Справа № 163/345/21
Суддя: Шеремета С. А.
Дата ухвалення: 2021-04-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 163/345/21
Провадження № 2-а/163/23/21
ЛЮБОМЛЬСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 квітня 2021 року Любомльський районний суд Волинської області

в складі головуючого судді Шеремети С.А.

розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні суду в місті Любомль Волинської області справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Волинської митниці Держмитслужби про скасування постанови у справі про порушення митних правил,

в с т а н о в и в :

У позовній заяві ОСОБА_1 просить скасувати постанову у справі про порушення митних правил № 0021/20500/21 про накладення на нього стягнення за передбачене ст.485 МК України порушення митних правил і закрити провадження у даній справі.

Вимоги обґрунтував невідповідністю оскаржуваної постанови діючому митному законодавству та грубим порушенням процесуальних норм. Перш за все вказав, що формулювання викладеного звинувачення, за яке його притягнуто до відповідальності, не передбачене диспозицією ст.485 МК України, оскільки дана норма передбачає відповідальність за заявлення в митній декларації неправдивих відомостей, необхідних для визначення митної вартості товару, а не за заявлення недостовірних відомостей щодо митної вартості товару, яке ставиться йому у провину. В даному випадку на територію України ввозився і виступав товаром автомобіль «Renault Megane Scenic». Для митного контролю і оформлення ТОВ «Леоніс ТД» подавало виключно отримані у законному порядку від відправника товару компанії «Lead Compay LP» документи, які жодному сумніву їх достовірності інспектором митниці не піддавались та в установленому порядку вони підробленими та недійсними не визнавались. При цьому, митна вартість ТОВ «Леоніс ТД» визначалась за 6 (резервним) методом шляхом аналізу загальнодоступної цінової інформації митних органів на аналогічні товари за аналогічними кодами УКТЗЕД, яка стосовно фактурної вартості була відкоригована в сторону збільшення. Зазначені факти в сукупності з відсутністю в ТОВ «Леоніс ТД» інших документів, а ніж наданих компанією відправника, не можуть свідчити про спрямованість дій ТОВ «Леоніс ТД» на неправомірне зменшення розміру належних до сплати митних платежів і наявність умислу на недоплату митних платежів. Жодних доказів на підтвердження умисності таких дій митниці не надала. Отримані з Литовської Республіки документи щодо продажу цього автомобіля на території Литви від компанії «UAB CARLITAS» підтверджують те, що ТОВ «Леоніс ТД» не купувало автомобіля у даної компанії і не сплачувало за нього 5000 євро. За інформацією Литовської Республіки розпочата митницею процедура по митному оформленню цього автомобіля не закінчена, відповідно при вивезенні автомобіля з території Євросоюзу фактура вказаної компанії до митного контролю ні митникам ЄС, ні митниці України, не подавалась. Крім цього вказує, що стягнення на нього накладене поза межами шестимісячного строку, оскільки документи Литовської Республіки надійшли до Держмитслужби 01 червня 2020 року, до Волинської митниці 12 червня 2020 року, а оскаржувана постанова винесена 10 лютого 2021 року, тим самим відповідач притягнув його до відповідальності з грубим порушенням вимог ст.467 МК України.

В.о. начальника Волинської митниці Держмитслужби подав відзив на позовну заяву, який за своїм змістом фактично є аналогічним змісту оскаржуваної постанови. Висловив позицію про доведеність вини позивача у вчиненні порушення митних правил отриманими від Литовської Республіки документами, дані яких відрізняються від задекларованих під час митного оформлення. Вважає, що посадова особа Волинської митниці Держмитслужби при розгляді справи та винесенні оскаржуваної постанови діяла у межах та у спосіб, визначений чинним законодавством.

В судове засідання сторони не з`явились.

Представник позивача в канцелярію суду подав заяву про підтримання заявлених вимог та розгляд справи за його і позивача відсутності.

Представник відповідача в канцелярію суду подав клопотання про розгляд справи за відсутності представника Волинської митниці Держмитслужби, просив відмовити у задоволенні позову з наведених у відзиві підстав.

З огляду на викладене суд розглянув справу в порядку письмового провадження відповідно до ч.9 ст.205, ч.3 ст.268 КАС України, оскільки не вбачає перешкод для такого розгляду.

За змістом ч.ч.4, 5 ст.250 КАС України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, ухвалення рішення, винесеного без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Датою ухвалення рішення у даній справі є 05 квітня 2021 року - дата складення повного судового рішення.

Аналізом доказів по справі суд встановив такі фактичні обставини.

ТОВ «Леоніс ТД», керівником якого є позивач ОСОБА_1 , за митною декларацією типу ІМ40ДЕ від 20 січня 2020 року № UA205050/2020/002570 ввезло на територію України бувший у використані автомобіль «Renault Megane Scenic», 2015 року випуску, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 .

Ввезення автомобіля здійснювалось на підставі зовнішньоекономічного контракту від 23 грудня 2019 року № 21/19, укладеного між компанією «Lead Compay LP» (Сполучене Королівство Великої Британії та Північної Ірландії) як продавцем та ТОВ «Леоніс ТД» (Україна) як покупцем. За умовами цього контакту продавець на умовах поставки DAP Луцьк, Ковель, Ягодин, Володимир-Волиський, Нововолинськ або Рівне (згідно правил Інкотермс 2010) зобов`язується поставити покупцю автомобілі нові та бувші у використанні …Ціна та загальна вартість кожної партії товару вказується в інвойсах. Загальна вартість контракту складається з суми вартостей усіх поставлених товарів, але не повинна перевищувати 5000000 євро.

Митне оформлення автомобіля «Renault Megane Scenic» за митною декларацією проведено згідно поданих документів: інвойса від 17 січня 2020 року № 54/01/К, у якому вартість автомобіля вказана у 2700 євро; свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, у якому державний номерний знак автомобіля вказаний DW-651-ZF.

Митна вартість автомобіля визначена за шостим (резервним) методом і склала 103704,76 гривень, при фактурній вартості 72728,01 гривень.

Митних платежів сплачено на загальну суму 47352,94 гривень, з яких: мито 10370,48 гривень, акцизний податок 11806,18 гривень, податок на додану вартість 25176,28 гривень.

01 червня 2020 року Державною митною служби України було отримане звернення митних органів Литовської Республіки від 13 травня 2020 року про підтвердження факту ввезення на митну територію України та митного оформлення транспортних засобів, серед яких також автомобіль «Renault Megane Scenic», ідентифікаційний номер НОМЕР_1 .

12 червня 2020 року Волинська митниця Держмитслужби отримала від Державної митної служби України лист про необхідність проведення перевірки митного оформлення вказаного автомобіля, оскільки заявлена у МД № UA205050/2020/002570 вартість не відповідає вартості, заявленій при його вивезенні.

Згідно з литовською експортною митною декларацією від 17 січня 2020 року № 20LTLC0100EK012EA7, угоди про купівлю-продаж (документ під назвою «Pirkimo Pardavimo Sutartis») від 17 січня 2020 року № 976 автомобіль «Renault Megane Scenic», ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , номерний знак НОМЕР_2 , був проданий компанією UAB «Carlitas» (Вільнюс) громадянину ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ) за ціною 5000 євро.

24 червня 2020 року відділу митного аудиту Волинської митниці Держмитслужби було доручено проведення документальної перевірки відповідно до ст.ст.345-355 МК України з метою визначення повноти нарахування та сплати митних платежів під час митного оформлення згаданого автомобіля. Строк надання матеріалів перевірки визначено до 10 липня 2020 року з огляду на обмежені строки накладання адміністративних стягнень згідно ст.467 МК України.

Службовою запискою від 14 липня 2020 року начальник відділу митного аудиту повідомила про підвідомчість запитуваної перевірки Поліській митниці Держмитслужби, оскільки саме в зоні діяльності цієї митниці зареєстроване ТОВ «Леоніс ТД».

У зв`язку із цим, з метою проведення документальної перевірки 15 липня 2020 року Волинська митниця Держмитслужби звернулася з аналогічним дорученням до Поліської митниці Держмитслужби.

17 серпня 2020 року від УАМПМВ та КТ отримано інформацію про те, що з урахуванням отриманих від литовських митних органів відомостей сума митних платежів, яка підлягала сплаті при митному оформленні автомобіля, складає 57265,50 гривень. Різниця між сплаченими митними платежами та тими, що підлягали сплаті, становить 9912,56 гривень.

18 грудня 2020 року Волинська митниця Держмитслужби отримала від Поліської митниці Держмитслужби Акт від 01 грудня 2020 року № 30/7.13-19/42914305 про результати документальної невиїзної перевірки ТОВ «Леоніс ТД» дотримання вимог законодавства України з питань митної справи при митному оформленні товарів за МД від 20 січня 2020 року № UA205050/2020/002570.

Висновком цього Акту встановлено порушення ТОВ «Леоніс ТД» п.2 ч.2 ст.ст.52, 53, ч.1 ст.257, ст.289 Митного кодексу України, п.187.8 ст.187, п.190.1 ст.190 Податкового кодексу України, в результаті чого було занижено податкове зобов`язання по сплаті ввізного мита в сумі 3097,67 гривень та по сплаті податку на додану вартість в сумі 6814,89 гривень.

20 січня 2021 року головний державний інспектор Волинської митниці Держмитслужби склав щодо керівника ТОВ «Леоніс ТД» ОСОБА_1 протокол про порушення митних правил № 0021/20500/21 за ознаками ст.485 МК України, який за своїм змістом щодо встановлених обставин є ідентичним змісту Акту від 01 грудня 2020 року № 30/7.13-19/42914305. На підставі результатів документальної невиїзної перевірки інспектор митниці дійшов висновку, що ОСОБА_1 як керівником ТОВ «Леоніс ТД» вчинено дії, спрямовані на неправомірне звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру, шляхом заявлення при митному оформленні товару недостовірних відомостей щодо митної вартості товару, що призвело до несвоєчасного, недостовірного та неповного нарахування та сплати митних платежів, що справляються у разі ввезення товарів на митну територію України, на загальну суму 9912,56 гривень.

10 лютого 2021 року в.о. начальника Волинської митниці Держмитслужби Погребняк Є.В. виніс оскаржувану постанову, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ст.485 МК України, відповідно до змісту протоколу № 0021/20500/21 і накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 300% несплаченої суми митних платежів, що становить 29737,68 гривень.

Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України під час розгляду оскаржуваної постанови суд має з`ясувати, чи прийнята вона на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Крім цього, в рішенні "Надточій проти України" Європейський Суд з прав людини у справі зазначив, що "положення Митного кодексу безпосередньо поширюються на всіх громадян, які перетинають кордон та регулюють їх поведінку шляхом застосування стягнень (штраф та конфіскація), які є як покаранням, так і стримуванням від порушення. Таким чином, митні правопорушення, які розглядаються, мають ознаки, притаманні "кримінальному обвинуваченню" у значенні статті 6 Конвенції".

Згідно з рішенням Європейського Суду з прав людини у справі "Авшар проти Туреччини" в оцінці доказів Суд встановив стандарт доказування "поза розумним сумнівом". Таке доказування передбачає співіснування досить вагомих, чітких та узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій факту, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

Отже, в справі про порушення митних правил винуватість особи має бути також доведена поза розумним сумнівом.

Статтею 485 МК України встановлена адміністративна відповідальність за заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою митному органу документів, що містять такі відомості, або несплата митних платежів у строк, встановлений законом, або інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, а так само використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв`язку з якими було надано такі пільги.

Склад даного правопорушення, з-поміж іншого, передбачає те, що особа, яка його вчинила, діяла умисно, тобто усвідомлено, цілеспрямовано чинила так, щоб уникнути від сплати митних платежів, у тому числі й сплати їх у меншому розмірі.

Отже, зовнішній прояв (винного, протиправного) діяння передбаченого статтею 485 МК України обов`язково повинен поєднуватися з умислом суб`єкта вчинення такого на посягання на охоронювані законом суспільні відносин (визначений законом порядок сплати податків та зборів).

Вказане узгоджується з позицією Верховного Суду, висловленою у постанові від 14.02.2020 у справі №159/1687/17, від 14 лютого 2020 року у справі №233/1783/16-а, від 22 травня 2020 року у справі №751/1477/17, від 20 серпня 2020 року у справі № 553/1435/17.

У частині 1 статті 257 МК України визначено, що декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.

Згідно з ч.1 ст.295 МК України митні платежі нараховуються декларантом або іншими особами, на яких покладено обов`язок із сплати митних платежів, самостійно, крім випадків, якщо обов`язок щодо нарахування митних платежів відповідно до цього Кодексу, Податкового кодексу України та інших законів України покладається на органи доходів і зборів.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.50 МК України відомості про митну вартість товарів використовуються для нарахування митних платежів.

Згідно із ч.ч.1, 2 ст.51 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.

Відповідно до п.2 ч.2 ст.52 МК України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Згідно із ч.1, п.3 ч.2 ст.53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, зокрема, є: рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу).

У частині 1 статті 54 МК України визначено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Відповідно до ч.3 ст.54 МК України за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Згідно із ч.5 ст.54 МК України митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право, зокрема: проводити в порядку, визначеному статтями 345-354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску; звертатися до митних органів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості.

За змістом ч.1 ст.345 МК України документальна перевірка - це сукупність заходів, за допомогою яких митні органи переконуються у правильності заповнення митних декларацій, декларацій митної вартості та в достовірності зазначених у них даних, законності ввезення (пересилання) товарів на митну територію України або на територію вільної митної зони, вивезення (пересилання) товарів за межі митної території України або за межі території вільної митної зони, а також своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних та інших платежів, а також пені, контроль за справлянням яких покладено на митні органи.

Відповідно до ч.1 ст.351 МК України предметом документальних невиїзних перевірок є дані про своєчасність, достовірність, повноту нарахування та сплати митних платежів при переміщенні товарів через митний кордон України підприємствами, а також при переміщенні товарів через митний кордон України громадянами з поданням митної декларації, передбаченої законодавством України для підприємств.

Згідно із п.2 ч.1 ст.351 МК України документальна невиїзна перевірка проводиться у разі надходження від уповноважених органів іноземних держав документально підтвердженої інформації про непідтвердження автентичності поданих митному органу документів щодо товарів, митне оформлення яких завершено, недостовірність відомостей, що в них містяться, а також запитів стосовно надання інформації про зовнішньоекономічні операції, які здійснювалися за участю суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності - резидентів України.

З досліджених матеріалів справи встановлено, що підставою для складання протоколу про порушення митних правил та головними доказами для притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за передбачене ст.485 МК України правопорушення були одержані від литовських митних органів документи (експортна митна декларація № 20LTLC0100EK012EA7, угода про купівлю-продаж) та Акт від 01 грудня 2020 року № 30/7.13-19/42914305 про результати документальної невиїзної перевірки.

Зі змісту цього Акту вбачається, що зроблені у ньому висновки щодо порушень митного і податкового законодавства, які призвели до заниження податкового зобов`язання по сплаті ввізного мита та податку на додану вартість в загальній сумі 9912,56 гривень, ґрунтуються на тому, що подані ТОВ «Леоніс ТД» товаросупровідні документи та отримані від литовських митних органів документи стосуються одного і того ж товару (автомобіля автомобіль «Renault Megane Scenic», ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , номерний знак НОМЕР_2 ).

З митної декларації ІМ40ДЕ № UA205050/2020/002570 встановлено, що митна вартість автомобіля визначалась ТОВ «Леоніс ТД» за 6 (резервним) методом.

За змістом ч.2 ст.64 МК України митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях.

Тобто у даному випадку при визначені митної вартості автомобіля фактурна вартість згідно інвойсу № 54/01/К від 17 січня 2021 року до уваги не приймалась, а визначалась у відповідності до положень ст.64 МК України.

При цьому, станом на час декларування товару у відповідача не було жодних застережень щодо визначення такої митної вартості.

До того ж відповідач в оскаржуваній постанові не вказав які саме недостовірні відомості щодо митної вартості товару були заявлені при митному оформленні або ж неможливості застосування резервного методу визначення митної вартості з передбачених ч.3 ст.64 МК України підстав.

Як встановлено з матеріалів справи, між компанією «Lead Compay LP» та ТОВ «Леоніс ТД» укладено контракт на поставку транспортних засобів. Договірна ціна автомобіля у цій справі визначена у наданому продавцем «Lead Compay LP» інвойсі № 54/01/К від 17 січня 2020 року. Однак відповідач не ставить під сумнів надані позивачем до митного оформлення документи, у тому числі й вказаний інвойс.

Між відомостями литовської експортної декларації, угодою про купівлю-продаж і наданими ТОВ «Леоніс ТД» для митного оформлення автомобіля на території України документами дійсно є невідповідність, однак не лише стосовно вартості транспортного засобу, але й щодо його відправника та одержувача.

Проте, приймаючи до уваги невідповідність заявленої митної вартості автомобіля, митний орган жодним чином не з`ясував і не вказав дотичності цих документів до самого ТОВ «Леоніс ТД», його відношення до відправника або отримувача товару.

Адже сама по собі литовська експортна декларація № 20LTLC0100EK012EA7 та інформація митних органів Республіки Литва доводить лише факт продажу автомобіля литовською компанією UAB «Carlitas» громадянину ОСОБА_2 за ціною 5000 євро.

До того ж, як вбачається з Інтернет-сайту Єврокомісії щодо стану експортних MRN (для міжнародних перевезень) митна декларація № 20LTLC0100EK012EA7 перебуває у стані підтвердження експорту. Зважаючи на той факт, що автомобіль, як товар завершив митні формальності в Україні, то суд приходить висновку, що за вказаною експортною декларацією не відбувалось переміщення через кордон європейського союзу, таке переміщення відбулось на підставі інших документів не в режимі експорту, а за звичайною умовою купівлі продажу.

Відтак, сам по собі факт оформлення автомобіля в Литовській Республіці на експорт не доводить протиправних дій позивача і, в той же час, не спростовує факту придбання автомобіля ТОВ «Леоніс ТД» за ціною згідно контракту, яка була вказана продавцем компанії «Lead Compay LP» в інвойсі № 54/01/К.

Крім цього, Волинська митниця Держмитслужби, взявши до уваги Акт перевірки та інформацію митних органів Литовської Республіки для усунення всякого роду сумнівів не вчинила запиту британській компанії «Lead Compay LP», якою відповідно до контракту №21/19 від 23 грудня 2019 року, був проданий автомобіль «Renault Megane Scenic», ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , номерний знак НОМЕР_2 ; не вжила заходів для встановлення та опитування особи ОСОБА_3 , жителя АДРЕСА_1 , який значиться покупцем цього автомобіля у документах отриманих від литовських митних органів, тим самим відповідачем не здобуто доказів наявності протиправної змови позивача, спрямованої на неправомірне зменшення розміру митних платежів.

З наведених міркувань суд вважає, що самі по собі документи митних органів Литовської Республіки, на яких також ґрунтується Акт перевірки, не є виключними, беззаперечними і визначальними доказами винуватості ОСОБА_1 як керівника ТОВ «Леоніс ТД» у порушенні митних правил та не доводять наявності у його діях умислу на неправомірне звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру шляхом заявлення при митному оформленні товару недостовірних відомостей щодо митної вартості товару. Такі документи лише свідчать, що литовська компанія UAB «Carlitas» задекларувала, але не здійснила експорт транспортного засобу з ЄС. Не виключається, що такі Литовські документи є сумнівними з огляду на мету відшкодування ПДВ від експортної операції, якої не було.

Тим самим в оскаржуваній постанові посадова особа митниці жодним чином не обумовила підстав надання переваги в доказовій силі документам Литовської Республіки, аніж тим, що подані ТОВ «Леоніс ТД» до митного оформлення на Волинській митниці Держмитслужби.

Акт перевірки за своєю суттю є лише похідним від литовських документів доказом, оскільки ґрунтується на наведеній у них інформації, зокрема щодо вартості товару, тому не спроможний доводити наявності у діях позивача складу, передбаченого ст.485 МК України, порушення митних правил.

Через такі обставини суд вважає встановленим факт неповноти і необ`єктивності провадження в справі про порушення митних правил, що свідчить про порушення принципу доведення винуватості "поза розумним сумнівом" і дає підстави для скасування оскаржуваної постанови відповідно до п.2 ч.1 ст.531 МК України.

Крім цього, суд вважає слушними доводи позивача стосовно некоректного формулювання в оскаржуваній постанові звинувачення, оскільки воно не в повній мірі узгоджується і відповідає диспозиції ст.485 МК України.

Позивач також вказує на накладення на нього стягнення поза межами передбаченого ст.467 МК України строку.

За змістом ст.467 МК України якщо справи про порушення митних правил відповідно до статті 522 цього Кодексу розглядаються митними органами або судами (суддями), адміністративне стягнення за порушення митних правил може бути накладено не пізніше ніж через шість місяців з дня виявлення правопорушення. Строк накладення адміністративних стягнень у справах про порушення митних правил зупиняється на час розгляду таких справ судом.

Згідно ст.494 МК України про кожний випадок виявлення порушення митних правил уповноважена посадова особа митного органу, яка виявила таке порушення, невідкладно складає протокол за формою, установленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Відповідно до ст.495 МК України доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З матеріалів справи встановлено, що про невідповідність заявленої митним органам України вартості товару документам, що надійшли від митних органів Республіки Литви, відповідачу стало відомо після отримання відповідного листа Державної митної служби України № 20/20-02-01/7.3/1333 від 12.06.2020 та доданих до нього документів, які надійшли на адресу Волинської митниці Держмитслужби 12 червня 2020 року.

З урахуванням наведеного, суд вважає обґрунтованими доводи позивача про те, що в силу положень ст.467 МК України, за умови наявності усіх елементів складу правопорушення, передбаченого ст.485 МК України, у даному випадку його можна було б притягнути до відповідальності не пізніше ніж через шість місяців з дня виявлення цього правопорушень, дату перебігу строку якого слід пов`язувати з датою отримання Волинською митниці Держмитслужби листа від Державної митної служби України, а не з датою отримання 18 грудня 2020 року від Поліської митниці Держмитслужби Акту документальної невиїзної перевірки.

Отже, крайнім строком накладення адміністративного стягнення у цій справі є 12 грудня 2020 року.

Акт перевірки по даній конкретній справі може слугувати лише доказом розміру недоборів митних платежів.

При цьому, митний орган у відповідності до ст.508 МК України зобов`язаний вжити усіх необхідних процесуальних дій для отримання цього доказу з урахуванням забезпечення подальшого дотримання передбаченого ст.367 МК України строку.

Оскаржувана постанова винесена посадовою особою відповідача 10 лютого 2021 року, тобто після спливу шестимісячного строку з дня виявлення ознак порушення митних правил, що є порушенням вимог ст.467 МК України та самостійною процесуальною підставою для скасування оскаржуваної постанови.

У зв`язку з вище наведеним та відповідно до п.3 ч.3 ст.286 КАС України позов підлягає повному задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 року у справі № 543/775/17 зазначила, що у справах щодо оскарження постанов про адміністративне правопорушення у розумінні положень статей 287, 288 КУпАП, як і в інших справах, які розглядаються судом у порядку позовного провадження, слід застосовувати статті 2-5 Закону № 3674-VI, які пільг за подання позовної заяви, відповідних скарг у цих правовідносинах не передбачають. Разом з тим, з огляду на необхідність однакового підходу у визначенні розміру судового збору, який підлягає застосуванню у справах щодо накладення адміністративного стягнення та справляння судового збору, він складає за подання позовної заяви 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Законом України "Про Державний бюджет на 2021 рік" розмір такого прожиткового мінімуму визначено у 2270 гривень.

Отже, у справі за цим позовом підлягає стягненню судовий збір в сумі 454 гривень (2270 х 0,2).

Як вбачається з квитанції АТ «Ощадбанк» від 15 лютого 2021 року № 55285, позивачем за подання до суду цього адміністративного позову сплачено судовий збір в сумі 908,00 гривень, тобто у більшому розмірі.

За таких обставин, у відповідності до п.1 ч.1 ст.7 Закону України «Про судовий збір», ч.1 ст.139 КАС України, 454 гривень позивачу належить повернути з державного бюджету, як надмірно сплачені, а решту 454 гривень стягнути з відповідача як суб`єкта владних повноважень за рахунок його бюджетних асигнувань.

Керуючись ст.ст.242-247, 286 КАС України, суд

у х в а л и в :

Позов задовольнити повністю.

Постанову в.о. начальника Волинської митниці Держмитслужби Погребня-ка Євгена Васильовича від 10 лютого 2021 року в справі про порушення митних правил № 0021/20500/21 про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ст.485 МК України з накладенням стягнення у вигляді штрафу скасувати.

Провадження в справі за протоколом про порушення митних правил № 0021/20500/21 закрити.

Повернути ОСОБА_1 з державного бюджету 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривні судового збору, сплаченого ним згідно із квитанцією АТ «Ощадбанк» № 55285 від 15 лютого 2021 року.

Стягнути з Волинської митниці Держмитслужби за рахунок її бюджетних асигнувань в користь ОСОБА_1 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривні судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з дня його складення через Любомльський районний суд.

Ім`я позивача ОСОБА_1 ; місце проживання АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_3 .

Найменування відповідача Волинська митниця Держмитслужби; місце знаходження - вулиця Призалізнична 13, село Римачі Ковельського району Волинської області; .

Головуючий : суддя С.А.Шеремета