Справа № 500/636/21
Суддя: Мандзій Олексій Петрович
Дата ухвалення: 2021-04-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про закриття провадження у справі

Справа № 500/636/21

06 квітня 2021 р.м.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, в складі головуючого судді Мандзія О.П., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Зборівської міської ради Зборівського району Тернопільської області про зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

До Тернопільського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Зборівської міської ради Зборівського району Тернопільської області, в якій просить: зобов`язати Зборівську міську раду Зборівського району Тернопільської області прийняти на пленарному засіданні Зборівської міської ради Зборівського району Тернопільської області рішення, яким вирішити питання надання ОСОБА_1 дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки площею 2,0000 га ведення особистого селянського господарства, розташованої на території Зборівської міської ради Зборівського району Тернопільської області, на підставі поданої 22.09.2020 року ОСОБА_1 зави та доданих до неї документів.

Ухвалою суду від 19.02.2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено судове засідання.

На адресу суду 29.03.2021 року надійшла заява представника позивача про відмову від позову у зв`язку з прийняттям Зборівською міською радою Зборівського району Тернопільської області рішення №1031 від 19.03.2021 року "Про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення індивідуального садівництва ОСОБА_1 ", в якій також просив вирішити питання про відшкодування судового збору в сумі 840,80 грн. та витрат на правову допомогу в сумі 6000,00 грн.

Від відповідача надійшло також клопотання про закриття провадження у справі у зв`язку з тим, що заява ОСОБА_1 про надання дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки площею 2,0000 га ведення особистого селянського господарства розглянута та надано дозвіл на складання проекту землеустрою згідно з рішенням №1031 від 19.03.2021 року.

Сторони у судове засідання не з`явились, хоча належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду відповідно до ст.124, 126 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України).

Враховуючи положення ч.1, 9 ст.205 та ч.4 ст.229 КАС України, суд дійшов висновку про наявність підстав розгляду питання про закриття провадження у справі у порядку письмового провадження без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Розглянувши матеріали справи та з`ясувавши всі обставини справи, суд вважає, що заява позивача підлягає до задоволення, а провадження у даній справі слід закрити з таких підстав.

Як передбачено ч.1 ст.47 КАС України крім прав та обов`язків, визначених у статті 44 цього Кодексу, позивач має право на будь-якій стадії судового процесу відмовитися від позову.

Приписами ч.1 ст.189 КАС України визначено, що позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Відповідно до п.8 ч.1 ст.238 КАС України суд закриває провадження у справі щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності суб`єкта владних повноважень, якщо оскаржувані порушення були виправлені суб`єктом владних повноважень і при цьому відсутні підстави вважати, що повне відновлення законних прав та інтересів позивача неможливе без визнання рішень, дій або бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправними після такого виправлення.

Таким чином, для застосування такої підстави для закриття провадження у справі необхідна сукупність певних фактів: самостійне виправлення суб`єктом владних повноважень оскаржуваних порушень; відсутність підстав вважати, що повне відновлення законних прав та інтересів позивача неможливе без визнання таких дій чи бездіяльності протиправними.

Судом встановлено, що Зборівською міською радою Зборівського району Тернопільської області 19.03.2021 року прийнято рішення №1031 від "Про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення індивідуального садівництва ОСОБА_1 ", у той же час відповідач здійснив це після звернення позивача 15.02.2021 року до суду.

За таких обставин, суд дійшов висновку про наявність підстав, передбачених п.8 ч.1 ст.238 КАС України, для закриття провадження у справі, клопотання позивача та представника відповідача слід задовольнити.

Згідно з ч.2 ст.238 КАС України про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету. Ухвала суду про закриття провадження у справі може бути оскаржена.

У разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються із позивача, крім випадків, коли позивач звільнений від сплати судових витрат. Однак якщо позивач відмовився від позову внаслідок задоволення його відповідачем після подання позовної заяви, то суд за заявою позивача присуджує всі понесені ним у справі витрати із відповідача (ч.1 ст.140 КАС України).

Аналіз наведених положень процесуального законодавства дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати (судовий збір та витрати на правничу допомогу адвоката) підлягають компенсації за заявою позивача, якщо позивач відмовився від позову внаслідок задоволення його відповідачем після подання позовної заяви, що узгоджується з позицією Верховного Суду, висловленій в постанові від 14.12.2020 року у справі №320/4885/20.

Як передбачено ч.1, 2 ст.132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначає Закон України "Про судовий збір".

Згідно з ч.1 ст.1 Закону України "Про судовий збір" судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат.

Відповідно до п.13 ч.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір" від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності, Герої України - у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав.

Позивач при зверненні до суду сплатив судовий збір у сумі 908,00 грн. відповідно до квитанції №0.0..1 від 12.02.2021 року.

Разом з цим, відповідно до посвідчення серії НОМЕР_1 від 15.10.2015 року ОСОБА_1 є учасником бойових дій, має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни учасників бойових дій.

З матеріалів справи видно, що позивач звертався з заявою про надання дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки площею 2,0000 га ведення особистого селянського господарства, як учаснику бойових дій, а тому має право на звільнення від сплати судового збору за подання даної позовної заяви відповідно до п.13 ч.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір".

Пунктом 1 ч.1 ст.7 Закону України "Про судовий збір" визначено, що сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Зважаючи на викладене, оскільки ОСОБА_1 звільнений від сплати судового збору, суд вважає за необхідне повернути позивачу з Державного бюджету України 908,00 грн., сплачених за подання позову квитанцією №0.0..1 від 12.02.2021 року.

Водночас, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, відповідно до п.1 ч.3 ст.132 КАС України, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з ч.1 ст.134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката (ч.2 ст.134 КАС України).

Відповідно до ч.3 ст.134 КАС України для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно з ч.4 ст.134 КАС України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до ч.5 ст.134 КАС України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Тобто, суд під час вирішення питання щодо розподілу судових витрат зобов`язаний оцінити обґрунтованість рівня витрат на правничу допомогу у кожному конкретному випадку за критеріями співмірності необхідних і достатніх витрат.

Статтею 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" визначено, що договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Згідно з ст.30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Слід зазначити, що як вказано у рішенні Конституційного Суду України від 30.09.2009 року №23рп/2009, правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

При цьому, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у п.95 рішення у справі "Баришевський проти України" (Заява № 71660/11), п.80 рішення у справі "Двойних проти України" (Заява № 72277/01), п.88 рішення у справі "Меріт проти України" (заява № 66561/01), заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Крім того, у п.154 рішення Європейського суду з прав людини у справі Lavents v. Latvia (заява 58442/00) зазначено, що згідно зі ст.41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму.

Виходячи з аналізу вищевказаних правових норм вбачається, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу представником позивача адвокатом Покотило Ю.В. надано: ордер серії ВО №1013699 від 12.02.2021 року, свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю №476 від 05.10.2007 року, квитанцію прибуткового касового ордера №11/03/21 від 11.03.2021 року на суму 6000,00 грн., акт виконаних робіт (наданих юридичних послуг) від 11.03.2021 року, в якому зазначено вид наданих юридичних послуг, а також кількість годин та погодинну вартість виконання послуг, всього на суму 6000,00 грн.

Оцінивши наявні в матеріалах справи докази складу та розміру витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, перевіривши їх розумну необхідність для цієї справи та відповідність наданих послуг видам правової допомоги, визначеним ст.19, 20 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", а також враховуючи предмет спору, значення справи для сторін та конкретні обставини справи, суті виконаних послуг, суд вважає, що сума, заявлена до відшкодування у розмірі 6000,00 грн. є надмірною та неспівмірною з фактичним обсягом наданих послуг, оскільки усі вказані в акті послуги (ознайомлення, детальне вивчення та аналіз матеріалів; здійснення збору інформації та документів, які можуть бути використані для захисту інтересів клієнта, вивчення та узагальнення законодавства та судової практики у сфері подібних правовідносин; обговорення з клієнтом усіх можливих варіантів правової позиції, вироблення правової позиції по даній справі; підготовка, написання, оформлення та подача позовної заяви з додатками) охоплюються загальною адвокатською діяльністю та має на меті складання позовної заяви і подання її до суду.

Наданий ж акт виконаних робіт (наданих юридичних послуг) утримує більш загальний опис послуг, а також необґрунтовано велику кількість витраченого часу 6 год. для надання таких. Зокрема, додані до позовної заяви матеріали складають лише 6 документів, серед яких і запит самого адвоката, на ознайомлення, вивчення та аналіз таким витрачено 1 год. Разом з цим, підготовка, написання, оформлення та подача позовної заяви на 5 сторінках зайняли у адвоката 2,5 год., попри здійснення збору інформації та вивчення законодавства, судової практики окремо, тривалістю ще 2 год.

При цьому суд звертає увагу, що дана справа є справою незначної складності, розгляд якої здійснювався за правилами спрощеного позовного провадження. Також враховує відомості з Єдиного державного реєстру судових рішень, за даними яких мають місце оприлюднення численних судових рішень судів різних інстанцій з аналогічного предмету спору та аналогічні мотивам тим, що наведені у позові позивача, що спрощувало роботу адвоката при підготовці даного позову. Більше того, по даній категорії справ склалася усталена судова практика, неодноразово висловлена позиція Верховного Суду, а тому, на думку суду, підготовка позову у цій справі не вимагала від адвоката значного обсягу юридичної та технічної роботи.

Таким чином, виходячи з вищенаведеного, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих сторонами доказів, суд приходить до переконання про недотримання вимог ч.3, 5 ст.134 КАС України, а тому, з урахуванням критерію співмірності зі складністю справи, часом, витраченим адвокатом, та обсягом виконання відповідних робіт, стягнута з відповідача на користь позивача має бути сума витрат, пов`язаних з розглядом справи, на професійну правничу допомогу в розмірі 600,00 грн.

Керуючись ст.132, 134, 140, 189, 238, 241, 248 КАС України, суд,

УХВАЛИВ:

Заяву представника ОСОБА_1 та Зборівської міської ради Зборівського району Тернопільської області про закриття провадження задовольнити.

Закрити провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Зборівської міської ради Зборівського району Тернопільської області про зобов`язання вчинити дії.

Повернути з Державного бюджету України в користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 908 (дев`ятсот вісім) гривні 00 (нуль) копійок, сплачений згідно квитанції №0.0..1 від 12.02.2021 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Зборівської міської ради Зборівського району Тернопільської області на користь ОСОБА_1 судові витрати, пов`язані з розглядом справи, на професійну правничу допомогу в загальному розмірі 600 (шістсот) гривень 00 (нуль) копійок.

Позивач: ОСОБА_1 (47298, Тернопільська область, Зборівський район, село Ярославичі, РНОКПП НОМЕР_2 ).

Відповідач: Зборівська міська рада Зборівського району Тернопільської області (47201, Тернопільська область, Зборівський район, місто Зборів, вулиця Б.Хмельницька, будинок 13, ).

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Тернопільський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Повний текст ухвали складено 06 квітня 2021 року.

Головуючий суддя Мандзій О.П.