.

Відповідно до ст. 59 Закону № 899 щорічні відпустки надаються державним службовцям у порядку та на умовах, визначених законодавством про працю.

Згідно ст. 57 Закону № 899 державним службовцям надається щорічна основна оплачувана відпустка тривалістю 30 календарних днів, якщо законом не передбачено більш тривалої відпустки, з виплатою грошової допомоги у розмірі середньомісячної заробітної плати.

Відповідно до ст. 2 ЗУ «Про відпустки» право на відпустки мають громадяни України, які перебувають у трудових відносинах з підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, виду діяльності та галузевої належності, а також працюють за трудовим договором у фізичної особи (далі - підприємство).

Іноземці та особи без громадянства, які працюють в Україні, мають право на відпустки нарівні з громадянами України.

Право на відпустки забезпечується:

гарантованим наданням відпустки визначеної тривалості із збереженням на її період місця роботи (посади), заробітної плати (допомоги) у випадках, передбачених цим Законом;

забороною заміни відпустки грошовою компенсацією, крім випадків, передбачених статтею 24 цього Закону.

Згідно ст. 3 ЗУ «Про відпустки» за бажанням працівника у разі його звільнення (крім звільнення за порушення трудової дисципліни) йому має бути надано невикористану відпустку з наступним звільненням. Датою звільнення в цьому разі є останній день відпустки.

У разі звільнення працівника у зв`язку із закінченням строку трудового договору невикористана відпустка може за його бажанням надаватися й тоді, коли час відпустки повністю або частково перевищує строк трудового договору. У цьому випадку чинність трудового договору продовжується до закінчення відпустки.

Листом від 23.12.2016 р. № 1791/0/101- 16/281 Мінсоцполітики роз`яснило, що під час формування фонду оплати праці на відповідний бюджетний рік для кожного працівника передбачається одна грошова допомога при наданні щорічної основної оплачуваної відпустки для державних службовців, яка є гарантованою виплатою один раз на рік при наданні щорічної відпустки за відповідний робочий рік. Тому, незалежно від того, чи змінив державний службовець місце роботи, він має право на отримання такої допомоги лише один раз. Для вирішення питання про виплату грошової допомоги до щорічної відпустки на новому місці роботи треба отримати довідку (довільної форми) про те, отримував держслужбовець протягом року на попередньому місці роботи таку грошову допомогу чи ні.

Суд зазначає, що при звільнені працівника якщо він бажає перед звільненням використати щорічну основну відпустку, то разом з відпускними йому виплачують допомогу на оздоровлення. Але якщо працівник звільняється і бере компенсацію за невикористану відпустку, то підстав для виплати допомоги на оздоровлення немає.

Згідно розпорядження Таращанської РДА Київської області від 20.05.2020 № 7-к «Про звільнення ОСОБА_1 » відповідачем було проведено кінцевий розрахунок з позивачкою за 68 календарних днів невикористаної основної щорічної оплачуваної відпустки у розмірі 39202, 00 грн.

Всі інші доводи позивачки не спростовують правомірності оскаржуваних наказів та не дають суду підстав для їх скасування, відтак, у задоволенні позову слід відмовити.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно із ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо.

Відповідно до ч.1 ст. 9, ч. 1 ст. 77 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 72, ч. 3 ст. 77 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Докази суду надають учасники справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Також суд звертає увагу, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (рішення Європейського Суду з прав людини у справі Трофимчук проти України, no. 4241/03, від 28.10.2010).

На підставі викладеного суд доходить висновку, що позовні вимоги позивача є необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись статтями 243-246, 250, 255 КАС України,

в и р і ш и в:

У задоволенні адміністративного позову відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Суддя Лапій С.М.