Справа № 359/3719/20
Суддя: Журавський В. В.
Дата ухвалення: 2021-03-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження №2-а/359/12/2021
Справа №359/3719/20
РІШЕННЯ

Іменем України

25 березня 2021 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді Журавського В.В.

при секретарях Алфімовій І.М., Моргушко Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Борисполі справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до батальйону патрульної поліції в м Бориспіль Управління патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції та Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, -

ВСТАНОВИВ:

В травні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним адміністративним позовом, який обґрунтовує тим, що 03 травня 2020 року о 9 годині 57 хвилин невідомою особою у поліцейській формі була винесена постанова про накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 гривень за вчинення порушення п.2.4 ПДР України. ОСОБА_1 вказав, що невідомі особи в поліцейській формі проявили халатність до виконання своїх службових обов`язків та свідому бездіяльність, яка полягає в тому, що тимчасові знаки в місці зупинки були встановлені з порушенням ДСТУ 4100-2014 та п.10.1.3, п.10.2.9 ПДР України, на вимогу позивача пред`явити службові посвідчення - відмовили в грубій формі. Крім цього, особа зі званням сержант повідомила позивачу про початок розгляду справи та розпочала процедуру розгляду справи. В той час як в постанові про притягнення до адміністративної відповідальності вказана особа в званні лейтенант. За таких обставин ОСОБА_1 просив суд визнати дії вказаних осіб незаконними та скасувати постанову серії ЕАК №2478521 від 03 травня 2020 року про накладення на нього адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП, у розмірі 425 гривень.

У судовому засіданні ОСОБА_1 підтримав адміністративний позов та наполягав на його задоволенні.

Представник відповідача Супрун І.В. заперечувала проти задоволення адміністративного позову та пояснила, що твердження позивача, викладені у позові є хибними, а позовні вимоги безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Представник відповідача вказала на те, що під час руху транспортного засобу в обов`язки водія не входить з`ясування законності встановлення дорожніх знаків та відповідність їх нормам ДСТУ. Водій ОСОБА_1 на вимогу інспектора поліції не пред`явив документи, зазначені в п.2.1 ПДР України. Таким чином, розглядаючи дану адміністративну справу інспектор поліції діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України, КУпАП та іншими нормативно-правовими актами. Тому представник відповідача просила відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши письмові та електронні докази, суд дійшов до висновку, що адміністративний позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 03 травня 2020 року інспектором БПП №1 роти №4 в м Бориспіль УПП у Київській області ДПП лейтенантом поліції Вічканем В.О. була винесена постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАК №2478521, якою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 гривень за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП (а.с.3).

Зі змісту даної постанови вбачається, що 03 травня 2020 року о 9 годині 57 хвилин ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки «ВАЗ», номерний знак НОМЕР_1 , рухався в с. Гора, Бориспіль-7, та зупинився перед знаком 3.41 стоп-контроль, та не надав документи для перевірки (водійське посвідчення та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу), чим порушив п.2.4.а ПДР України.

У відповідності до положення ч.1 ст.126 КУпАП (в редакції на час складання оскаржуваної постанови про накладення адміністративного стягнення) передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка») , у вигляді накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з вимогами п.2.4а) та п.2.1 ПДР України на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зокрема посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, реєстраційний документ на транспортний засіб та чинний страховий поліс (страховий сертифікат «Зелена картка») про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів або чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса (на електронному або паперовому носії), відомості про який підтверджуються інформацією, що міститься в єдиній централізованій базі даних, оператором якої є Моторне (транспортне) страхове бюро України.

Аналогічні положення закріплені також у ст.16 Закону України «Про дорожній рух», а саме: водій зобов`язаний мати при собі та на вимогу поліцейського, пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Згідно з положенням п.8 ч.1 ст.23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

На підставі ч.1 ст.222 КУпАП органи Національної поліції розглядають, серед іншого, справи про адміністративні правопорушення, передбачені ч.1 ст.126 цього Кодексу.

Аналізуючи наведені норм законодавства вбачається, що право органів Національної поліції перевіряти наявність зазначених у п.2.1 ПДР України документів кореспондується з обов`язком водія мати при собі та на вимогу працівника поліції пред`явити такі документи.

Викладене у повній мірі узгоджується з правовою позицією, яка була неодноразово викладена у постановах Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду, зокрема у справі №127/19283/17 від 25 вересня 2019 року, у справі №522/2280/16-а від 21 листопада 2019 року, у справі №711/4707/17 від 19 червня 2019 року.

Так, норма ст.126 КУпАП є імперативною, та встановлює відповідальність за відсутність при собі або не пред`явлення для перевірки відповідних документів, а відтак, є самостійним складом адміністративного правопорушення.

Керування транспортним засобом можливе лише за наявності посвідчення водія, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка»), і такі документи можуть бути предметом перевірки при встановленні права особи на керування транспортним засобом та самостійною підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Згідно з вимогами наведених норм законодавства України на вимогу поліцейського, водій транспортного засобу зобов`язаний пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а також поліс (договір) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власника наземних транспортного засобу.

Судом критично сприймаються твердження позивача з приводу того, що він мав право не пред`являти посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб на вимогу поліцейського для перевірки, доки останній не доведе, що зупинка транспортного засобу була законною. Оскільки, такі доводи позивача не ґрунтуються на вимогах законодавчих актів та не мають відношення до обов`язку водія транспортного засобу мати при собі та пред`явити на вимогу поліцейського для перевірки зазначені вище документи.

У відповідності до ч.1 ст.8 Закону України «Про Національну поліцію» поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

При цьому, згідно п.7 ч.1 ст.35 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі, зокрема якщо уповноважений орган державної влади прийняв рішення про обмеження чи заборону руху.

Згідно з вимогами дорожнього знаку 3.41 ПДР України «Контроль» забороняється проїзд без зупинки перед контрольними пунктами (пост Національної поліції, карантинний пост, прикордонна зона, закрита територія, пункт оплати проїзду на платних дорогах тощо).

Відповідно до ч.2 ст.35 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський зобов`язаний поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у цій статті.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, транспортний засіб позивача був зупинений відповідачем на виконання вимог дорожнього знаку 3.41 ПДР України та з метою перевірки температури тіла на виконання обмежень, пов`язаних з запровадженням на всій території України обмежувальних протиепідемічних заходів, спрямованих на запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2.

Вказана обставина додатково підтверджується протоколом №12 позачергового засідання постійної комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій від 30 квітня 2020 року (а.с.55-59). Зокрема, за змістом п.1.4 вказаного протоколу було вирішено встановити на в`їзді та виїзді з ДП МА «Бориспіль» пости по забезпеченню безпеки дорожнього руху, публічного порядку та дотримання температурного режиму.

З огляду на викладене, суд прийшов до висновку, що керуючись приписами п.7 ч.1 ст.35 Закону України «Про Національну поліцію» інспектор поліції на законних підставах здійснив зупинку транспортного засобу позивача та відповідно до вимог ч.3 вказаної норми повідомив водію про причину зупинки його транспортного засобу.

За правилами ч.1 та ч.2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З досліджених у судовому засіданні відеофайлів, наданих як позивачем з відеозаписом здійсненого за допомогою мобільного телефона, так і відповідачем, з відеозаписом з нагрудної камери інспектора, вбачається, що під час розгляду справи про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 не пред`явив посвідчення водія та реєстраційний документ на транспортний засіб. Натомість пред`явив посвідчення учасника бойових дій.

Крім цього, відеозапис з нагрудної камери інспектора спростовує і інші доводи позивача щодо порушення порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення. Оскільки, інспектором патрульної поліції виконано положення, передбачені Інструкцію з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, під час фіксування адміністративного правопорушення та винесення постанови про накладення адміністративного стягнення із встановленням кваліфікації дій позивача відповідно до ч.1 ст.126 КУпАП.

Твердження позивача стосовно того, що інспектор патрульної поліції під час розгляду справи про притягнення його до адміністративної відповідальності не надав можливості скористатися правами, передбаченими ст.268 КУпАП, також не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи. Так як з дослідженого відео з нагрудної камери було встановлено, що позивачу були роз`яснені його права, передбачені ст.268 КУпАП, проте будь-яких клопотань позивач не заявив.

Зважаючи на викладене, суд вважає, що постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАК №2478521 від 03 травня 2020 року, складена повноважною особою, за своєю формою та змістом відповідає нормам чинного законодавства, адміністративне стягнення в межах санкції, передбаченої ч.1 ст.126 КУпАП.

Тому, приймаючи вказану постанову відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, у зв`язку з чим відсутні підстави для скасування оскаржуваної постанови з огляду на її правомірність.

Враховуючи викладені обставини в їх сукупності, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення пред`явленого адміністративного позову.

На підставі викладеного та керуючись ч.1 ст.8, п.8 ч.1 ст.23 абз.1 ч.1 та ч.2 ст.35 Закону України «Про Національну поліцію», ч.1 ст.126, ч.1 ст.222, ст.251, ст.252, ст.280 КУпАП, ч.1 та ч.2 ст.77, ч.4 ст.159, п.2 ч.1 ст.241, ч.1-ч.2 ст.243, ст.244-246, п.3 ч.3 ст.286 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до батальйону патрульної поліції в м Бориспіль Управління патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції та Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з дня його проголошення.

Суддя підпис

З оригіналом згідно:

Суддя Бориспільського міськрайонного суду В.В. Журавський