Справа № 280/3243/19
Суддя: Панченко О.М.
Дата ухвалення: 2021-04-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

05 квітня 2021 року м. Дніпросправа № 280/3243/19

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Панченко О.М. (доповідач),

суддів: Чередниченка В.Є., Іванова С.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Запорізькій області

на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 24 вересня 2020 року (суддя Бойченко Ю.П., м. Запоріжжя) у справі № 280/3243/19

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Континент»

до Головного управління ДФС у Запорізькій області

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

встановив:

У квітні 2019 року ТОВ «Континент» звернулось до суду із позовом, у якому просило визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення ГУ ДФС у Запорізькій області від 18.02.2019 № .

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 24.09.2020 позовні вимоги задоволено.

Вказане рішення суду першої інстанції мотивовано протиправністю висновків акту перевірки ТОВ «Континент» щодо відсутності здійснення ним фінансово-господарських взаємовідносин з контрагентом-постачальником ТОВ «Філат Плюс», які стали підставою для винесення спірного податкового повідомлення-рішення.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, ГУ ДПС у Запорізькій області оскаржило його в апеляційному порядку.

У апеляційній скарзі скаржник не погодився з висновком суду першої інстанції, що спірні операції між позивачем та ТОВ «Філат Плюс» підтверджено відповідними первинними документами, оскільки позивачем не було надано товарно-транспортних накладних, а також змінних рапортів про роботу машин/будівельних механізмів. Також скаржник зазначив, що дорожньо-будівельна техніка за ТОВ «Філат Плюс» у 2018 році зареєстрована не була. Відповідно, останнє не могло надати послуги, передбачені договором № 8 від 01.07.2018, укладеним з позивачем. Крім того, скаржник посилається на не врахування судом першої інстанції при вирішенні справи негативної інформації відносно контрагентів-постачальників ТОВ «Філат Плюс», яке є контрагентом-постачальником позивача. Враховуючи зазначене, на думку скаржника, судом першої інстанції не були об`єктивно встановлені обставини справи, що призвело до винесення ним незаконного рішення, яке підлягає скасуванню. Просить апеляційну скаргу задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати та винести нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Отримавши матеріали апеляційної скарги та ухвалу суду про відкриття провадження у справі, позивач відзиву на неї не надав.

Дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги дотримання судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції вірно встановлено та матеріалами справи підтверджено, що відповідно до пп. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20, пп. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75, пп. 78.1.4 п. 78.1 ст. 78 Податкового кодексу України, на підставі наказу ГУ ДФС у Запорізькій області від 14.12.2018 №4259 та направлень від 14.12.2018 №2958 та №2959, відповідно до затвердженого плану перевірки, податковим органом проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «Континент» з питань дотримання вимог податкового законодавства з податку на додану вартість за липень 2018 року при здійсненні фінансово-господарських операцій з ТОВ «Філат Плюс» (), за результатами якої складено акт від 28.12.2018 №807/08-01-14-15/30653162.

Перевіркою встановлено порушення ТОВ «Континент» вимог п. 187.1 ст. 187, п. 198.1, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України, в результаті чого завищено від`ємне значення різниці між сумою податкових зобов`язань та податкового кредиту з ПДВ у періоді, що перевірявся, на загальну суму 231345 грн., у т.ч. за липень 2018 року у сумі 231345 грн.

На підставі акту перевірки від 28.12.2018, ГУ ДФС у Запорізькій області винесено податкове повідомлення-рішення від 18.02.2019 № форми «В4», яким позивачу визначено суму завищення від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду у розмірі 231345,00 грн.

Правомірність винесення ГУ ДФС у Запорізькій області вказаного податкового повідомлення-рішення є предметом оскарження у межах цієї адміністративної справи.

При вирішенні справи колегія суддів, враховуючи норми ч. 1. ст. 308 КАС України щодо перевірки законності і обґрунтованості рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, виходить з наступного.

Спірні правовідносини врегульовано нормами Податкового кодексу України та Закону України від 16 липня 1999 року № 996-ХIV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

Так, п. 44.1 ст. 44 Податкового кодексу України передбачено, що для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Вказаною нормою закону також передбачено, що платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Також ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 р. № 996-ХV, передбачено, що господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства. Первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію.

Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона має спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Враховуючи норми ст. 44 Податкового кодексу України, здійснення господарської операції і власне її результат підлягають відображенню в бухгалтерському обліку.

Частиною 1 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» передбачено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Частиною 2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» передбачено перелік обов`язкових реквізитів, які має містити первинний документ, зокрема це: назва документа (форми); дата і місце складання; назва підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Отже, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій, відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 01.07.2018 між ТОВ «Континент» (Покупець) та ТОВ «Філат Плюс» (Постачальник) укладено Договір поставки №7, відповідно до умов якого Постачальник зобов`язується передати у власність (поставляти), а Покупець зобов`язується прийняти та оплатити будівельні матеріали, загальна кількість, асортимент, одиниця виміру, ціна за одиницю виміру та загальна вартість, умови та строки поставки і оплати яких визначена Сторонами у Заявках (далі іменується Товар) (п.1.1. Договору). Поставка Товару здійснюється Постачальником окремими партіями автомобільним чи іншим транспортом по реквізитам Покупця, якщо інше не вказано в Заявках на поставку кожної партії Товару. За домовленістю Сторін, поставка Товару може здійснюватися транспортом Покупця (конкретизується в Заявках до Договору) (п. 4.3. Договору).

Відповідно до зазначеного договору ТОВ «Філат Плюс» поставило на адресу ТОВ «Континент» будівельні матеріали (бітум нафтовий дорожній, щебінь фр. 5- 10 мм, щебінь фр. 10-20 мм, щебінь фр. 20-40 мм, суміш асфальтобетону М-2, камінь бортовий), з доставкою (про що зазначається в рахунках-фактурах), на підтвердження чого в матеріалах справи містяться наступні документи: рахунки-фактури від 03.07.2018 № 184 на загальну суму 10 149,18 грн. (в т.ч. ПДВ 1691,53 грн.), від 03.07.2018 №186 на загальну суму 19 801,74 грн. (в т.ч. ПДВ 3300,29 грн.), від 03.07.2018 №187 на загальну суму 382 047,94 грн. (в т.ч. ПДВ 63674,66 грн.), від 03.07.2018 №188 на загальну суму 170 318,24 грн. (в т.ч. ПДВ 28386,37 грн.), від 03.07.2018 №189 на загальну суму 528 351,68 грн. (в т.ч. ПДВ 88058,61 грн.); накладні від 03.07.2018 № 184 на загальну суму 10 149,18 грн. (в т.ч. ПДВ 1691,53 грн.), від 03.07.2018 № 186 на загальну суму 19 801,74 грн. (в т.ч. ПДВ 3300,29 грн.), від 03.07.2018 № 187 на загальну суму 382 047,94 грн. (в т.ч. ПДВ 63674,66 грн.), від 03.07.2018 № 189 на загальну суму 170 318,24 грн. (в т.ч. ПДВ 28386,37 грн.), від 03.07.2018 №188 на загальну суму 528 351,68 грн. (в т.ч. ПДВ 88058,61 грн.).

01.07.2018 між ТОВ «Континент» (Замовник) та ТОВ «Філат Плюс» (Виконавець) укладено Договір про надання послуг будівельних механізмів №8, відповідно до умов якого Виконавець на підставі та у відповідності до замовлення надає Замовнику послуги будівельних механізмів, а Замовник зобов`язується прийняти надані виконавцем Послуги та оплатити їх згідно узгодженої договірної ціни (п. 1.1. Договору).

Об`єм та вартість наданих послуг визначається в Акті прийому-передачі наданих послуг та/або у рахунках-фактурах до цього Договору (п. 2.3. Договору).

Відповідно до зазначеного договору, ТОВ «Філат Плюс» надало на адресу ТОВ «Континент» послуги будівельних механізмів (котків дорожніх, навантажувача одноковшового, автогрейдеру, автогудронатора, асфальтоукладальника тощо), на підтвердження чого в матеріалах справи містяться наступні документи: рахунки фактури від 03.07.2018 №183 на загальну суму 96 235,79 грн. (в т.ч. ПДВ 16039,30 грн.), від 03.07.2018 №185 на загальну суму 32 475,26 грн.(в т.ч. ПДВ 5412,54 грн.), від 03.07.2018 №185 на загальну суму 10 325,94 грн. (в т.ч. ПДВ 1720,99 грн.), від 03.07.2018 №192 на загальну суму 55 234,58 грн. (в т.ч. ПДВ 9205,76 грн.), від 03.07.2018 №196 на загальну суму 83 127,59 грн. (в т.ч. ПДВ 13854,60 грн.); акти виконаних робіт від 03.07.2018 на загальну суму 96 235,79 грн. (в т.ч. ПДВ 16039,30 грн.), від 03.07.2018 на загальну суму 32 475,26 грн.(в т.ч. ПДВ 5412,54 грн.), від 03.07.2018 на загальну суму10 325,94 грн. (в т.ч. ПДВ 1720,99 грн.), від 03.07.2018 на загальну суму 55 234,58 грн. (в т.ч. ПДВ 9205,76 грн.), від 03.07.2018 на загальну суму 83 127,59 грн. (в т.ч. ПДВ 13854,60 грн.).

ТОВ «Філат Плюс» складено та направлено до ЄРПН за господарськими операціями з ТОВ «Континент» наступні податкові накладні: від 03.07.2018 № 183 на загальну суму 96 235,79 грн. з ПДВ; від 03.07.2018 № 184 на загальну суму 10 149,18 грн. з ПДВ; від 03.07.2018 № 185 на загальну суму 10 325,94 грн. з ПДВ; від 03.07.2018 № 186 на загальну суму 19 801,74 грн. з ПДВ; від 03.07.2018 № 187 на загальну суму 382 047,94 грн. з ПДВ; від 03.07.2018 № 188 на загальну суму 528 351,68 грн. з ПДВ; від 03.07.2018 № 189 на загальну суму 170 318,24 грн. з ПДВ; від 03.07.2018 № 191 на загальну суму 32 475,26 грн. з ПДВ; від 03.07.2018 № 192 на загальну суму 55 234,58 грн. з ПДВ; від 03.07.2018 № 196 на загальну суму 83 127,59 грн. з ПДВ. Факт реєстрації податкових накладних в ЄРПН відповідачем не оспорюється.

На підтвердження оплати отриманих від ТОВ «Філат Плюс» товарів (послуг) до матеріалів справи надано копії платіжних доручень: від 17.08.2018 № 116 на загальну суму 230 000,00 грн.; від 20.08.2018 № 117 на загальну суму 300 000,00 грн.; від 21.08.2018 № 119 на загальну суму 300 000,00 грн.; від 22.08.2018 № 121 на загальну суму 200 000,00 грн.; від 30.08.2018 № 129 на загальну суму 300 000,00 грн.; від 05.09.2018 № 135 на загальну суму 58 067,94 грн.

Отже, факт реального здійснення фінансово-господарських операцій між позивачем та ТОВ «Філат Плюс» підтверджено відповідними первинними документами, які були також надані під час проведення його перевірки податковим органом.

Щодо посилання скаржника на ненадання позивачем товарно-транспортних накладних, колегія суддів зазначає, що товарно-транспортна накладна є єдиним для всіх учасників транспортного процесу юридичним документом, що призначений для списання товарно-матеріальних цінностей, обліку на шляху їх переміщення, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку.

Правила перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджені наказом Міністерства транспорту України від 14.10.1997 №363 й зареєстровані в Міністерстві юстиції України 20.02.1998 за № 128/2568 (далі Правила №363), визначають права, обов`язки і відповідальність власників автомобільного транспорту - Перевізників та вантажовідправників і вантажоодержувачів - Замовників.

Відповідно до п.п. 11.3 глави 11 вказаних Правил, товарно-транспортну накладну на перевезення вантажів автомобільним транспортом виписує Замовник (вантажовідправник) у трьох примірниках.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що оскільки ТОВ Континент» не є ані вантажовідправником, ані перевізником в цьому випадку, воно не складає ТТН, тому позбавлене можливості впливати на їх заповнення третіми особами, отже й не може нести відповідальність за їх ненадання.

Разом із цим, судом першої інстанції вірно враховано позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 30.04.2020 у справі №818/806/16, згідно якої відсутність товарно-транспортних накладних в даному випадку не є безумовною підставою ставити під сумнів здійснення господарських операцій. Правила перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні не встановлюють правил податкового обліку валових витрат та податкового кредиту платника податків. При цьому, документи обумовлені правилами перевезень вантажів автомобільним транспортом, зокрема, товарно-транспортна накладна та подорожній лист, не є документами первинного бухгалтерського обліку, що підтверджують обставини придбання та продажу товарно-матеріальних цінностей.

Колегія суддів погоджується також з твердженням суду першої інстанції щодо відхилення посилання контролюючого органу на ненадання платником змінних рапортів про роботу машин/будівельних механізмів, оскільки такі рапорти не є тими первинними документами, на підставі яких встановлюється реальність здійснення господарської операції з постачання товару (послуги).

Крім того, згідно позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 23.04.2020 по справі №815/7235/15, наявність або відсутність окремих документів не є підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних випливає, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов`язаннях платника податків у зв`язку з його господарською діяльністю мали місце (відбулися).

Щодо наявності негативної податкової інформації відносно контрагента-постачальника позивача ТОВ «Філат Плюс», а також контрагентів-постачальників останнього ТОВ «Леогруп», ТОВ «Рокетс», ТОВ «Будівельна компанія Необуд», колегія суддів погоджується з твердженням суду першої інстанції, яке узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 30.04.2020 по справі № №818/806/16, що відсутність матеріальних та трудових ресурсів також не виключає можливості реального виконання ним господарської операції та не свідчить про одержання необґрунтованої податкової вигоди покупцем, оскільки залучення працівників є можливим за договорами цивільно-правового характеру, аутсорсингу та аутстафінгу (оренда персоналу). Основні та транспортні засоби можуть перебувати в постачальника на праві оренди або лізингу.

Також чинним законодавством не пред`являються вимоги до суб`єктів підприємництва стосовно кількості працівників у штаті підприємства, наявності тих чи інших основних фондів, зокрема, складських приміщень, транспортних засобів, тощо, для здійснення господарської діяльності, отже на його правосуб`єктність та статус платника податків це жодним чином не впливає. Проте, податковий орган має довести, що відсутність таких ресурсів унеможливила в кожному конкретному випадку реальне виконання правочину.

Доказів на підтвердження того, що контрагент позивача не мав адміністративно-господарських можливостей на виконання господарських зобов`язань по спірним операціям, та доказів відсутності фактичних дій, спрямованих на виконання взятих зобов`язань, скаржником до суду не надано, а отже посилання контролюючого органу на відсутність у контрагентів позивача будь-якого майна та трудових ресурсів для здійснення операцій з постачання товарів (послуг) є безпідставними.

Крім того, колегія суддів зазначає, що нормами ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, на суб`єкта владних повноважень покладено обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності.

Водночас, доказів порушень відображення господарських операцій в бухгалтерському та податковому обліку позивача та доказів відсутності фактичних дій, спрямованих на виконання взятих зобов`язань матеріали справи не містять, податковим органом до суду не надано.

Також, контролюючим органом не надано до матеріалів справи доказів на підтвердження визнання в судовому порядку угод між позивачем та його контрагентами-постачальниками не дійсними.

Щодо посилання скаржника на наявність кримінальних проваджень, фігурантами яких є контрагенти-постачальники ТОВ «Філат Плюс» - ТОВ «Леогруп», ТОВ «Рокетс», колегія суддів зазначає, що у цьому випадку мова йде про другий ланцюг постачання, який не є предметом дослідження у межах цієї адміністративної справи.

Також, при вирішенні цієї справи судом першої інстанції вірно враховано практику Європейського суду з прав людини, згідно якої право покупця на податковий кредит з податку на додану вартість не ставиться в залежність від дотримання контрагентами вимог законодавства та вчинення ймовірних зловживань за ланцюгом постачання товару.

Отже, висновку суди першої інстанції доводами апеляційної скарги не спростовані.

Разом із цим, колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції дійшов висновку про підтвердження фінансово-господарських операцій між ТОВ «Континент» та ТОВ «Філат Плюс» надавши оцінку усім наявним доказам у їх сукупності.

Зокрема, судом першої інстанції було вірно враховано, що співставлення документів по відносинам позивача із ТОВ «Філат Плюс» із документами, які підтверджують подальший рух придбаного товару (послуг) використання для будівництва та ремонту доріг (договори позивача з Дочірнім підприємством «Запорізький облавтодор» ВАТ ДАК «Автомобільні дороги України», Василівською міською радою Запорізької області, Балківською сільською радою Василівського району Запорізької області, КП «Агрознам`янка» Кам`янсько-Дніпровської міської ради) свідчить, що позивач придбавав товари з метою використання їх у власній господарській діяльності; спірні господарські операції є реальними, відповідають дійсному економічному змісту та підтверджуються необхідними документами, що є свідченням добросовісності позивача при здійсненні вказаних операцій. Вказане твердження суду першої інстанції доводами апеляційної скарги не спростовано.

Також судом першої інстанції вірно враховано, що ТОВ «Філат Плюс» по взаємовідносинам із позивачем складено та направлено до ЄРПН податкові накладні у липні 2018 року, а згідно з пунктом 201.10 статті 201 Податкового кодексу України, податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту. Факт реєстрації податкових накладних у ЄРПН податковим органом не спростовано.

Окрім цього, судом першої інстанції враховано наданий позивачем Висновок експерта за результатами проведення економічної експертизи від 04.12.2019 №306, згідно якого із урахуванням проведеного дослідження первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку та податкової декларації з ПДВ висновки Головного управління ДФС у Запорізькій області, викладені в акті позапланової перевірки від 28.12.2018 №807/08-01-14-15/30653162, щодо завищення ТОВ «Континент» від`ємного значення різниці між сумою податкових зобов`язань та податкового кредиту з ПДВ у липні 2018 року на суму 231345,00 грн. документально не підтверджуються.

Статтею 316 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції об`єктивно, повно, всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, та ухвалив судове рішення без порушення норм матеріального і процесуального права. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись статтями 241-245, 250, 315, 316, 321, 322, 327, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Запорізькій області залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 24 вересня 2020 року у справі № 280/3243/19 залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду за наявності підстав, передбачених частиною 5 статті 291, пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя О.М. Панченко

суддя В.Є. Чередниченко

суддя С.М. Іванов