Справа № 380/11120/20
Суддя: Москаль Ростислав Миколайович
Дата ухвалення: 2021-03-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2021 року справа № 380/11120/20

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Москаля Р.М., за участі секретаря судового засідання Михалюк М.Ю., представника позивача Вавріва В.Б., представника відповідача Твердохліб І.М., розглянув у відкритому судовому засіданні в місті Львові в режимі відеоконференції адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Галицької митниці Держмитслужби про визнання протиправними та скасування рішень,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) 27.11.2020 звернувся до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до Галицької митниці Держмитслужби з вимогами:

- визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів від 16.11.2020 №UA209000/2020/600111/1;

- визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 16.11.2020 №UA209220/2020/00734.

Вимоги ОСОБА_1 обґрунтовано так: з метою митного оформлення придбаного закордоном транспортного засобу автобуса MERCUS MB SPRINTER, що був у використанні, представник позивача (митний брокер) подавав митному органу електронну митну декларацію. Для підтвердження заявленої митної вартості транспортного засобу 15770 євро декларант, серед інших документів, подав митному органу копії рахунку-проформи ZO 012/10/20 від 29.10.2020, рахунку-фактури №1/001/11/20 від 04.11.2020, свідоцтва про реєстрацію знятого з реєстрації транспортного засобу, карти транспортного засобу, платіжних доручень №74 від 30.10.2020 та №75 від 02.11.2020, фото автобуса, експортної декларації країни відправлення. Відповідач за наслідками розгляду цих документів здійснив коригування митної вартості транспортного засобу та прийняв рішення про коригування митної вартості товарів, відповідно до якого визначив митну вартість імпортованого автомобіля за резервним методом у розмірі 38773 євро. Прийняте рішення посадова особа відповідача обґрунтувала тим, що документально не підтверджено числові значення складових митної вартості, які є обов`язковими при її обчисленні, а саме: для страхування (якщо здійснювалось) - страхових документів. У митного органу виникли сумніви щодо заявленої митної вартості даного товару у зв`язку з тим, що інформація яка міститься на загальнодоступних інтернет ресурсах, вартість даного товару є вищою за заявлену декларантом. В рішення зазначено, що на вимогу митного органу декларант не подав документів, що підтверджують заявлену митну вартість згідно ч.2 статті 53 Митного кодексу України, а саме: за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару, якщо здійснювалось страхування, страхові документи та додаткових документів відповідно до ч.3 статті 53 Митного кодексу України висновок про вартісні характеристики підготовлений спеціалізованою експертною організацією. За основу для обрахунку митної вартості товару взято інформацію щодо вартості транспортного засобу обрахованого згідно витягу з otomoto.pl на рівні 175000 злотих, що на момент подання електронної митної декларації становить 38773 євро. Позивач вказує, що жодних розбіжностей чи ознак підробки, в поданих уповноваженою особою декларанта документах, не виявлено і вони містили всі відомості які б підтверджували числові значення складових митної вартості автомобіля, що була фактично сплачена. Вважає, що не відповідає дійсності обґрунтування оскарженого рішенні про те, що документально не підтверджено числові значення складових митної вартості, які є обов`язковими при її обчисленні, а саме: для страхування (якщо здійснювалось) - страхових документів. До електронної митної декларації не було додано страхових документів, оскільки страхування не здійснювалось. Вважає, що для визначення митної вартості за резервним методом не було підстав, оскільки всі необхідні документи (рахунок фактура і платіжні доручення) для визначення митної вартості за основним методом були надані митному органу декларантом в повному обсязі разом з електронної митною декларацією. Використання інформації з сайту otomoto.pl на рівні 175000 злотих не може бути визнано законним та обґрунтованим, оскільки стосується цінової пропозиції на автомобіль іншої моделі. Позивач наполягає, що вірно визначив митну вартість автомобіля за основним методом на підставі статті 58 Митного кодексу України, тобто за ціною договору, яка вказана в рахунку-фактурі та фактично сплачена продавцю, а також задекларована імпортером при вивезенні автомобіля з ЄС.

Відповідач, Галицька митниця Держмитслужби позов не визнає, просить суд відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 в повному обсязі з мотивів, викладених у відзиві на позовну заяву (а.с. 43-48). Вказує, що декларант документально не підтвердив митну вартість автомобіля, зазначивши, що заявлена митна вартість автомобіля не відповідає ринковій митній вартості, тому не є «дійсною вартістю» автомобіля. Відповідач зазначає, що за основу для обрахунку митної вартості даного товару взято інформацію в мережі Інтернет та встановлено, що наявна цінова пропозиція від заявленого продавця товару Mercus Truck Export-Import щодо продажу подібного транспортного засобу за 175000 польських злотих. Відповідач зазначив, що декларант надав копії платіжних доручень №74 від 30.10.2020 та №75 від 02.11.2020 та копію митної декларації країни відправлення, разом з тим висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями декларант не надав.

Суд заслухав в режимі відеоконференції промови та аргументи сторін, дослідив долучені до матеріалів справи копії електронних та письмових доказів та встановив такі фактичні обставини справи і відповідні їм правовідносини:

Відповідно до картки транспортного засобу (а.с. 16звор.) польська фірма Мercedes-Вenz Рolska придбала недоукомплектований транспортний засіб Мercedes-Вenz Sprinter, 2019 року випуску, після проведеної зміни технічних параметрів транспортного засобу його зареєстровано як МERCUS МB SPRINTER 2020 року випуску.

ОСОБА_1 придбав у польської фірми MERCUS TRUCK EXPORT-IMPORT WYNAJEM SP. Z.O.O. SPOLKA KOMANDYTOVA транспортний засіб марки MERCUS MB SPRINTER, номер кузова НОМЕР_1 2020 року випуску, вартість якого згідно рахунку-проформи №ZO 012/10/20 від 29.10.2020 та рахунку-фактури №I/001/11/20 від 04.11.2020 становить 15770 євро (а.с.18,19).

ОСОБА_1 сплатив на користь польської фірми 15770 євро, що підтверджується копіями платіжних доручень №74 від 30.10.2020 на суму 12000 євро, №75 від 02.11.2020 на суму 3770 євро (а.с. 21,22).

Експортер (фірма MERCUS TRUCK EXPORT-IMPORT WYNAJEM) оформив митну декларацію країни відправлення №20PL445010E1686646, у якій відображено загальну ціну автомобіля 72335 польських злотих (а.с. 14). Митним органом Республіки Польща видано підтвердження вивезення №ІЕ 599 від 04.11.2020, де вартість транспортного засобу вказано в розмірі 15770 євро, курс євро до польського злотого складав 4,58690 (а.с. 84,97).

06.11.2020 для здійснення митного оформлення згаданого транспортного засобу уповноважений представник декларанта подав митниці митну декларацію №UA209220/2020/020140 в електронній формі, в якій заявлено митну вартість транспортного засобу в розмірі 15770 євро. Митну вартість транспортного засобу визначено за основним методом - за ціною договору (вартість операції). Так, в графі 42 митної декларації «ціна товару» зазначено 15770 євро, в графі 23 «курс валюти» 33,5819 грн., вартість в національній валюті становить 529586,56 грн. (а.с. 10,68).

10.11.2020 Галицька митниця Держмитслужби скерувала торговельній фірмі MERCUS TRUCK EXPORT-IMPORT листа №7.4/20-01/14/28642, просила надати інформацію/документи на підставі яких було проведено з Республіки Польща в Україну поставку товару - автобуса марки MERCEDES MB SPRINTER, 2020 року, номер кузова НОМЕР_2 (а.с. 80,95). У відповідь польська фірма електронною поштою 13.11.2020 скерувала Галицькій митниці Держмитслужби фактуру лист з таким документами: рахунок-фактура №I/001/11/20 від 04.11.2020, підтвердження вивезення товару ІE599 та митну декларацію країни відправлення №20PL445010E1686646 (а.с. 82-85,95-97).

За результатами розгляду поданих митним брокером та надісланих експортером документів 16.11.2020 митниця здійснила коригування митної вартості транспортного засобу та прийняла рішення №UA209000/2020/600111/1, відповідно до якого визначила митну вартість імпортованого автомобіля за резервним методом у розмірі 38773 євро. Прийняте рішення посадова особа відповідача обґрунтувала тим, що митна вартість декларованого автомобіля не може бути визначена за ціною договору щодо товару, у зв`язку з тим, що документально не підтверджено складових митної вартості, які є обов`язковими при її обчисленні, а саме: для страхування (якщо здійснювалось) страхових документів. У митного органу виникли сумніви щодо заявленої митної вартості даного товару у зв`язку з тим, що інформація, яка міститься в загальнодоступних інтернет ресурсах вартість даного транспортного засобу є вищою за заявлену декларантом. Також рішенні зазначено, що митну вартість товару визначено за резервним методом; за основу для обрахунку митної вартості взято інформацію щодо вартості транспортного засобу обраховану згідно витягу з otomoto.pl на рівні 175000 злотих/шт., що на момент подання ЕМД становить 38773 євро (а.с. 66).

Митний орган надав суду згадану в оскарженому рішенні інформацію у формі оголошення на інтернет-ресурсі otomoto.pl про продаж транспортного засобу Мercedes-Вenz Sprinter 519 2020 року випуску, в якому цінова пропозиція становить 175000 польських злотих (а.с. 78).

За результатами розгляду поданої уповноваженою особою декларанта митної декларації №UA209220/2020/020140 від 06.11.2020 та доданих до неї документів, митний орган відмовив у митному оформленні транспортного засобу за заявленою митною вартістю за причин. Зазначено, що в гр. 44ЕМД номер та дата інвойса не відповідають інвойсу поданому до митного оформлення; неподання повного пакету документів для підтвердження заявленої митної вартості. Відмову у митному оформленні транспортного засобу відповідач оформив карткою відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA209220/2020/00734 (а.с. 67).

З метою отримання транспортного засобу у вільних обіг декларант подав митну декларацію №UA209220/2020/021055 від 18.11.2020 (а.с. 69), в якій вказав митну вартість на визначеному на підставі рішення про корегування митної вартості товару рівні, а також декларант сплатив 242500 грн. в якості фінансової гарантії, що підтверджується квитанцією від 17.11.2020 №7 (а.с.12).

При прийнятті рішення суд керується такими правовими нормами:

Відповідно до вимог статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Митний Кодекс України (далі - МК України) визначає засади організації та здійснення митної справи в У країні, регулює економічні, організаційні, правові, кадрові та соціальні аспекти діяльності митної служби України, спрямований на забезпечення захисту економічних інтересів України, створення сприятливих умов для розвитку її економіки, захисту прав та інтересів суб`єктів підприємницької діяльності та громадян, а також забезпечення додержання законодавства України з питань митної справи.

Частиною першою статті 246 МК України визначено, що метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

Митне оформлення розпочинається з моменту подання органу доходів і зборів декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання органом доходів і зборів від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію (частина перша статті 248 МК України).

Згідно з частиною першою статті 257 МК України декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії або їх електронні (скановані) копії, засвідчені електронним цифровим підписом декларанта або уповноваженої ним особи.

Відповідно до частини шостої статті 257 МК України умови та порядок декларування, перелік відомостей, необхідних для здійснення митного контролю та митного оформлення, визначаються цим Кодексом. Положення про митні декларації та форми цих декларацій затверджуються Кабінетом Міністрів України, а порядок заповнення таких декларацій та інших документів, що застосовуються під час митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, - центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Приписами статті 49 МК України визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Частинами першою, другою статті 51 МК України визначено, що митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.

Згідно з частиною першою статті 52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Відповідно до частини четвертої статті 58 МК України митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця. Платежі необов`язково повинні бути здійснені у вигляді переказу грошей (зокрема, але не виключно). Такі платежі можуть бути здійснені шляхом акредитива, інкасування або за допомогою інших розрахунків (вексель, передача цінних документів тощо) (частини п`ята, сьома статті 58 МК України).

Відповідно до частини другої статті 52 МК України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; 2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.

Стаття 53 МК України визначає перелік документів, що подаються декларантом для підтвердження заявленої митної вартості. У випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення (частина перша статті 53 МК України).

Згідно з частиною другою статті 53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Частина п`ята статті 53 містити норми, відповідно до яких забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Відповідно до частини третьої статті 53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Частиною першою статті 55 МК України визначено, що рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Під час митного оформлення при прийнятті органом доходів і зборів письмового рішення про коригування митної вартості товарів декларант або уповноважена ним особа може здійснити коригування заявленої митної вартості у строк, встановлений частиною другою статті 263 цього Кодексу. Декларант може провести консультації з органом доходів і зборів з метою обґрунтованого вибору методу визначення митної вартості на підставі інформації, яка наявна в органі доходів і зборів (частина четверта, п`ята статті 55 МК України).

Відповідно до частини першої статті 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Частиною другою статті 57 МК України визначено, що основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу (частина третя статті 57 МК України). Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності (частина четверта статті 57 МК України).

Частиною восьмою статті 57 МК України визначено, що у разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу. Як зазначено частиною другою статті 64 МК України митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях.

Відповідно до частини сьомої статті 55 МК України у випадку незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів орган доходів і зборів за зверненням декларанта або уповноваженої ним особи випускає товари, що декларуються, у вільний обіг за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю цих товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та забезпечення сплати різниці між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною органом доходів і зборів, шляхом надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу. Строк дії таких гарантій не може перевищувати 90 календарних днів з дня випуску товарів.

Згідно з частиною другою статті 55 МК України прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити:

1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування; 5) інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною органом доходів і зборів; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному органом доходів і зборів відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.

Відповідно до статті 55 МК України наказом Міністерства фінансів України №598 від 24.05.2012 серед іншого затверджено Правила заповнення рішення про коригування митної вартості товарів. В пункті 2.1 цих Правил у розділі заповнення графи 33 «Обставини прийняття Рішення та джерела інформації, що використовувалися митним органом для визначення митної вартості» зазначено, що у графі також вказується про проведення процедури консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору методів визначення митної вартості товарів відповідно до вимог статей 59-61 Кодексу. Результати проведеної консультації, а також причини, через які не можуть бути застосовані методи визначення митної вартості товарів за ціною договору щодо ідентичних, подібних (аналогічних) товарів (наприклад, відсутня інформація щодо вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів), фіксуються у графі. Посилання на використання цінової бази Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби у Рішенні допускається тільки при визначенні митної вартості відповідно до положень статей 59, 60 та 64 Кодексу з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, з поясненнями щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо. У випадку визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу (стаття 64 Кодексу) зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні.

Відповідно до частини п`ятої статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. При вирішенні цього спору суд враховує такі висновки Верховного Суду:

- «…органи доходів і зборів мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше. Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву в правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає органу доходів і зборів право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів», постанова від 18.12.2018 у справі № 821/110/18;

- « … якщо за твердженням декларанта, страхування товару не здійснювалося, то декларант не повинен доводити цей факт: декларант повинен підтвердити лише ті факти, які пов`язані з витратами, які, на його думку, входять до митної вартості товарів. Натомість, якщо митниця стверджує, що страхування все ж таки здійснювалося (а значить витрати на страхування включаються до митної вартості), то митниця повинна довести наявність цього факту», постанова від 13.02.2018 у справі № 803/1112/17;

1. Здійснюючи оцінку аргументів сторін та досліджених письмових доказів щодо правомірності рішення про коригування митної вартості транспортного засобу в частині обґрунтування сумніву в заявленій декларантом по першому методу митній вартості, суд керується такими міркуваннями:

Системний аналіз наведених вище норм МК України дозволяє зробити такі висновки:

- основним методом визначення митної вартості товарів є метод «за ціною договору щодо товарів, які імпортуються (вартість операції)»;

- закон визначає вичерпний перелік документів, що подаються декларантом митному органу для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення, а також забороняє вимагати будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в статті 53 МК України;

- митний орган має повноваження витребувати додаткові документи лише за наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

- закон визначає чіткий перелік обставин, які зумовлюють виникнення обґрунтованого сумніву щодо визначеної декларантом митної вартості товару.

Отже, посадова особа митного органу для прийняття рішення про витребування в декларанта додаткових документів (з метою підтвердження заявленої митної вартості) зобов`язана встановити та чітко викласти обставини, що свідчать про:

- обґрунтованість сумніву щодо вказаної декларантом митної вартості;

- причини, що унеможливлюють перевірку заявленої митної вартості на підставі наданих декларантом документів.

При цьому посадова особа повинна витребувати документи, що реально необхідні для перевірки «сумнівних» відомостей, а не вимагати в декларанта надання невичерпного переліку усіх можливих документів.

Основним способом реалізації повноважень митного органу в цій ситуації є процедура консультацій з декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості та обов`язок послідовного вибору методів (від першого до резервного) визначення митної вартості.

При цьому єдиною правовою підставою для прийняття митним органом рішення про коригування заявленої декларантом митної вартості товару за резервним методом є наявність сукупності наступних умов:

1) подання суб`єктом господарювання до митного оформлення не повного пакету документів, перелік яких закріплено у статті 53 Митного кодексу України;

2) ненадання на вимогу контролюючого органу додаткової уточнюючої документації на підтвердження саме числового значення заявленої митної вартості;

3) виявлення митним органом розбіжностей у поданій документації, які унеможливлюють визначення безпосередньо митної вартості товару за основним методам (за ціною договору);

4) обґрунтування причин неможливості визначення митної вартості товару за жодним із методів, що передують резервному.

У цій справі суд встановив, що заявник визначив митну вартість автомобіля за ціною договору, яка зазначена у рахунку-фактурі, рахунку-проформі та становить 15770 євро. На підтвердження заявленої митної вартості товару декларант надав митному органу документи, визначені частиною другою статті 53 МК України (серед іншого: рахунок - проформа ZO 012/10/20 від 29.10.2020, рахунок-фактура №1/001/11/20 від 04.11.2020, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, платіжні доручення про сплату вартості товару №74 від 30.10.2020 та №75 від 02.11.2020, експортну декларацію, декларацію про походження товару).

Суд враховує, що митний орган має повноваження вимагати додаткові документи лише у разі, коли подані декларантом для митного оформлення документи містять розбіжності, ознаки підробки або відсутні відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомості щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Аргументи відповідача у цій справі на підтвердження обґрунтованості сумніву посадової особи митниці в задекларованій митній вартості автомобіля зводяться до того, що:

- документально не підтверджено числові значення складових митної вартості, які є обов`язковими при її обчисленні, а саме: для страхування (якщо здійснювалось) - страхових документів;

- не подано інші платіжні та/або банківські документи, що підтверджують вартість товару;

- інформація, яка міститься на загальнодоступних інтернет ресурсах про вартість даного транспортного засобу є вищою за заявлену декларантом.

Суд проаналізував зміст наданих декларантом документів та встановив, що такі містять необхідні відомості щодо ціни, яка була фактично сплачена за автомобіль/автобус. Так, в як в рахунку-проформі ZO 012/10/20 від 29.10.2020, рахунку-фактурі №1/001/11/20 від 04.11.2020 чітко вказано вартість транспортного засобу (15770 євро), до митного оформлення декларант представив платіжні документи про сплату вартості 15770 євро декларованого товару (платіжні доручення №74 від 30.10.2020 та №75 від 02.11.2020).

Суд взяв до уваги той факт, що за зверненням відповідача польська фірма MERCUS TRUCK EXPORT-IMPORT скерувала Галицькій митниці Держмитслужби документи щодо поставки на територію України автобуса MERCUS MB SPRINTER, номер кузова НОМЕР_1 , 2020 року випуску: рахунок-фактура №I/001/11/20 від 04.11.2020, митну декларацію країни відправлення №20PL445010E1686646 та підтвердження вивезення товару ІE599. Ці документи містять інформацію щодо вартості товару/автобуса MERCUS MB SPRINTER в розмірі 15770 євро.

Митний орган не вказав на будь-які розбіжності чи ознаки підробки документів, або відсутність відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів тощо.

Суд звертає увагу, що до митного оформлення позивач надав платіжні доручення №74 від 30.10.2020 та №75 від 02.11.2020 про сплату 15770 євро за декларований товар. Отже, посилання відповідача на те, що декларант не надав йому платіжних/бухгалтерських документів, що підтверджує здійснення оплати за товар, не відповідає дійсності.

Щодо необхідності подання декларантом страхових документів, суд зазначає, що ані рахунок-фактура №1/001/11/20 від 04.11.2020, ані інші документи щодо придбання транспортного засобу не містять інформації щодо його страхування. Норми частини другої статті 53 МК України визначають обов`язок надання страхових документів у разі здійснення такого. Позивач ствердив, що не мав таких витрат. Суд враховує, що до митного оформлення декларант не подав жодного документа, що підтверджував би фактичне понесення ним витрат на страхування автомобіля. Отже, ненадання позивачем документів щодо страхування за відсутності доказів його здійснення є обґрунтованим.

Щодо посилання відповідача на інформацію про цінову пропозицію подібного транспортного засобу, то Галицька митниця не довела цієї обставини, оскільки вказані у цьому оголошенні відомості про марку (Мercedes-Вenz) та модель (Sprinter 519) транспортного засобу відрізняються від ввезеного на митну територію України позивачем (MERCUS MB SPRINTER).

2. Оцінюючи рішення про коригування митної вартості товару в частині, що стосується визначення митної вартості товару за резервним методом, суд враховує таке:

письмове рішення митниці про коригування заявленої митної вартості товарів відповідно до закону має містити: наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування. Таким чином, у рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім номера та дати митних декларацій, які були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, орган доходів і зборів повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу.

В оскарженому рішенні про коригування митної вартості товарів:

- відсутнє належне обґрунтування неможливості застосування методів 2а, 2б, 2в, 2г;

- застосування резервного методу та визначення митної вартості в розмірі 38773 євро, базується на інформації, отриманої з інтернет ресурсу з сайту otomoto.pl.

Відповідач надав суду інформацію, що була взята митним органом з оголошення на сайті otomoto.pl (а.с. 78), відповідно до якої вартість автомобіля Мercedes-Вenz Sprinter 519, 2020 року випуску, складає 175000 польських злотих, що на дату подання електронної митної декларації становить 38773 євро.

З цього приводу суд зауважує таке:

- митний орган на підтвердження обґрунтованості свого рішення надав суду одне оголошення із сайту otomoto.pl, проте не надав доказів того, що це оголошення було єдиним або вибірки оголошень щодо цінових пропозицій подібних транспортних засобів (тієї ж марки, моделі, року випуску тощо). Тому цілком можна припустити, що цінових пропозицій лише на цьому ресурсі (otomoto.pl) могло бути набагато більше, проте відповідач не надав їх суду, а також не надав доказів їх відсутності. Отже, твердження відповідача про визначення на базі цього єдиного оголошення «загального рівня цін на подібний товар» є голослівним;

- митний орган для визначення загального рівня цін на подібні транспортні засоби міг використати цінову інформацію щодо попередньо оформлених в митному відношенні товарів, або ж скористатися відомостями електронного каталогу SCHWACKE (чи іншого визнаного в ЄС джерела), який містить інформацію про транспортні засоби, комплектації, оціночну вартість в залежності від експлуатаційних умов. Відповідач таких дій не вчинив, про причини суд не повідомив;

- позивач здійснював митне оформлення транспортного засобу марки «MERCUS» моделі «MB SPRINTER» (а.с.15), а не марки «Мercedes-Вenz» моделі «Sprinter 519», а твердження відповідача про подібність цих транспортних засобів нічим не обґрунтовані. З картки транспортного засобу вбачається (а.с.15, 16), що транспортний засіб MERCUS MB SPRINTER зареєстровано в Польщі після переобладнання (зміни технічних параметрів) недоукомплектованого транспортного засобу Мercedes-Вenz Sprinter 2019 року випуску; отже, навіть до переобладнання цей транспортний засіб не був моделі «Sprinter 519». Таким чином, митний орган як підставу для прийняття оскарженого рішення використав інформацію щодо транспортного засобу (марка, тип та модель), відмінного від ввезеного позивачем..

Підсумовуючи наведене суд констатує, що митний орган не навів жодних розрахунків, за якими було визначено «загальний рівень цін на подібний товар» як підставу визначення митної вартості транспортного засобу, не вказав, які складові вплинули на формування такої вартості, не навів порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за резервним методом, що свідчить про порушення відповідачем вимог частини другої статті 55 МК України щодо обґрунтованості прийнятого рішення. За таких обставин суд оцінює рішення митного органу про визначення ціни транспортного засобу як свавільне, оскільки відповідач не довів обставин, на які посилається, належними та допустимими доказами.

Враховуючи наведені мотиви, суд дійшов висновку, що рішення про коригування митної вартості товарів №UA209000/2020/600111/1 від 16.11.2020 є необґрунтованим, при цьому сумніви відповідача щодо складових митної вартості імпортованого товару ґрунтуються на його припущеннях та документально не підтверджені. Суд вважає, що позивач під час митного оформлення надав усі необхідні документи, які не мали розбіжностей, ідентифікували оцінюваний товар та містили об`єктивні та достовірні дані, що піддавалися обчисленню, підтверджували усі заявлені складові митної вартості імпортованого товару. Відтак, висновки Галицької митниці Держмитслужби про неможливість визначення митної вартості за першим основним методом (за ціною договору) є хибними. Натомість відповідач не довів правомірності рішення про коригування митної вартості імпортованого позивачем автомобіля.

Отже, рішення про коригування митної вартості товарів №UA209000/2020/600111/1 від 16.11.2020 не відповідає встановленим у частині другій статті 2 КАС України критеріям правомірності, обґрунтованості, добросовісності та розсудливості, а тому підлягає скасуванню як протиправне.

Оскільки фактичною підставою прийняття рішення про відмову в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення (картки відмови) Галицької митниці Держмитслужби №UA209220/2020/00734 є протиправне рішення про коригування митної вартості товарів, похідні позовні вимоги про скасування картки відмови підлягають задоволенню.

Суд також вважає за необхідне роз`яснити, що це рішення стосується оцінки прийнятих митницею 16.11.2020 рішень в контексті їх обґрунтованості на підставі зібраних відповідачем доказів станом на дату розгляду справи. Суд констатує, що митниця в цій ситуації діяла свавільно та з неочевидних причин не здобула ані належних доказів на підтвердження обґрунтованості своїх сумнівів у заявленій декларантом митній вартості транспортного засобу, ані на підтвердження визначеного нею (в термінах відзиву на позов) «загального рівня цін на подібні транспортні засоби». Водночас слід визнати, що заявлена ОСОБА_1 митна вартість обладнаного в 2020 році в Польщі на базі нового Мercedes-Вenz SPRINTER 2019 р.в. автобуса на 20 місць, що перебував в експлуатації менше одного року, видається сторонньому незацікавленому спостерігачу нижчою за рівень цін на транспортні засоби такого класу. Разом з тим, суд не є експертом в питанні визначення реальної вартості транспортних засобів та не повинен підміняти митні органи у питаннях прийняття та обґрунтування відповідного рішення щодо визначення митної вартості автобуса. Проте це рішення суду не перешкоджає митниці за наявності передбачених статтею 351 Митного кодексу України підстав реалізувати повноваження щодо проведення документальної перевірки даних про своєчасність, достовірність, повноту нарахування та сплати митних платежів при переміщенні автобуса MERCUS MB SPRINTER через митний кордон України та прийняти за наслідками такої перевірки обґрунтоване та законне рішення.

За змістом частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Відповідно до приписів цієї статті КАС України та враховуючи рішення про задоволення позову, суд стягує на користь позивача суму сплаченого ним судового збору за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Щодо витрат позивача на правничу допомогу, то суд повернеться до вирішення цього питання окремо, оскільки представник позивача до завершення судових дебатів подав заяву про те, що його довіритель перебуває на самоізоляції через спалах інфекційного захворювання COVID-19 та зможе підписати всі необхідні документи після 31.03.2021, тому такі буде надано суду в порядку частини сьомої статті 139 КАС України.

Керуючись ст.ст. 9, 19-20, 22, 25-26, 90, 139, 229, 241-246, 250, 251, 255, 295, пп. 15.5 п.15 розділу VII «Перехідні положення» КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати рішення Галицької митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товарів №UA209000/2020/600111/1 від 16.11.2020 та рішення Галицької митниці Держмитслужби про відмову в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, оформлене карткою відмови №UA209220/2020/00734.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Галицької митниці Держмитслужби (79000, Львівська область, місто Львів, вул. Костюшка, буд. 1; ідентифікаційний код 43348711) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_3 ) судові витрати у вигляді судового збору в сумі 1681 (одна тисяча шістсот вісімдесят одна) гривня 60 коп.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом тридцяти днів з дня складення його повного тексту. Апеляційна скарга подається до суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який постановив рішення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 07.04.2021.

Суддя Москаль Р.М.