Справа № 200/2709/21-а
Суддя: Бабаш Г.П.
Дата ухвалення: 2021-04-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 квітня 2021 р. Справа№200/2709/21-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Бабаш Г.П., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовною заявою Управління праці та соціального населення Краматорської міської ради (, юридична адреса: Донецька область, м. Краматорськ, вул. Героїв Небесної Сотні, 23) до Краматорського міського відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (, юридична адреса: Донецька область, м. Краматорськ, вул. Академічна, 20) про скасування постанови про накладення штрафу,-

В С Т А Н О В И В:

Управління праці та соціального населення Краматорської міської ради звернулось до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Краматорського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області про визнання неправомірними дій відповідача щодо прийняття постанови від 26.02.2021 року ВП №63845766 про накладення штрафу у розмірі 5100,00 грн. за невиконання виконавчого листа №200/5015/20-а, виданого Краматорським міським судом 27.11.2020 року та скасування зазначеної постанови.

Позовні вимоги вмотивовані тим, що відповідач необґрунтовано прийняв постанову про накладення штрафу від 26.02.2021 року ВП № 63845766 у зв`язку з тим, що діючим законодавством України не передбачено проведення розрахунків по нарахованим субсидіям з підприємствами-виконавцями комунальних послуг.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 17.03.2021 року позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 31.03.2021 року відкрито провадження у справі за правила загального позовного провадження, розгляд справи призначено на 07.04.2021 року.

Ухвалу про відкриття провадження по справі надіслано відповідачу засобами поштового зв`язку за адресою визначеною у витягу з ЄДРПОУ:Донецька область, м. Краматорськ, вул. Академічна, 20 та електронною поштою. Проте відзиву на позовну заяву відповідачем до суду не надано.

Представники сторін до судового засідання не з`явилися, клопотань про відкладення розгляду справи через канцелярію суду не надали.

Керуючись частиною 9 статті 205 КАС України суд вирішив розглянути справу у письмовому провадженні.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог ст. 72-77, 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд дійшов такого.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 20.07.2020 року по справі № 200/5015/20-а адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Краматорської міської ради про визнання дій протиправними та зобов`язати вчинити певні дії задоволено частково.

Постановою державного виконавця Краматорського міського відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) від 11.12.2020 року відкрито виконавче провадження № 63845766 з виконання виконавчого листа 200/5015/20-а виданого Донецьким окружним адміністративним судом.

Листом від 06.01.2021 року № 29-01-14/142 Управління праці та соціального населення Краматорської міської ради повідомило відповідача, що на сьогоднішній час діюче законодавство України не передбачає проведення розрахунків по нарахованим субсидіям з підприємствами виконавцями комунальних послуг, а отже, виконати рішення Донецького окружного адміністративного суду від 20.07.2020 року по справ 3200/5015/20-а в частині повернення управлянням суми житлової субсидії на особові рахунки надавачів комунальних послуг призначеної ОСОБА_1 на період з 01.05.2018 року по 31.01.2019 року у розмірі 10765,85 грн., є неможливим.

Повернення управлінням ОСОБА_1 коштів житлової субсидії за період з 01.05.2018 року по 31.01.2019 року у розмірі 10765,85 грн., знятих з її особливих рахунків відкритих у надавачів житлово-комінальних послуг, можливо лише шляхом їх повернення на особовий рахунок ОСОБА_1 . Тобто, після зміни способу виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 20.07.2020 року по справі №200/5015/20-а.

Не погоджуючись із вказаним рішенням державного виконавця від 26.02.2021 року ВП № 638457667 про накладення штрафу у сумі 5100,00 грн., позивач звернувся до суду із даним позовом.

17.02.2020 року державним виконавцем Краматорського міського відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м. Харків) прийнято постанову від 26.02.2021 року про накладення штрафу в розмірі 5100 грн., винесену при примусовому виконанні виконавчого листа №200/5015/20-а про зобов`язання УПСЗН Краматорської міської ради повернути на особові рахунки отримувача субсидії ОСОБА_1 безпідставно списані грошові кошти за період 01.05.2018 року по 31.01.2019 року у розмірі 10765,85 грн.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.

Положеннями статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до частини першої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно з частиною п`ятою статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

Частиною першою статті 28 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1 - 4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Відповідно до частини першої статті 63 Закону України «Про виконавче провадження» за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність (частина друга статті 63 Закону України «Про виконавче провадження»).

Відповідно до частини другої статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Статтею 75 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання. У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

Таким чином, зі змісту вказаних норм вбачається, що у разі невиконання боржником без поважних причин рішення суду виконавець зобов`язаний прийняти постанову про накладення штрафу на боржника.

Як встановлено судом, рішення Донецького окружного адміністративного суду від 20.07.2020 року по справі №200/5015/20-а в частині зобов`язання УПСЗН Краматорської міської ради повернути на особові рахунки отримувача субсидії ОСОБА_1 безпідставно списані грошові кошти за період 01.05.2018 року по 31.01.2019 року у розмірі 10765,85 грн., позивачем не виконано.

Водночас, позивач вважає прийняту постанову від 26.02.2021 року ВП № 63845766 про накладання штрафу протиправною з огляду на існування поважних причин невиконання боржником вимог рішення суду.

Так, позивач посилається на неможливість виконання рішення суду в зв`язку з тим, що з 01.10.2019 року управління праці та соціального захисту населення Краматорської міської ради здійснює виплату субсидії населенню відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 21.10.1995 року №848 «Про спрощення порядку надання населенню субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива», а саме у грошовій готівковій формі. Тобто діюче законодавство України не передбачає проведення розрахунків по нарахованим субсидіям з підприємствами виконавцями комунальних послуг, а отже, виконати рішення Донецького окружного адміністративного суду від 20.07.2020 року по справ №200/5015/20-а в частині повернення управлянням суми житлової субсидії на особові рахунки надавачів комунальних послуг призначеної ОСОБА_1 на період з 01.05.2018 року по 31.01.2019 року у розмірі 10765,85 грн., є неможливим.

Такі доводи позивача суд вважає такими, що не можуть бути поважними, у зв`язку з тим, що особа має законне право, а також небезпідставні сподівання на соціальні гарантії та виплати.

Фактично викладені позивачем доводи означають незгоду з прийняттям судом рішення. Проте позивачем відповідне судове рішення не оскаржено, рішення набрало законної сили, а отже є обов`язковим до виконання.

Частина друга статті 46 Конституції України визначає, що право на соціальний захист гарантується, у тому числі, загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення.

Як наголосив Конституційний Суд України в Рішенні від 25 січня 2012 року N 3- рп/2012, за рахунок бюджетних джерел забезпечується соціальний захист широких верств населення країни, серед яких особи, що отримують пенсії та інші види соціальних виплат та допомоги. Це зобов`язує державу дотримуватися частин першої, третьої статті 95 Основного Закону України, згідно з якими бюджетна система України будується на засадах справедливого і неупередженого розподілу суспільного багатства між громадянами і територіальними громадами; держава прагне до збалансованості бюджету України.

Згідно з Рішення Конституційного Суду України від 25 січня 2012 року N 3- рп/2012, однією з ознак України як соціальної держави є забезпечення загальносуспільних потреб у сфері соціального захисту за рахунок коштів Державного бюджету України виходячи з фінансових можливостей держави, яка зобов`язана справедливо і неупереджено розподіляти суспільне багатство між громадянами і територіальними громадами та прагнути до збалансованості бюджету України. При цьому рівень державних гарантій права на соціальний захист має відповідати Конституції України, а мета і засоби зміни механізму нарахування соціальних виплат та допомоги - принципам пропорційності і справедливості.

Відповідно до положень абзаців другого та третього частини першої статті 1 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» державні соціальні стандарти - це встановлені законами, іншими нормативно-правовими актами соціальні норми і нормативи або їх комплекс, на базі яких визначаються рівні основних державних соціальних гарантій; державні соціальні гарантії - це встановлені законами мінімальні розміри оплати праці, доходів громадян, пенсійного забезпечення, соціальної допомоги, розміри інших видів соціальних виплат, встановлені законами та іншими нормативно-правовими актами.

Як зазначено у Рішенні від 26 грудня 2011 року N 20-рп/2011 Конституційний Суд України, що невід`ємною складовою правового регулювання відносин у сфері соціального забезпечення є визначення правового механізму та державних органів, на які покладається обов`язок виконання соціальної політики держави у цій сфері.

Згідно позиції Європейського суду з прав людини у справі «Кечко проти України» (рішення від 08 листопада 2005 року), держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату надбавок робітникам з державного бюджету, вносячи відповідні зміни в законодавство. Однак, якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок, і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах, доки відповідні положення є чинними. Тобто, органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань.

З листа Управління праці та соціального населення Краматорської міської ради від 06.01.2021 року №29-01-14/142 до Краматорського міського відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції вбачається, що позивач посилаючись на неможливість повернення управлінням ОСОБА_1 коштів житлової субсидії за період з 01.05.2018 року по 31.01.2019 року у розмірі 10765,85 грн., знятих з її особливих рахунків відкритих у надавачів житлово-комінальних послуг, можливо лише шляхом їх повернення на особовий рахунок ОСОБА_1 . Тобто, після зміни способу виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 20.07.2020 року по справі №200/5015/20-а.

Суд не бере до уваги доводи позивача про неможливість повернення відповідних коштів, як на одну з підстав для невиконання рішення суду, та як з підсистеми Діловодства спеціалізованого суду (ДСС) по справі №200/5015/20-а не вбачається, що позивач звертався до суду із заявами про роз`яснення рішення суду або зміни способу його виконання, що могло б свідчити про вжиття заходів стосовно виконання рішення суду та можливу наявність поважних причин його невиконання.

Окрім того, як встановлено судом, рішення суду по справі № 200/5015/20-а набрало законної сили 07.10.2020 року та 11.12.2020 року державним виконавцем відкрито виконавче провадження з примусового виконання вказаного рішення. При цьому позивачем не наведено жодних поважних причин невиконання рішення суду по справі № 200/5015/20-а у період з 07.10.2020 року по цей час та не надано відповідних належних та допустимих доказів на підтвердження вказаних обставин.

Відповідно до ч. 1 ст. 33 Закону України «Про виконавче провадження» за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо), сторони мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення. Рішення про розстрочку виконується в частині та у строки, встановлені цим рішенням.

Згідно з ч. 2 ст. 33 Закону України «Про виконавче провадження», за заявою стягувача виконавець може відстрочити або розстрочити виконання рішення (крім судового рішення), за наявності обставин, передбачених частиною першою цієї статті, про що виносить відповідну постанову.

Заходів, передбачених статтею 33 Закону України «Про виконавче провадження» позивач також не вживав.

Таким чином, зважаючи на викладене у сукупності, а також приймаючи до уваги те, що за висновком суду відповідач діяв в межах повноважень передбачених чинним законодавством України, у суду відсутні правові підстави для скасування постанови від 01.11.2019 ВП № 38187112 про накладення штрафу.

Відповідно до пунктів 1, 3 частини другої статті 129 Конституції України та частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відтак, з урахування встановлених обставин справи та наведених норм чинного законодавства України суд дійшов висновку, що оскаржена постанова державного виконавця Краматорського міського відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 26.02.2021 року про накладення штрафу у виконавчому провадженні № 63845766, винесена правомірно, з дотриманням вимог частини другої статті 63, частини першої статті 75 Закону України «Про виконавче провадження», у зв`язку із невиконанням без поважних причин рішення Донецького окружного адміністративного суду у справі № 200/5015/20-а щодо зобов`язання УПСЗН Краматорської міської ради повернути на особові рахунки отримувача субсидії ОСОБА_1 безпідставно списані грошові кошти за період 01.05.2018 року по 31.01.2019 року у розмірі 10765,85 грн., у зв`язку із чим у задоволенні позовних вимог про визнання її незаконною та скасування слід відмовити.

У зв`язку з відмовою в задоволенні позову судові витрати зі сплати судового збору покладаються на позивача.

Керуючись статтями 2, 7, 8, 9, 19, 20, 72-77, 90, 132, 139, 241-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову Управління праці та соціального населення Краматорської міської ради (, юридична адреса: Донецька область, м. Краматорськ, вул. Героїв Небесної Сотні, 23) до Краматорського міського відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (, юридична адреса: Донецька область, м. Краматорськ, вул. Академічна, 20) про скасування постанови про накладення штрафу відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Г.П. Бабаш