Справа № 600/2638/20-а
Суддя: Смілянець Е. С.
Дата ухвалення: 2021-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 600/2638/20-а

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Лелюк О.П.

Суддя-доповідач - Смілянець Е. С.

12 березня 2021 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Смілянця Е. С.

суддів: Сапальової Т.В. Капустинського М.М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 на рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 28 грудня 2020 року у справі за адміністративним позовом військової частини НОМЕР_1 до Другого відділу Державної виконавчої служби міста Чернівці Південно-Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) про визнання неправомірними дій,

В С Т А Н О В И В :
в грудні 2020 року позивач, військова частина НОМЕР_1 , звернулась в Чернівецький окружний адміністративний суд з позовом до відповідача, Другого відділу Державної виконавчої служби Головного у м. Чернівці Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), про визнання протиправною та скасування постанови ВП №63591246 від 12 листопада 2020 року про стягнення виконавчого збору в сумі 20000,00 грн.

Чернівецький окружний адміністративний суд рішенням від 28.12.2020 в задоволенні позову відмовив. Судове рішення мотивоване тим, що рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 01 вересня 2020 року у справі №600/875/20-а, яке набрало законної сили, є рішенням немайнового характеру, а тому його примусове виконання повинно відбуватися з урахування положень Закону №1404-VІІІ, якими регламентовано порядок примусового виконання рішень немайнового характеру.

Не погоджуючись з рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Аргументами на підтвердження вимог скарги зазначає, що відповідач безпідставно відніс справу №600/875/20-а до спору немайнового характеру, у зв`язку з чим при винесенні оскаржуваної постанови протиправно керувався частиною третьою статті 27 Закону України «Про виконавче провадження».

Вважає, що рішення суду у справі №600/875/20-а від 01 вересня 2020 року, в рамках примусового виконання якого відкрито виконавче провадження і, відповідно, винесено оскаржувану постанову про стягнення виконавчого збору, містить ознаки майнового спору.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач зазначає, що згідно з положеннями розділу 8 Закону України «Про виконавче провадження» виконання рішень, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, є рішеннями немайнового характеру, тому, на виконання положень частини четвертої статті 27 з урахуванням частини третьої цієї статті Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем правомірно винесено постанову про відкриття виконавчого провадження та оскаржувану постанову про стягнення виконавчого збору.

Згідно з положеннями ч. 3 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі-КАС України), суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Виходячи з приписів ст. 311 КАС України, вищезазначена апеляційна скарга розглядається в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що відповідно до інформації з Єдиного державного реєстру судових рішень, рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 01 вересня 2020 року у справі №600/875/20-а, яке набрало законної сили, адміністративний позов задоволено повністю. Визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки ОСОБА_1 , як учаснику бойових дій, за період з 2016 року по 2017 року, включно. Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки ОСОБА_1 , як учаснику бойових дій, за період з 2016 року по 2017 рік включно, виходячи з розміру грошового забезпечення на день звільнення з військової служби 27.07.2017.

02 жовтня 2020 року Чернівецьким окружним адміністративним судом видано виконавчий лист №600/875/20-а про зобов`язання військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки ОСОБА_1 , як учаснику бойових дій, за період з 2016 року по 2017 рік включно, виходячи з розміру грошового забезпечення на день звільнення з військової служби 27.07.2017.

11 листопада 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Другого відділу державної виконавчої служби у місті Чернівці Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) із заявою, в якій просив прийняти до примусового виконання вказаний вище виконавчий лист.

Постановою заступника начальника Другого відділу державної виконавчої служби у місті Чернівці Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Юзефовичем Е.Е. від 12 листопада 2020 року відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа №600/875/20-а від 02 жовтня 2020 року та зобов`язано військову частину НОМЕР_1 (боржника) виконати рішення суду протягом 10 робочих днів.

Пунктом 3 названої постанови вирішено стягнути з боржника виконавчий збір/основну винагороду у розмірі 20000,00 грн.

12 листопада 2020 року, заступником начальника Другого відділу державної виконавчої служби у місті Чернівці Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Юзефовичем Е.Е. прийнято постанову про стягнення виконавчого збору ВП 63591246, який, керуючись пунктом 3 статті 27 Закону України «Про виконавче провадження», стягнуто з боржника Військової частини НОМЕР_1 на користь стягувача (Другого відділу державної виконавчої служби у місті Чернівці Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) виконавчий збір у розмірі 20000,00 грн.

З матеріалів справи встановлено, що вказані постанови отримано позивачем 25 листопада 2020 року.

Згідно інформації викладеної в листі від 13 грудня 2020 року №16217 військова частина НОМЕР_1 повідомила відповідача та ОСОБА_1 про те, що нею було виконано судове рішення, а саме нараховано та виплачено грошову компенсацію за невикористані дні додаткової відпустки ОСОБА_1 як учаснику бойових дій за період 2016 року по 2017 року включно, виходячи з розміру грошового забезпечення на день звільнення з військової служби 27 липня 2017 року.

Вказане також підтверджується розрахунком від 08 вересня 2020 року №290 та платіжним дорученням №1001 від 25 листопада 2020 року.

Водночас, не погоджуючись із постановою Другого відділу державної виконавчої служби у місті Чернівці Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) від 12 листопада 2020 року про стягнення виконавчого збору у сумі 20000,00 грн, військова частини НОМЕР_1 звернулася з адміністративним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів враховує наступне.

Критерії, за якими адміністративний суд перевіряє рішення суб`єктів владних повноважень, визначені у ч. 2 ст. 2 КАС України.

Згідно частин першої, другої та третьої статті 242 КАС України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Крім того, ст. 2 та ч. 4 ст. 242 КАС України встановлюють, що судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, відповідно до частини першої статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначає Закон України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року №1404-VІІІ (далі - Закон №1404-VІІІ).

Згідно пункту 1 частини першої статті 3 Закону №1404-VІІІ, відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Приписами частини першої статті 26 Закону №1404-VІІІ визначено підстави за яких виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону.

У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону (абзац 2 частини п`ятої статті 26 Закону №1404-VІІІ).

Згідно з абзацом 1 частини шостої статті 26 Закону №1404-VІІІ за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною).

Виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби, який стягується з боржника до Державного бюджету України. Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів (ч. 1 та 2 ст. 27 Закону №1404-VІІІ)

Згідно з частиною третьою статті 27 Закону №1404-VІІІ за примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - фізичної особи і в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи.

Відповідно до абзацу 1 частини четвертої статті 27 Закону №1404-VІІІ державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Статтею 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» установлено у 2020 році мінімальну заробітну плату з 1 вересня - 5000 гривень.

Таким чином, державний виконавець на підставі поданого належним чином виконавчого документа, зокрема виконавчого листа, зобов`язаний розпочати його примусове виконання. У випадку примусового виконання юридичною особою рішення немайнового характеру державний виконавець одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження виносить постанову про стягнення з боржника (юридичної особи) виконавчого збору у розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати. Законом також чітко передбачено, у яких випадках виконавчий збір не стягується, а також визначено перелік рішень, які є рішеннями немайнового характеру, та регламентовано порядок їх виконання.

Як вірно зазначено судом першої інстанції, в адміністративній справі №600/875/20-а ОСОБА_1 (позивач) звертався до суду з позовом, в якому просив: визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати йому, ОСОБА_1 , грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової щорічної відпустки як учаснику бойових дій за період з 2016 року по 2017 року, включно; зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити йому, ОСОБА_1 , грошову компенсацію за всі невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період з 2016 р. по 2017 р. включно, виходячи з розміру грошового забезпечення на день звільнення з військової служби.

Тобто, предметом спору у вказаній справі було визнання протиправною бездіяльності суб`єкта владних повноважень та зобов`язання його вчинити певні дії. Отже, позивач в адміністративній справі №600/875/20-а звернувся до суду із позовом з вимогами немайнового характеру.

Рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду у вказаній справі визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки ОСОБА_1 , як учаснику бойових дій, за період з 2016 року по 2017 року, включно. Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки ОСОБА_1 , як учаснику бойових дій, за період з 2016 р. по 2017 р. включно, виходячи з розміру грошового забезпечення на день звільнення з військової служби 27.07.2017 р.

Вказаним рішенням суду зобов`язано військову частину НОМЕР_1 , як відповідача в адміністративній справі №600/875/20-а вчинити певні дії, а саме - нарахувати та виплатити грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки позивачу ОСОБА_1 . При цьому, у резолютивній частині вказаного рішення суду відсутня конкретна сума, належна до стягнення на користь ОСОБА_1 .

Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції, що рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 01 вересня 2020 року у справі №600/875/20-а, яке набрало законної сили, є рішенням немайнового характеру, а тому його примусове виконання повинно відбуватися з урахування положень Закону №1404-VІІІ, якими регламентовано порядок примусового виконання рішень немайнового характеру.

Сума виконавчого збору за примусове виконання рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 01 вересня 2020 року у справі №600/875/20-а у відповідності до положень Закону №1404-VІІІ та Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» становить 20000,00 грн (5000,00*4).

Отже, при винесенні оскаржуваної позивачем постанови ВП №63591246 від 12 листопада 2020 року про стягнення виконавчого збору в сумі 20000,00 грн відповідач правомірно діяв відповідно до наведених вище приписів Закону №1404-VІІІ.

Визначені Законом №1404-VІІІ випадки, за яких виконавчий збір не стягується, в даній спірній ситуації відсутні.

Також слід зазначити, що не зазначення у позовних вимогах та у рішенні Чернівецького окружного адміністративного суду від 01 вересня 2020 року №600/875/20-а конкретної суми грошової компенсації, яка підлягає стягненню на користь позивача, виключає майновий характер названого спору. Відповідно, у виконавчому листі №600/875/20-а від 02 жовтня 2020 року, який є виконавчим документом у виконавчому провадженні ВП №63591246 та на підставі якого рішення у справі №600/875/20-а підлягає примусовому виконанню, також відсутня сума, яка підлягає примусовому стягненню з боржника (військової частини НОМЕР_1 ) на користь стягувача ( ОСОБА_1 ).

Разом з тим, відсутність у вказаних документах конкретної суми, що підлягає примусовому стягненню, унеможливлювало державного виконавця при вирішенні питання про стягнення виконавчого збору застосувати положення частини другої статті 27 Закону №1404-VІІІ та розрахувати і визначити суму виконавчого збору у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню.

Доводи апеляційної скарги зводяться виключно до непогодження з оцінкою обставин справи, наданою судом першої інстанції. Обґрунтувань неправильного застосування норм матеріального права чи порушень норм процесуального права судом першої інстанції апеляційна скарга не містить.

Також, скаржником не надано доказів щодо незаконності чи необґрунтованості рішення суду, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції.

Таким чином, на думку колегії суддів апеляційної інстанції, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення, а рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 28 грудня 2020 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий Смілянець Е. С.

Судді Сапальова Т.В. Капустинський М.М.