Справа № 826/5258/18
Суддя: Донець В.А.
Дата ухвалення: 2021-04-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 квітня 2021 року м. Київ № 826/5258/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Донця В.А., розглянув у спрощеному позовному провадженні без повідомлення (виклику) сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення.

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення (форма "Р") від 22.03.2018 №.

Ухвалою суду: від 04.04.2018 - відкрито провадження в адміністративній справі та постановлено здійснювати судовий розгляд справи в спрощеному позовному провадженні без повідомлення (виклику) сторін, встановлено строки для подання заяв по суті та доказів; від 05.04.2021 - замінено відповідача - ГУ ДФС у м. Києві правонаступником - ГУ ДПС у м. Києві.

Позов мотивовано тим, що позивач мала право на податкову знижку відповідно до пункту 175.4 статті 175 ПК України щодо сплачених відсотків за кредитним договором для купівлі житла, починаючи з 2008 року, коли було зареєстровано право власності на квартиру та зареєстровано місце проживання в цій квартирі, тому оскаржуване податкове повідомлення-рішення, яким збільшено грошове зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб на суму задекларованої позивачем податкової знижки за 2017 рік, є протиправним та підлягає скасуванню.

Головним управлінням ДФС у м. Києві подано відзив, у якому представник зазначив, що у позивача відсутні підстави для нарахування податкової знижки за користування іпотечним житловим кредитом у 2017 року, оскільки відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 25.12.2007, об`єкт житлової іпотеки придбано в 2007 році.

Позивачем подано до суду відповідь на відзив, відповідно до якого позивач просить задовольнити позовні вимоги, оскільки право власності на квартиру набуто та зареєстровано 09.01.2008, про що бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна видано реєстраційне посвідчення №029673 та 31.01.2008 внесено відомості до паспорта про зареєстроване місце проживання.

Дослідивши письмові докази, суд установив.

Між Закритим акціонерним товариством "ОТП Банк" та ОСОБА_1 укладено договір іпотеки від 25.12.2007 №PML-003/329/2007.

Згідно з договором купівлі-продажу квартири від 25.12.2007, ОСОБА_1 придбала нерухоме майно (квартиру) за адресою: АДРЕСА_1 . Договір зареєстровано в реєстрі за №3285.

Відповідно до реєстраційного посвідчення Київського міського бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна від 09.01.2008 №029673, квартира за адресою: АДРЕСА_1 зареєстрована за ОСОБА_1 на праві приватної власності на підставі договору купівлі продажу від 25.12.2007 №3285 та записано в реєстрову книгу д.919-103 №2233.

З метою отримання податкової знижки 12.01.2018 позивачем до Державної податкової інспекції у Деснянському районі Головного управління ДФС у м. Києві подано податкову декларацію про майновий стан і доходи.

В акті про результати камеральної перевірки податкової декларації про майновий стан і доходи від 01.03.2018 №44/26-15-13-11-28 встановлено порушення при заповненні податкової декларації підпункту 14.1.170 пункту 14.1 статті 14, пункту 175.4 статті 175 Податкового кодексу України, що призвело до необґрунтованого визначення в декларації за 2017 рік податкової знижки на суму 18.773,25 грн.

Не погоджуючись з актом перевірки від 01.03.2018 №44/26-15-13-11-28, позивачем 07.03.2018 направлено заперечення від 06.03.2018 до Головного управління ДФС у м. Києві.

Листом від 21.03.2018 №11730/С/26-15-13-11-19 Головним управлінням ДФС у м. Києві результати камеральної перевірки податкової декларації про майновий стан і доходи від 01.03.2018 №44/26-15-13-11-28 залишено без змін.

На підставі акта камеральної перевірки від 01.03.2018 №44/26-15-13-11-28 Головним управлінням ДФС у м. Києві прийнято податкове повідомлення-рішення від 22.03.2018 №, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачено фізичними особами за результатами річного декларування на суму 18.773,25 грн.

Вирішуючи спір, суд ураховує таке.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, порядок їх адміністрування, права та обов`язки платників податків, компетенція контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України від 02.12.2010 №2755-VI (з наступними змінами та доповненнями в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин, далі - ПК України)

Відповідно до підпункту 14.1.170 пункту 14.1 статті 14 ПК України податкова знижка для фізичних осіб, які не є суб`єктами господарювання - документально підтверджена сума (вартість) витрат платника податку - резидента у зв`язку з придбанням товарів (робіт, послуг) у резидентів - фізичних або юридичних осіб протягом звітного року, на яку дозволяється зменшення його загального річного оподатковуваного доходу, одержаного за наслідками такого звітного року у вигляді заробітної плати, у випадках, визначених цим Кодексом.

Пунктом 166.1 статті 166 ПК України визначено:

платник податку має право на податкову знижку за наслідками звітного податкового року (підпункт 166.1.1);

підстави для нарахування податкової знижки із зазначенням конкретних сум відображаються платником податку у річній податковій декларації, яка подається по 31 грудня включно наступного за звітним податкового року. До податкової знижки включаються фактично здійснені протягом звітного податкового року платником податку витрати, підтверджені відповідними платіжними та розрахунковими документами, зокрема квитанціями, фіскальними або товарними чеками, прибутковими касовими ордерами, копіями договорів, що ідентифікують продавця товарів (робіт, послуг) і їх покупця (отримувача). У зазначених документах обов`язково повинно бути відображено вартість таких товарів (робіт, послуг) і строк їх продажу (виконання, надання) (підпункт 166.2.1);

платник податку має право включити до податкової знижки у зменшення оподатковуваного доходу платника податку за наслідками звітного податкового року, визначеного з урахуванням положень пункту 164.6 статті 164 цього Кодексу, такі фактично здійснені ним протягом звітного податкового року витрати: частину суми процентів, сплачених таким платником податку за користування іпотечним житловим кредитом, що визначається відповідно до статті 175 цього Кодексу (підпункт 166.1.3).

Позивачем до позову додано податкову декларацію про майновий стан і доходи за звітний період 2017 рік, подану 12.01.2018, у якій задекларовано право на податкову знижку в розмірі 18.773,24 грн.

Згідно з пунктом 175.4 статті 175 ПК України право на включення до податкової знижки суми, розрахованої згідно з цією статтею, надається платнику податку за одним іпотечним кредитом протягом 10 послідовних календарних років починаючи з року, в якому: об`єкт житлової іпотеки придбавається; збудований об`єкт житлової іпотеки переходить у власність платника податку та починає використовуватися як основне місце проживання.

Пунктом 175.2 статті 175 ПК України передбачено, що в разі якщо будинок (квартиру, кімнату) збудовано за рахунок іпотечного житлового кредиту, частина суми процентів, що включається до податкової знижки платника податку - позичальника іпотечного житлового кредиту, нарахована в перший рік погашення такого кредиту, може бути включена до податкової знижки за результатами звітного податкового року, в якому збудований об`єкт житлової іпотеки переходить у власність платника податку та починає використовуватися як основне місце проживання, з послідовним перенесенням права на включення до податкової знижки наступних щорічних фактично сплачених платником податку сум процентів протягом передбаченого пункту 175.4 цієї статті строку дії права на включення частини таких процентів до податкової знижки.

За змістом наведених норм, особа має право включити до податкової знижки за результатами звітного податкового року, в якому збудований об`єкт житлової іпотеки переходить у власність та починає використовуватись як основне місце проживання, витрати на сплату частини суми процентів за іпотечним кредитом, сплачених за такий звітний рік, та частини суми процентів, сплачених за перший рік погашення іпотечного кредиту з послідовним перенесенням права на включення до податкової знижки наступних щорічних фактично сплачених платником податку сум процентів протягом 10 послідовних календарних років.

Як уже зазначалось, судом установлено, що між АТ "ОТП Банк" та ОСОБА_1 укладено договір іпотеки від 25.12.2007 №PML-003/329/2007. Квартиру позивачем придбано на підставі договору від 25.12.2007.

Разом з тим, відповідно до реєстраційного посвідчення Київського міського бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна від 09.01.2008 №029673, квартира АДРЕСА_1 зареєстрована за ОСОБА_1 на праві приватної власності на підставі договору купівлі продажу від 25.12.2007 №3285 та записано в реєстрову книгу д.919-103 №2233.

До позову додано копію паспорта ОСОБА_1 НОМЕР_1 , виданого 28.03.1997, на сторінці 12 якого міститься запис Дарницького РУ ГУМВС України в м. Києві про реєстрацію місця проживання від 31.01.2018 за адресою: АДРЕСА_1 .

На думку суду, згідно з пунктом 175.4 статті 175 ПК України з урахуванням пункту 175.2 статті 175 ПК України, позивач з 2008 року - часу реєстрації права власності на предмет іпотеки (квартир) та реєстрації місця проживання, мала право протягом 10 послідовних календарних років включити до податкової знижки за результатами звітного податкового 2008 року витрати на сплату частини суми процентів за іпотечним кредитом, сплачених за такий звітний рік, та частини суми процентів, сплачених за перший рік погашення іпотечного кредиту з послідовним перенесенням права на включення до податкової знижки наступних щорічних фактично сплачених платником податку сум процентів.

Як убачається зі змісту акта камеральної перевірки від 01.03.2018 №44/26-15-13-11-28, єдиною підставою для прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, яким відмовлено в наданні податкової знижки за користування іпотечним-житловим кредитом за наслідками звітного податкового 2017 року слугувало те, що предмет іпотеки за договором придбано в 2007 році.

З урахуванням наведеного, суд вважає такий висновок контролюючого органу помилковим, оскільки не враховано юридичних фактів щодо реєстрації права власності на житло за іпотекодавцем та реєстрації місця проживання.

При цьому суд ураховує, що відмітка в паспорті про реєстрацію місця проживання в квартирі (предмет іпотеки) є достатнім доказом на підтвердження використання цієї квартири як постійного житла, позаяк відповідачем ця обставина не заперечувалась. Крім того, відповідно до абзацу п`ятого статті 3 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" від 11.12.2003 №1382-IV (зі змінами) до документів, до яких вносяться відомості про місце проживання віднесено паспорт громадянина України.

Оскільки, з урахуванням встановлених обставин реєстрації права власності на предмет іпотеки за платником податків та реєстрацію місця проживання в квартирі в 2008 році, суд дійшов висновку про необґрунтованість доводів контролюючого органу щодо відсутності підстав для декларування податкової знижки позивачем в 2017 році, позовні вимоги є обґрунтованими, відповідно податкове повідомлення-рішення (форма "Р") від 22.03.2018 № підлягає визнанню протиправним та скасуванню.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем сплачено судовий збір у розмірі 704,80 грн. (квитанція від 29.03.2018 №104).

Оскільки позов задоволено повністю, сторонами не надано інших доказів понесення судових витрат, на користь позивача підлягають присудженню судові витрати зі сплати судового збору за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтею 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення (форма "Р") від 22 березня 2018 року № (форма "Р").

Стягнути на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 704,80 грн. (сімсот чотири гривні вісімдесят копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у м. Києві.

Позивач - ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 ).

Відповідач - Головне управління ДПС у м. Києві (ідентифікаційний код відокремленого підрозділу 44116011, місцезнаходження: 04655, місто Київ, вулиця Шолуденка, будинок 33/19)

Відповідно до статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Згідно зі статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Підпунктом 15.5 пункту 15 Розділ VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя В.А. Донець