Справа № 440/4268/20
Суддя: Любчич Л.В.
Дата ухвалення: 2021-03-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2021 р.Справа № 440/4268/20
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Любчич Л.В.,

Суддів: Спаскіна О.А. , П`янової Я.В. ,

за участю секретаря судового засідання Мироненко А.А.

представник позивача - Наконечна О.М.

представник відповідачів - Хряк О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційними скаргами Полтавської обласної прокуратури, Офісу Генерального прокурора на додаткове рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 11.12.2020, головуючий суддя І інстанції: К.І. Клочко, вул. Пушкарівська, 9/26, м. Полтава, 36039, повний текст складено 11.12.2020 по справі № 440/4268/20

за позовом ОСОБА_1

до Полтавської обласної прокуратури,Чотирнадцятої кадрової комісії з атестації прокурорів регіональних прокуратур Офісу Генарального прокурора, Офісу Генерального прокурора

про визнання протиправним та скасування рішення, наказу, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИВ:

04.12.2020 представник позивача ОСОБА_2 ( далі Наконечна О.М., представник позивача) звернулась до суду першої інстанції із клопотанням про ухвалення додаткового рішення по справі № 440/4268/20, в якому просила стягнути з Офісу Генерального прокурора України (далі Офіс ГПУ) та прокуратури Полтавської області ( після перейменування «Полтавська обласна прокуратура») пропорційною задоволеним вимогам на користь ОСОБА_1 ( далі ОСОБА_1 , позивач) витрати на професійну правничу допомогу у сумі 12000 грн.

Додатковим рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 11.12.2020 стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Полтавської обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 8000,0 грн.

Не погодившись з додатковим рішенням суду першої інстанції Полтавська обласна прокуратура, Офіс Генерального прокурора подали апеляційні скарги, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування фактичних обставин справи, просили скасувати оскаржуване додаткове рішення та прийняти постанову, якою у задоволенні клопотання про розподіл судових витрат на правничу допомогу відмовити в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги Полтавська обласна прокуратура зазначила, що постановляючи додаткове рішення від 11.12.2020 суд першої інстанції не застосував визначений ч.3 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України ( далі КАС України) принцип пропорційності, а лише надав оцінку обґрунтованості кожної суми, включеної до розрахунку. Крім того, судом не встановлено факту реальності сплати 12 тис. грн. позивачем, що безумовно підлягає доведенню під час розгляду питання стягнення витрат на професійну правничу допомогу. Зауважив, що задовольнивши частково позовні вимоги не тільки до Полтавської обласної прокуратури суд поклав витрати виключно на обласну прокуратуру.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги Офісом Генерального прокурора жодних аргументів не наведено.

03.02.2021 ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду призначено до розгляду заяву Полтавської обласної прокуратури про поновлення строку на апеляційне оскарження додаткового рішення по справі № 440/4268/20.

03.02.2021 ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду призначено до розгляду заяву Офісу Генерального прокурора про поновлення строку на апеляційне оскарження додаткового рішення по справі № 440/4268/20.

04.02.2021 ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду задоволено клопотання Полтавської обласної прокуратури та поновлено процесуальний строк на апеляційне оскарження.

04.02.2021 ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду клопотання Офісу Генерального прокурора задоволено та поновлено процесуальний строк на апеляційне оскарження.

05.02.2021 ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду відкрито апеляційне провадження за апеляційними скаргами Полтавської обласної прокуратури, Офісу Генерального прокурора на додаткове рішення по справі №440/4268/20.

03.03.2021 на адресу Другого апеляційного адміністративного суду від ОСОБА_1 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому позивач просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а додаткове рішення суду першої інстанції без змін.

10.03.2021 ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду закінчено підготовку та призначено розгляд справи у відкритому судовому засіданні.

Згідно з положеннями ч.1,3 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Колегія суддів, вислухавши суддюдоповідача, представників сторін, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які апелянти посилаються в апеляційних скаргах, дійшла висновку, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судовим розглядом встановлено обставини, які не оспорені сторонами.

У серпні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Офісу ГПУ, Чотирнадцятої кадрової комісії з атестації прокурорів регіональних прокуратур (далі Чотирнадцята кадрова комісія), Прокуратури Полтавської обл. про визнання протиправним та скасування рішення, наказу, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, у якому (з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог від 01.09.2020) просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення Чотирнадцятої кадрової комісії від 10.07.2020 про неуспішне проходження ним атестації за результатами проходження (складання) етапу атестації - співбесіди;

- визнати протиправним та скасувати наказ прокурора Полтавської обл.. №589к від 18.08.2020 про звільнення його з посади прокурора відділу організації діяльності у сфері запобігання та протидії корупції управління представництва інтересів держави в суді та організації діяльності у сфері запобігання та протидії корупції прокуратури Полтавської обл..;

- поновити його на посаді прокурора відділу організації діяльності у сфері запобігання та протидії корупції управління представництва інтересів держави в суді та організації діяльності у сфері запобігання та протидії корупції прокуратури Полтавської обл.. з 20.08.2020, зарахувавши час вимушеного прогулу у загальний строк служби в органах прокуратури;

- стягнути з Прокуратури Полтавської обл.. на його користь середній заробіток за весь час вимушеного прогулу, починаючи з 20.08.2020 і до моменту винесення рішення по справі.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 03.12.2020 адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення Чотирнадцятої кадрової комісії № 2 від 10.07.2020 про неуспішне проходження прокурором атестації.

Визнано протиправним та скасовано наказ прокурора Полтавської області №589к від 18.08.2020 про звільнення ОСОБА_1 з посади прокурора відділу організації діяльності у сфері запобігання та протидії корупції управління представництва інтересів держави в суді та організації діяльності у сфері запобігання та протидії корупції прокуратури Полтавської обл.

Поновлено ОСОБА_1 на посаді прокурора відділу організації діяльності у сфері запобігання та протидії корупції управління представництва інтересів держави в суді та організації діяльності у сфері запобігання та протидії корупції прокуратури Полтавської обл. з 21.08.2020.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з Полтавської обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 21.08.2020 по 03.12.2020 в розмірі 67 639,61 грн.

04.12.2020 представник позивача Наконечна О.М. звернулась до суду із клопотанням про ухвалення додаткового рішення по справі № 440/4268/20, в якому просила стягнути з Офісу ГПУ та Прокуратури Полтавської обл. (після перейменування «Полтавська обласна прокуратура») пропорційною задоволеним вимогам на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у сумі 12000 грн.

Додатковим рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 11.12.2020 стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Полтавської обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 8000,0 грн.

Задовольняючи частково клопотання представника позивача та стягуючи витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 8000 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Полтавської обласної прокуратури суд першої інстанції дійшов висновку, що розмірі витрат, заявлений заявником у розмірі 12 000 грн не є співмірним із складністю справи та виконаними адвокатом роботами, часом витраченим на їх виконання, ціною позову та обсягом виконаних робіт, а вимога про стягнення судових витрат пропорційно з Офісу ГПУ взагалі є необґрунтованою, оскільки роботодавцем позивача є Полтавська обласна прокуратура.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції та зазначає.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 КАС України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

Згідно з ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Компенсація витрат на професійну правничу допомогу здійснюється у порядку, передбаченому статтею 134 КАС України, яка не обмежує розмір таких витрат.

За змістом ст. 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Частиною 3 ст.139 КАС України визначено, що при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Аналіз наведених правових норм свідчить, що документально підтверджені судові витрати підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень. При цьому, склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, відноситься до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату обґрунтованого гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку.

Приписами ч. 7 ст. 139 КАС України унормовано, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Як вірно встановлено судом першої інстанції на підтвердження розміру витрат на правничу допомогу в сумі 12000,00 грн. представником позивача до суду надано копію квитанції про сплату позивачем гонорару в розмірі 12000,00 грн, опис робіт, виконаних адвокатом Наконечною О.М, акт приймання-передачі наданих послуг, а також витяг з договору про надання правової допомоги від 20.07.2020.

Так, пунктом 4.1 Договору про надання правової допомоги від 20.07.2020 визначено, що обсяг правової допомоги враховується при визначенні обґрунтованого розміру гонорару з розрахунку 500,00 грн. за годину роботи адвоката /а.с. 146/.

Згідно з Актом виконаних робіт (наданих послуг) від 03.12.2020 адвокатом надано такі послуги:

- попереднє опрацювання матеріалів, опрацювання законодавчої бази, що регулюють спірні відносини, формування правової позиції (3 години - 1500,00 грн);

- підготовка та направлення адвокатського запиту (2 години - 1000,00 грн);

- підготовка позовної заяви, надання та/або направлення вказаних документів засобами поштового зв`язку учасникам справи та до суду (3,5 години - 1750,00 грн);

- підготовка заяви про витребування доказів, надання та/або направлення вказаних документів засобами поштового зв`язку учасникам справи та до суду (2 години - 1000,00 грн);

- підготовка заяви про збільшення позовних вимог, надання та/або направлення вказаних документів засобами поштового зв`язку учасникам справи та до суду (3,5 год - 1750,00 грн);

- підготовка відповіді на відзиви на позовну заяву відповідно до кількості відповідачів, надання та/або направлення вказаних документів засобами поштового зв`язку учасникам справи та до суду ( 4 години - 2000,00 грн);

- судове представництво (3 судових засідання), що включає час витрачений на перебування в судових засіданнях, а також час витрачений на прибуття до суду та очікування судових засідань (4,5 години - 2250,00 грн);

- підготовка клопотання про стягнення судових витрат, акту про приймання-передачу наданих послуг, опису виконаних робіт, надання та/або направлення вказаних документів засобами поштового зв`язку учасникам справи та до суду (1,5 години - 750,00 грн).

Згідно ч.4 ст. 134 КАС України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до ч.5 ст. 134 КАС України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року №23-рп/2009, передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

При визначенні суми відшкодування суд повинен виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 та в постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 17 вересня 2019 року у справі №810/3806/18, постанові від 31 березня 2020 року у справі №726/549/19.

Проаналізувавши надані адвокатом послуги та беручи до уваги викладені вище правові нормі колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що заявлені представником позивача витрати, пов`язані з прибуттям до суду у судові засідання 07.10.2020, 28.10.2020, 02.12.2020, відшкодуванню не підлягають, оскільки місцезнаходження Полтавського окружного адміністративного суду - вул. Пушкарівська, 9/26, м. Полтава., місцем проживання представника позивача є також м.Полтава, а тому у неї не було необхідності переїзду до іншого населеного пункту для участі у судовому засіданні по справі №440/4268/20.

Також колегія суддів зазначає, що відповідно до змісту протоколів судових засідань (том 2, а.с. 50, 92, 122), в яких брала участь представник позивача Наконечна О.М., судове засідання 07.10.2020 тривало 10 хв, 28.10.2020 - 3 хв, 02.12.2020 - 47 хв., тобто загальний час участі у судових засіданнях адвоката Наконечної О.М. склав 60 хв (1 год), що свідчить про необґрунтованість заявленого представником позивача часу, витраченого на прибуття до суду та очікування судових засідань - 4,5 год., а відтак погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що представником позивача фактично підтвердженою участь у судових засіданнях сумарно протягом 1 (однієї) години.

Крім того, вжиття адвокатом дій щодо подання (направлення) документів у справі до суду та відповідачам не належить до жодного з видів професійної правничої діяльності , що визначені законом «про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05.07.2012 № 5076-VI ( далі Закон № 5076)., про що також було вірно зазначено судом першої інстанції.

Враховуючи час витрачений адвокатом на виконання правничих послуг, ціну позову - 67 639, 61 грн., складність справи, а також беручи до уваги часткове задоволення позивних вимог, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для стягнення на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 8000 грн.

Посилання Полтавської обласної прокуратури на неврахуванням судом першої принципу пропорційності, визначеного ч.3 ст.139 КАС України, колегія судів відхиляє, оскільки судом при визначенні вказаної суми взято до уваги, що позовні вимоги у справі №4404268/20 задоволено частково, про що зазначено ним у мотивувальній частині оскаржуваного рішення.

Доводи щодо невстановлення судом факту реальності сплати 12 тис. грн. позивачем, колегія суддів визнає необґрунтованим, оскільки матеріали справи містять квитанцію № 165 від 03.12.2020, яка підтверджує факт сплати вказаної суми позивачем на користь адвоката ОСОБА_2 .

Твердження Полтавської обласної прокуратури про те, що судом першої інстанції протиправно стягнуто витрати на професійну правничу допомогу виключно з Полтавської обласної прокуратури, тоді як відповідачем по справі також був Офіс ГПУ колегія суддів відхиляє та погоджується з висновком суду першої інстанції щодо необхідності стягнення таких витрат саме з Полтавської обласної прокуратури, як роботодавця позивача.

Відповідно до ч. 1-4 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

За приписами п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Згідно з приписами ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.Колегія суддів, переглянувши справу, дійшла висновку, що суд першої інстанції ухвалив рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги Полтавської обласної прокуратури, Офісу Генерального прокурора залишити без задоволення.

Додаткове рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 11.12.2020 по справі № 440/4268/20 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Л.В. Любчич
Судді О.А. Спаскін Я.В. П`янова
Повний текст постанови складено 05.04.2021.