Справа № 420/2778/20
Суддя: Левчук О.А.
Дата ухвалення: 2021-04-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/2778/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2021 року Одеський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Левчук О.А., розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі справу за позовом ОСОБА_1 до Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся з даним позовом до суду та просить суд визнати протиправною бездіяльність Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області при розгляді звернення ОСОБА_1 від 29.11.2019 року та 15.01.2020 року про негайну реєстрацію земельної ділянки кадастровий № :01:001:0612 у комунальну власність Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області; зобов`язати Куяльницьку сільську ради Подільського району Одеської області повторно розглянути звернення від 15.01.2020 року та негайно зареєструвати земельну ділянку кадастровий № :01:001:0612 у комунальну власність Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що з 29.11.2019 року та до цього часу відповідач не врахував його звернення та не зареєстрував земельну ділянку кадастровий № :01:001:0612 у комунальну власність Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області, що порушує його конституційне право на земельну ділянку та унеможливлює подальше її оформлення у приватну власність. При цьому, вказана земельна ділянка ще у 2018 році була передана відповідачу по наказу та акту приймання передачі, проте обґрунтованих підстав для відмови у реєстрації спірної земельної ділянки у комунальну власність відповідачем не доведено.

Від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача вказує, що Куяльницька сільська рада Подільського району Одеської області заперечує проти заявлених позовних вимог, оскільки на момент звернення позивача працював тільки один головний спеціаліст-державний реєстратор, який здійснював усі реєстраційні дії всього району. При цьому, реєстрація земельних ділянок проводиться в порядку черговості та буде зареєстрована найближчим часом.

Позивачем до суду надано відповідь на відзив, в якій позивач вказує, що відповідач вказує, що у нього існує черга для реєстрації земельної ділянки у комунальну власність, проте відповідач не надав відомостей про те, коли він звернувся до реєстратора із заявою про реєстрацію в комунальну власність земельної ділянки кадастровий номер :01:001:0612.

Ухвалою суду від 06 серпня 2020 року провадження у справі 420/2778/20 за позовом ОСОБА_1 до Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії - закрито, роз`яснено позивачу, що розгляд справи віднесено до юрисдикції загального суду за правилами цивільного судочинства.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 14 вересня 2020 року по справі № 420/2778/20 апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задоволено частково, ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 06 серпня 2020 року - скасовано і направлено справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу справ між суддями від 23 вересня 2020 року адміністративну справу № 420/2778/20 передано головуючому судді Левчук О.А .

Ухвалою суду від 28 вересня 2020 року справу № 420/2778/20 прийнято до провадження, призначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 27 жовтня 2020 року, занесеною до протоколу судового засідання, продовжено строк підготовчого засідання на 30 днів.

Ухвалою суду від 28 грудня 2020 року, занесеною до протоколу судового засідання, закрито підготовче провадження і призначено справу до судового розгляду по суті.

Ухвалою суду від 26 січня 2021 року витребувано від Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області належним чином завірені копії звернень ОСОБА_1 від 29.11.2019 року та 15.01.2020 року, з доказами їх надходження (реєстрації) до Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області, а також належним чином завірені копії відповідей Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області на вказані звернення, та зупинено провадження по справі № 420/2778/20 для одержання витребуваних документів.

Ухвалою суду від 06 квітня 2021 року поновлено провадження по справі.

Відповідно до ч. 9 ст. 205 КАС України справу розглянуто в порядку письмового провадження.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши та проаналізувавши надані докази, суд встановив наступне.

29 листопада 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Куяльницької сільської ради із зверненням, відповідно до ЗУ «Про звернення громадян», в якому просив першочергово провести реєстрацію земельної ділянки кадастровий № :01:001:0612 у комунальну власність Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області (а.с. 18).

15 січня 2020 року ОСОБА_1 повторно звернувся до Куяльницької сільської ради із зверненням, відповідно до ЗУ «Про звернення громадян», в якому просив провести реєстрацію земельної ділянки кадастровий № :01:001:0612 у комунальну власність Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області та повідомити коли це буде зроблено. У разі відмови просив повідомити причини та законні підстав (а.с. 20).

Листом від 12 лютого 2020 року № Ч-234 Куяльницькою сільською радою Подільського району Одеської області надано відповідь та повідомлено, що проведення реєстрації вищезазначеної земельної ділянки в комунальну власність Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області буде проведено в порядку черговості (а.с. 21).

Відповідно до ст. 83 Земельного кодексу України землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст, є комунальною власністю. У комунальній власності перебувають: а) усі землі в межах населених пунктів, крім земельних ділянок приватної та державної власності; б) земельні ділянки, на яких розташовані будівлі, споруди, інші об`єкти нерухомого майна комунальної власності незалежно від місця їх розташування.

Територіальні громади набувають землю у комунальну власність у разі: а) передачі їм земель державної власності; б) відчуження земельних ділянок для суспільних потреб та з мотивів суспільної необхідності відповідно до закону; в) прийняття спадщини або переходу в їхню власність земельних ділянок, визнаних судом відумерлою спадщиною; г) придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; ґ) виникнення інших підстав, передбачених законом.

Згідно ст. 117 Земельного кодексу України передача земельних ділянок державної власності у комунальну власність чи навпаки здійснюється за рішеннями відповідних органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування, які здійснюють розпорядження землями державної чи комунальної власності відповідно до повноважень, визначених цим Кодексом. У рішенні органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування про передачу земельної ділянки у державну чи комунальну власність зазначаються кадастровий номер земельної ділянки, її місце розташування, площа, цільове призначення, відомості про обтяження речових прав на земельну ділянку, обмеження у її використанні. На підставі рішення органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування про передачу земельної ділянки у державну чи комунальну власність складається акт приймання-передачі такої земельної ділянки. Рішення органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування про передачу земельної ділянки у державну чи комунальну власність разом з актом приймання-передачі такої земельної ділянки є підставою для державної реєстрації права власності держави, територіальної громади на неї.

Відповідно до ст. 28 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» рішення органів державної влади або органів місцевого самоврядування про передачу земельної ділянки у власність або користування (постійне користування, оренду, користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій), сервітут) можуть прийматися за відсутності державної реєстрації права власності держави чи територіальної громади на таку земельну ділянку в Державному реєстрі прав.

Під час проведення державної реєстрації права користування (постійне користування, оренда, користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій), сервітут) земельними ділянками державної чи комунальної власності, право власності на які не зареєстровано в Державному реєстрі прав, державний реєстратор одночасно з проведенням такої реєстрації проводить також державну реєстрацію права власності на такі земельні ділянки без подання відповідної заяви органами, які згідно із статтею 122 Земельного кодексу України передають земельні ділянки у власність або у користування.

Державна реєстрація права власності на земельні ділянки державної чи комунальної власності проводиться з обов`язковим урахуванням пунктів 3 та 4 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності".

Згідно п. 3 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності" з дня набрання чинності цим Законом землями комунальної власності відповідних територіальних громад вважаються: а) земельні ділянки: на яких розташовані будівлі, споруди, інші об`єкти нерухомого майна комунальної власності відповідної територіальної громади; які перебувають у постійному користуванні органів місцевого самоврядування, комунальних підприємств, установ, організацій; б) всі інші землі, розташовані в межах відповідних населених пунктів, крім земельних ділянок приватної власності та земельних ділянок, зазначених у підпунктах "а" і "б" пункту 4 цього розділу.

Відповідно до п. 6, 7, 8, 11, 12 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 р. № 1127 державна реєстрація прав проводиться за заявою заявника шляхом звернення до суб`єкта державної реєстрації прав або нотаріуса. Для державної реєстрації прав заявник подає оригінали документів, необхідних для відповідної реєстрації, передбачені Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", іншими законами України та цим Порядком. Державний реєстратор за допомогою програмних засобів ведення Державного реєстру прав формує та реєструє заяву в базі даних заяв за умови оплати послуг за державну реєстрацію прав у повному обсязі та встановлення особи заявника, а також у разі, коли заява подається щодо земельної ділянки, - за умови наявності в Державному земельному кадастрі відомостей про таку земельну ділянку. Формування та реєстрація заяв проводиться в порядку черговості звернення заявників до суб`єкта державної реєстрації прав або нотаріуса. Розгляд заяви та документів, поданих для державної реєстрації прав, здійснюється державним реєстратором, який встановлює черговість розгляду заяв, що зареєстровані в базі даних заяв на таке майно, відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами та їх обтяженнями, а також наявність підстав для проведення державної реєстрації прав, зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав.

Згідно п. 62 Порядку № 1127 для державної реєстрації права власності на підставі рішення власника майна, уповноваженого ним органу про передачу об`єкта нерухомого майна з державної у комунальну власність чи з комунальної у державну власність або з приватної у державну чи комунальну власність також подаються: 1) рішення правонабувача майна, уповноваженого ним органу про надання згоди на передачу об`єкта нерухомого майна; 2) акт приймання-передачі такого об`єкта нерухомого майна.

З вищевикладеного слідує, що чинним законодавством України визначено певний порядок державної реєстрації права власності на об`єкт нерухомого майна у комунальну власність.

Згідно ст. 40 Конституції України, усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про звернення громадян» громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Згідно ст. 3 ЗУ «Про звернення громадян» під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги. Заява (клопотання) - звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності. Клопотання - письмове звернення з проханням про визнання за особою відповідного статусу, прав чи свобод тощо.

Відповідно до ст. 4 ЗУ «Про звернення громадян» до рішень, дій (бездіяльності), які можуть бути оскаржені, належать такі у сфері управлінської діяльності, внаслідок яких: порушено права і законні інтереси чи свободи громадянина (групи громадян); створено перешкоди для здійснення громадянином його прав і законних інтересів чи свобод; незаконно покладено на громадянина які-небудь обов`язки або його незаконно притягнуто до відповідальності.

Згідно ст. 14 ЗУ «Про звернення громадян» органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об`єднання громадян, посадові особи зобов`язані розглянути пропозиції (зауваження) та повідомити громадянина про результати розгляду.

Відповідно до ст. 15 ЗУ «Про звернення громадян» органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов`язані об`єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань). Відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов`язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов`язки. Рішення про відмову в задоволенні вимог, викладених у заяві (клопотанні), доводиться до відома громадянина в письмовій формі з посиланням на Закон і викладенням мотивів відмови, а також із роз`ясненням порядку оскарження прийнятого рішення.

Згідно ст. 18 ЗУ «Про звернення громадян» громадянин, який звернувся із заявою чи скаргою до органів державної влади, місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, засобів масової інформації, посадових осіб, має право: особисто викласти аргументи особі, що перевіряла заяву чи скаргу, та брати участь у перевірці поданої скарги чи заяви; знайомитися з матеріалами перевірки; подавати додаткові матеріали або наполягати на їх запиті органом, який розглядає заяву чи скаргу; бути присутнім при розгляді заяви чи скарги; користуватися послугами адвоката або представника трудового колективу, організації, яка здійснює правозахисну функцію, оформивши це уповноваження у встановленому законом порядку; одержати письмову відповідь про результати розгляду заяви чи скарги; висловлювати усно або письмово вимогу щодо дотримання таємниці розгляду заяви чи скарги; вимагати відшкодування збитків, якщо вони стали результатом порушень встановленого порядку розгляду звернень.

Відповідно до ст. 19 ЗУ «Про звернення громадян» органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об`єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов`язані: об`єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги; у разі прийняття рішення про обмеження доступу громадянина до відповідної інформації при розгляді заяви чи скарги скласти про це мотивовану постанову; на прохання громадянина запрошувати його на засідання відповідного органу, що розглядає його заяву чи скаргу; скасовувати або змінювати оскаржувані рішення у випадках, передбачених законодавством України, якщо вони не відповідають закону або іншим нормативним актам, невідкладно вживати заходів до припинення неправомірних дій, виявляти, усувати причини та умови, які сприяли порушенням; забезпечувати поновлення порушених прав, реальне виконання прийнятих у зв`язку з заявою чи скаргою рішень; письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення; вживати заходів щодо відшкодування у встановленому законом порядку матеріальних збитків, якщо їх було завдано громадянину в результаті ущемлення його прав чи законних інтересів, вирішувати питання про відповідальність осіб, з вини яких було допущено порушення, а також на прохання громадянина не пізніш як у місячний термін довести прийняте рішення до відома органу місцевого самоврядування, трудового колективу чи об`єднання громадян за місцем проживання громадянина; у разі визнання заяви чи скарги необгрунтованою роз`яснити порядок оскарження прийнятого за нею рішення; не допускати безпідставної передачі розгляду заяв чи скарг іншим органам; особисто організовувати та перевіряти стан розгляду заяв чи скарг громадян, вживати заходів до усунення причин, що їх породжують, систематично аналізувати та інформувати населення про хід цієї роботи. У разі необхідності та за наявності можливостей розгляд звернень громадян покладається на посадову особу чи підрозділ службового апарату, спеціально уповноважені здійснювати цю роботу, в межах бюджетних асигнувань. Це положення не скасовує вимоги абзацу дев`ятого частини першої цієї статті.

З аналізу приписів ЗУ «Про звернення громадян» слідує, що в разі надходження до органу звернення чи скарги такий орган повинен об`єктивно, всебічно і вчасно перевірити викладені в цьому зверненні чи скарзі обставини, за результатом проведеної перевірки прийняти відповідне рішення, яке забезпечить поновлення порушених прав заявника, та письмово повідомити громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення.

Аналогічний правовий висновок викладено в постановах Верховного Суду від 30 листопада 2020 року по справі № 280/4698/19, від 01 жовтня 2020 року по справі № 815/1178/17.

При цьому, ЗУ «Про звернення громадян» регламентовано надавати відповідь на всі питання, які викладені у зверненні та належать до компетенції органу. У разі, якщо питання, порушені в одержаному органом державної влади зверненні, не входять до його повноважень, звернення повинно бути направлено за належністю.

З матеріалів справи вбачається, що звертаючись до Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області із зверненням позивач, ОСОБА_1 , просив провести реєстрацію земельної ділянки кадастровий № :01:001:0612 у комунальну власність Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області та повідомити коли це буде зроблено. У разі відмови просив повідомити причини та законні підстави (а.с. 18, 20).

Разом з тим, у відповідях на звернення ОСОБА_1 відповідачем, Куяльницькою сільською радою Подільського району Одеської області, вказано, що проведення реєстрації земельної ділянки кадастровий номер :01:001:0612 в комунальну власність Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області буде проведено в порядку черговості (а.с. 21).

В той же час, у відповіді на звернення ОСОБА_1 відповідачем не надано конкретної відповіді щодо поставленого позивачем питання, зокрема щодо реєстрації земельної ділянки кадастровий № :01:001:0612 у комунальну власність, не повідомлено про причини та підстави нездійснення її реєстрації, та не повідомлено про дії, які були вчинені Куяльницькою сільською радою Подільського району Одеської області задля проведення реєстрації земельної ділянки кадастровий номер :01:001:0612 в комунальну власність Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області.

Тобто, надаючи відповідь на звернення ОСОБА_1 відповідачем, Куяльницькою сільською радою Подільського району Одеської області, не було вжито достатніх і належних заходів, спрямованих на надання повної, всебічної та об`єктивної відповіді на звернення ОСОБА_1 відповідно до вимог Закону України «Про звернення громадян».

На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку, що звернення ОСОБА_1 від 29.11.2019 року та 15.01.2020 року, розглянуті Куяльницькою сільською радою Подільського району Одеської області неналежним чином, та без урахування всіх обставин, що мали значення для їх розгляду.

При цьому, позивач просить суд зобов`язати Куяльницьку сільську ради Подільського району Одеської області повторно розглянути звернення від 15.01.2020 року та негайно зареєструвати земельну ділянку кадастровий № :01:001:0612 у комунальну власність Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області.

В той же час, оскільки Куяльницькою сільською радою Подільського району Одеської області звернення ОСОБА_1 від 29.11.2019 року та 15.01.2020 року розглянуті без урахування всіх обставин, що мали значення для їх розгляду, а тому відсутні підстави для зобов`язання Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області негайно зареєструвати земельну ділянку кадастровий № :01:001:0612 у комунальну власність Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області.

За таких підстав, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню шляхом зобов`язання Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області розглянути звернення ОСОБА_1 від 29.11.2019 року та 15.01.2020 року відповідно до вимог Закону України «Про звернення громадян».

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); добросовісно; розсудливо.

Відповідно до ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Згідно ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

За таких обставин, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, на підставі наданих сторонами доказів, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню шляхом визнання протиправними дій Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області щодо неналежного розгляду звернень ОСОБА_1 від 29.11.2019 року та 15.01.2020 року; зобов`язання Куяльницьку сільську раду Подільського району Одеської області розглянути звернення ОСОБА_1 від 29.11.2019 року та 15.01.2020 року відповідно до вимог Закону України «Про звернення громадян». В задоволенні решти позовних вимог слід відмовити.

Також, позивачем до суду надано заяву про стягнення з Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області судових витрат у розмірі 4500,00 грн.

Згідно ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; 3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Так, ч. 1, 3 ст. 134 КАС України встановлено, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно ч. 5 ст. 134 КАС України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до ч. 9 ст. 139 КАС України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

При вирішенні питання щодо стягнення з відповідача витрат, пов`язаних з правничою допомогою суд враховує, що на підтвердження понесених витрат до суду надано копію договору про надання правової допомоги, укладеного між адвокатом Опалько О.М. та Чорним І.Б. з додатком (а.с. 96-98), акту виконаних робіт (а.с. 125), квитанції про сплату (а.с. 126).

В постанові від 24.01.2019 року по справі № 910/15944/17 Верховний Суд зауважив, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у пункті 95 рішення у справі «Баришевський проти України» (Заява № 71660/11), пункті 80 рішення у справі «Двойних проти України» (Заява № 72277/01), пункті 88 рішення у справі «Меріт проти України» (заява № 66561/01), заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Крім того, у пункті 154 рішення Європейського суду з прав людини у справі Lavents v. Latvia (заява 58442/00) зазначено, що згідно зі статтею 41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму.

У справі «East/West Alliance Limited» проти України» Європейський суд з прав людини, оцінюючи вимогу заявника щодо компенсації витрат у розмірі 10% від суми справедливої сатисфакції, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір був обґрунтованим. Суд зазначив, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд, не може бути обов`язковою для суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також чи була їх сума обґрунтованою.

У постанові Великої Палати Верховного Суду по справі № 751/3840/15-ц від 20 вересня 2018 року суд зазначає, що на підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Наявність документального підтвердження витрат на правову допомогу та їх розрахунок є підставою для задоволення вимог про відшкодування таких витрат.

Враховуючи вищевикладене, з урахуванням принципу пропорційності та співмірності, оцінюючи обґрунтованість доводів позивача щодо суми витрат, пов`язаних з розглядом даної справи, суд дійшов висновку, що з Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області за рахунок її бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 слід стягнути витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 1500,00 грн.

Також, позивачем надано заяву про встановлення судового контролю за виконання рішення суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Зі змісту наведеної правової норми вбачається, що зобов`язання суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення є правом суду, яке має застосовуватися у виключних випадках.

Разом з тим, позивачем не наведено причин та не надано доказів, які б свідчили про те, що відповідач може ухилятися від виконання рішення суду.

Таким чином, суд дійшов висновку про відсутність підстав для встановлення судового контролю за виконанням рішення суду та зобов`язання відповідача подати звіт про виконання рішення суду.

Керуючись ст. ст. 2, 6, 8, 9, 12, 77, 90, 132, 139, 242-246, 250, 255 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 ) до Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області (, адреса місцезнаходження: 66350, Одеська область, Подільський район, с. Куяльник, вул. Куяльницька, 26 А) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області щодо неналежного розгляду звернень ОСОБА_1 від 29.11.2019 року та 15.01.2020 року.

Зобов`язати Куяльницьку сільську раду Подільського району Одеської області розглянути звернення ОСОБА_1 від 29.11.2019 року та 15.01.2020 року відповідно до вимог Закону України «Про звернення громадян».

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області (, адреса місцезнаходження: 66350, Одеська область, Подільський район, с. Куяльник, вул. Куяльницька, 26 А) за рахунок її бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 ) судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 1500,00 грн. (одна тисяча п`ятсот гривень 00 копійок).

Рішення може бути оскаржено в порядку та в строки встановлені ст. 295, 297 КАС України, з урахуванням особливостей, встановлених п. 15.5 Розділу VII Перехідних Положень КАС України.

Рішення набирає законної сили в порядку передбаченому статтею 255 КАС України.

Суддя О.А. Левчук