Справа № 520/1044/21
Суддя: Тітов О.М.
Дата ухвалення: 2021-04-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 квітня 2021 р. № 520/1044/21
Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Тітова О.М., розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, третя особа: Харківський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:
Позивач звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд:

- визнати протиправними дії Міністерства оборони України щодо відмови у призначенні та виплаті одноразової допомоги по інвалідності, яка настала внаслідок травми, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби, затверджену протоколом Комісії Міністерства оборони України від 08.05.2020 №68;

- скасувати протокол Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги від 08.05.2020 №68 щодо відмови в наданні одноразової грошової допомоги;

- зобов`язати Міністерство оборони України повторно розглянути документи щодо надання одноразової грошової допомоги як інваліду І групи, інвалідність якого настала внаслідок травми, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби;

- зобов`язати відповідача Міністерство оборони України призначити та виплатити одноразову грошову допомогу як інваліду І групи, інвалідність якого настала внаслідок травми, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що висновки та рішення відповідача про відсутність права на одноразову грошову допомогу, оскільки він вчинив ДТП, не відповідають обставинам справи, його вина не підтверджена належними та допустимими доказами, базуються на припущеннях та порушують принцип презумпції невинуватості.

Ухвалою суду від 10.02.2021 відкрито спрощене провадження по справі в порядку, передбаченому статтею 262 Кодексу адміністративного судочинства України та запропоновано відповідачу надати відзив на позов.

Копія ухвали про відкриття спрощеного провадження надіслана та вручена відповідачу, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення.

Представник Міністерства оборони України 02.03.2021 подав відзив на позов, в якому просив відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог та зазначив, що отримані позивачем ушкодження стались за обставин вчинення ним адміністративного правопорушення, тому підстави для виплати одноразової грошової допомоги відсутні.

Відповідно до ч. 5 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Розгляд справи було призначено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Згідно з п. 10 ч. 1 ст. 4 Кодексу адміністративного судочинства України, письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом.

Частиною 4 статті 243 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Відповідно до ч. 1 ст. 258 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Згідно з ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

08 травня 2020 року комісією Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, капітану у відставці ОСОБА_1 відмовлено у призначенні і виплаті одноразової грошової допомоги.

Листом Департаменту фінансів Міністерства оборони України від 14.12.2020 №248/1164/огд позивача повідомлено про те, що документи для призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 , двічі розглядалися Комісією Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум (протоколи №17 від 31.01.2020 та №68 від 08.05.2020).

За результатами першого розгляду документів Комісією прийнято рішення про повернення документів на доопрацювання, а за результатами їх повторного розгляду - про відмову у призначенні допомоги, оскільки ОСОБА_1 є особою з інвалідністю І групи внаслідок травми, яка сталася в результаті дорожньо-транспортної пригоди під час керування власним автомобілем з порушенням вимог пунктів 10.1 та 12.3 Правил дорожнього руху, про що зазначено в листі Національної поліції від 23.03.2020 №6420/119-24/03-2020.

У цьому листі вказано, що постановою Київського районного суду м. Харкова від 11.09.2019 у справі №640/15311/19 підтверджено факт скоєння адміністративного правопорушення відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ №162103 від 23.07.2019, проте притягнення ОСОБА_1 до відповідальності не здійснено через збіг строку, відповідно до якого можливо притягнути до адміністративної відповідальності.

Відповідач вважає, що не притягнення ОСОБА_1 до відповідальності, не спростовує факт скоєння ним адміністративного правопорушення.

Позивач зазначає, що відповідно до листа слідчого управління Головного управління Національної поліції в Харківській області від 25.10.2019 №23713/119-24-2019, кримінальне провадження №000102 за фактом дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 18.01.2019 року, внаслідок якої постраждав ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було закрито на підставі п.2 ч. 1 ст. 284 КПК України (за відсутністю складу злочину).

Також вказує, що відповідно до постанови Київського районного суду м. Харкова від 11.09.2019 року по справі №640/15311/19, провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ст. 124 КУпАП закрито у зв`язку з закінченням строку накладання адміністративного стягнення.

Позивач вважає, оскільки його вини у дорожньо-транспортній пригоді, органами Національної поліції та судом не встановлено, він має право на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням йому І групи інвалідності.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам, суд зазначає наступне.

Статтею 41 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» передбачено, що виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) відповідно до Конституції України визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

Статтею 1 Закону передбачено, що соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Частиною першою статті 16 Закону встановлено, що одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Згідно пункту 2 частини 4 статті 16 Закону одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі встановлення військовослужбовцю (крім військовослужбовців строкової служби) інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті.

Згідно другого абзацу пункту «а» частини першої статті 16-2 Закону одноразова грошова допомога призначається і виплачується у розмірі 400-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності I групи.

У відповідності до статті 16-4 Закону призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюються, якщо загибель (смерть), поранення (контузія, травма або каліцтво), інвалідність або часткова втрата працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста є наслідком: а) вчинення ним злочину або адміністративного правопорушення; б) вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння; в) навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, іншої шкоди своєму здоров`ю або самогубства (крім випадку доведення особи до самогубства, встановленого судом); г) подання особою завідомо неправдивих відомостей для призначення і виплати одноразової грошової допомоги.

Так, згідно частини дев`ятої статті 16-3 Закону порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.

На виконання статті 16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» Кабінет Міністрів України постановою від 25.12.2013 №975 затвердив Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - Порядок №975, в редакції, чинній на час звернення позивача за призначення одноразової грошової допомоги).

У відповідності до вимог пункту 3 Порядку №975 днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є: у разі встановлення інвалідності - дата, зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії, а у разі повторного огляду та зміни групи інвалідності - дата, зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії про первинне встановлення інвалідності.

Згідно пункту 13 Порядку №975 керівник уповноваженого органу подає у 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги, до якого обов`язково додаються документи, зазначені в пунктах 10 та 11 цього Порядку. Розпорядник бюджетних коштів у місячний строк після надходження всіх зазначених документів приймає рішення про призначення одноразової грошової допомоги або про відмову в її призначенні, або про повернення документів на доопрацювання (у разі, коли документи подано не в повному обсязі, потребують уточнення чи подано не за належністю) і надсилає зазначене рішення разом з документами уповноваженому органу для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, а в разі відмови чи повернення документів на доопрацювання - для письмового повідомлення заявника з обґрунтуванням мотивів відмови чи повернення документів на доопрацювання.

Відповідно до пункту 14 Порядку №975 одноразова грошова допомога виплачується особі шляхом перерахування коштів уповноваженим органом на рахунок в установі банку, зазначений одержувачем виплати.

В силу вимог пункту 19 Порядку №975 призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюються, якщо загибель (смерть), поранення (контузія, травма або каліцтво, захворювання), інвалідність чи часткова втрата працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовця, військовозобов`язаного чи резервіста є наслідком: вчинення ним злочину або адміністративного правопорушення; вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння; навмисного спричинення собі тілесного ушкодження чи іншої шкоди своєму здоров`ю або самогубства (крім випадку доведення особи до самогубства, встановленого судом); подання особою завідомо неправдивих відомостей для призначення і виплати одноразової грошової допомоги.

Таким чином, законодавчо визначений вичерпний перелік підстав для відмови у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги.

Як встановлено судом, протоколом Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги від 08.05.2020 №68 відмовлено у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги з підстав того, що травма ОСОБА_1 сталася в результаті дорожньо-транспортної пригоди під час керування власним автомобілем з порушенням вимог пунктів 10.1 та 12.3 Правил дорожнього руху, про що зазначено в листі Національної поліції від 23.03.2020 №6420/119-24/03-2020.

Тобто, закон визначає виключною підставою для відмови у виплаті одноразової грошової допомоги, встановлення необмеженим колом доказів, факту вчинення військовослужбовцем, військовозобов`язаним або резервістом адміністративного правопорушення, наслідком якого для нього є настання загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва, захворювання), інвалідності чи часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності.

Постановою Київського районного суду м. Харкова від 11.09.2019 у справі №640/15311/19, яка набрала законної сили, встановлено, що факт скоєння ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП підтверджується: протоколом про адміністративне правопорушення серії ОБ №162103 від 23.07.2019, протоколом огляду місця ДТП та схемою до нього; протоколами допиту свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , висновком судової авто технічної експертизи №7/324/325СЕ-19 від 18.04.2019.

Проте притягнення ОСОБА_1 до відповідальності не здійснено через збіг строку, відповідно до якого можливо притягнути до адміністративної відповідальності.

Разом з тим, суд зазначає, що зміст постанови Київського районного суду м. Харкова від 11.09.2019 у справі №640/15311/19, листа Національної поліції від 23.03.2020 №6420/119-24/03-2020 з врахуванням положень закону, дають розумні підстави для висновку проте, що інвалідність ОСОБА_1 настала внаслідок скоєння ним адміністративного правопорушення. Разом з тим, закриття адміністративного та кримінального провадження за фактом вчиненого позивачем правопорушення не може породжувати у відповідача обов`язку нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу та не скасовує встановлених обставин скоєного ним адміністративного правопорушення та їх наслідків.

Відповідно до частини 1, 2 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на те, що позивач не довів обставин, які б свідчили про порушення його прав, свобод чи інтересів у сфері публічно-правових відносин, то у суду відсутні підстави для задоволення позову.

Керуючись статтями 14, 243-246, 293, 295-296 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:
Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Міністерства оборони України (просп. Повітрофлотський, буд. 6, м. Київ, 03168, ), третя особа: Харківський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки (вул. Коцарська, буд.56, м. Харків, 61052, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.М. Тітов