Справа № 420/15356/20
Суддя: Іванов Е.А.
Дата ухвалення: 2021-04-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2021 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі судді Іванова Е.А., розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні суду в м. Одесі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (далі - ГУ ПФУ в Одеській області) про визнання протиправними дії відповідача щодо включення до перерахунку пенсії по заробітній платі позивача періоду виплати по безробіттю за 2000-2001 роки, який не входив до розрахунку пенсії у 2008 році та зобов`язання відповідача виключити із розрахунку заробітної плати для обчислення пенсії за віком позивача період з 2000-2001 роки, а також зобов`язання відповідача провести перерахунок пенсії за віком позивача за 2008-2010 роки, виключивши із розрахунку заробітної плати для обчислення пенсії за період з 2000-2001 роки та проіндексовати відповідно до законодавства про індексацію грошових доходів населення.

Позивач обґрунтовує позов тим, що вона з 05.02.2004 року отримує пенсію за віком, яка була призначена відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 р. №1058-IV, в редакції, діючій на момент спірних правовідносин. Пенсію обчислено із заробітної плати за період роботи з 01.01.1991 року по 31.12.1995 року, з 17.06.2002 року по 30.04.2004 року, та попередній перерахунок пенсії проведено у 2008 році. Після закінчення трудової діяльності, 30.06.2010 року позивач звернулася із заявою №149 до відповідача про перерахунок пенсії по стажу та заробітній платі на підставі ст.42 Закону, однак такий перерахунок було проведено тільки по стажу. Позивач вказує на порушення ГУ ПФУ в Одеській області норм законодавства щодо перерахунку пенсії, а саме відповідачем у розрахунок протиправно включено період за 2000-2001 рр., коли позивач отримувала виплати по безробіттю відповідно до ст.39 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», що призвело до зменшення розміру середньої заробітної плати та пенсії. Зазначений період не входив у розрахунок при призначенні пенсії у 2004 році та при перерахунку пенсії у 2008 році. Оскільки на даний час має місце порушення права позивача стосовно донарахування заробітної плати за останні два роки з 2008 по 2010 роки до перерахунку пенсії згідно Закону, позивач просить позов задовольнити у повному обсязі.

Представник ГУ ПФУ в Одеській області надав до суду письмовий відзив, який мотивований тим, що ст.40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, порядок визначення заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії та після призначення пенсії позивач продовжувала працювати до 30 червня 2010 року, що підтверджується записами в трудовій книжці, та станом на 30 червня 2010 року страховий стаж складав 42 роки 5 днів, понаднормовий 22 роки, тобто, в період з 2008 року по 2010 рік у позивача не було наявного страхового стажу 42 роки 5 днів, а тому вона не мала права на перерахунок передбачений ч.4 ст.42 Закону №1058. Крім того, представник відповідача зазначає, що мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у жінок 30 років страхового стажу встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом (абзац 1 ч.1 ст.28 Закону №1058), відтак позивач отримує пенсію за віком, до розміру якої проводиться доплата до прожиткового мінімуму згідно з абзацом 1 ч.1 ст.28 Закону №1058. Та оскільки до об`єктів індексації, визначених у пункті 2 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, не відносяться, зокрема, соціальні виплати, які визначаються залежно від прожиткового мінімуму (пенсії, обчислені з урахуванням абзацу 1 ч.1 ст.28 Закону №1058); додаткова пенсія, підвищення, компенсаційні виплати, надбавки та інші доплати до пенсії, які визначаються залежно від прожиткового мінімуму, обґрунтованих та законних підстав для здійснення індексації пенсії позивача немає.

Ухвалою суду від 04.01.2021 року позов залишено без руху.

Ухвалою суду від 05.02.2021 року відкрито провадження у справі та вирішено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні). Також вказаною ухвалою зобов`язано ГУ ПФУ в Одеській області в строк для надання відзиву на позов надати до суду належним чином засвідчену копію пенсійної справи ОСОБА_1 .

Дослідивши матеріали справи, та оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні доказів, суд дійшов висновку про необґрунтованість позову та наявності підстав для відмови в його задоволенні.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 05.02.2004 року перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Одеській області та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року №1058-ІУ (далі - Закон №1058-IV). Пенсію було обчислено за законодавством, яке діяло на момент її призначення.

Після призначення пенсії позивач продовжувала працювати до 30 червня 2010 року, що підтверджується записами в її трудовій книжці та станом на 30 червня 2010 року страховий стаж позивача складав 42 роки 5 днів, понаднормовий 22 роки.

30.06.2010 року ОСОБА_1 звернулася до ГУ ПФУ в Одеській області із заявою про перерахунок пенсії з урахуванням стажу та заробітної плати на підставі ст.42 Закону №1058-IV, до якої додала необхідні документи (а.с.5, 51 зворотна сторона).

У зв`язку з чим, відповідачем згідно розпорядження №158935 від 12.07.2010 року проведено перерахунок пенсії у зв`язку зі зміною стажу (а.с.49-51), попередній перерахунок здійснювався в травні 2008 року. При цьому, заробітну плату при обчисленні пенсії враховано за період роботи позивача з 01.01.1991 року по 31.12.1995 року та з 17.06.2002 року по 30.04.2008 року.

Як вбачається з перерахунків пенсії позивача, наявних в матеріалах справи, починаючи з 2014 року відповідачем при обчисленні пенсії ОСОБА_1 враховано заробітну плату за період роботи з 01.01.1991 року по 31.12.1995 року, з 21.09.2000 року по 16.09.2001 року та з 17.06.2002 року по 30.04.2008 року (а.с.56 зворотна сторона - 58), а з 2015 року - враховано заробітну плату за період роботи з 01.01.1991 року по 31.12.1995 року, з 21.09.2000 року по 16.09.2001 року та з 17.06.2002 року по 30.06.2010 року (а.с.60-61).

Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 21 квітня 2016 року по справі №522/20462/15-а апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Приморському районі м. Одеси задоволено частково, Постанову Приморського районного суду м. Одеси від 02 грудня 2015 року скасовано, прийнято у справі нову постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Приморському районі м. Одеси про визнання дій незаконними та зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково; визнано протиправним та скасовано розпорядження управління Пенсійного фонду України в Приморському районі м. Одеси №158935 від 21 січня 2015 року, яким здійснено перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 25 грудня 2014 року із врахуванням понаднормового стажу дванадцять років, зобов`язано управління Пенсійного фонду України в Приморському районі м. Одеси врахувати ОСОБА_1 понаднормовий стаж 22 (двадцять два) роки та провести перерахунок пенсії з 25 грудня 2014 року, з урахуванням загального стажу 42 роки 5 днів та заробітній платі по 30 червня 2010 року (а.с.64-65, 85-88).

За рішенням суду відповідачем зроблено відповідний перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 25.12.2014 року, при обчисленні пенсії враховано в тому числі і заробітну плату за період з 21.09.2000 року по 16.09.2001 року (а.с.62-64), проте, як в 2016 році, так і в 2010 році Автоматизована система опрацювання документації ПФУ автоматично (самостійно) не враховувала розмір заробітної плати за період з 21.09.2000 року по 16.09.2001 року при обчисленні пенсії, як оптимізацію, з метою нарахування більшого розміру пенсії.

Також судом встановлено, що у період з 21.09.2000 року по 16.09.2001 року позивачу виплачувалася допомога по безробіттю (а.с.38 зворотна сторона).

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст.55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх в разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до ч.3 ст.23 Загальної Декларації прав людини, п.4 ч.1 Європейської Соціальної хартії кожна особа похилого віку має право на справедливу і задовільну винагороду, соціальний захист, за роки важкої праці та шкідливих робіт, - яка є основним джерелом існування для них самих та їхніх сімей.

Так, ч. 2 ст. 2 КАС України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно ст.22 Закону України «Про пенсійне забезпечення» №1788-XII від 05.11.1991 року (далі - Закон №1788-XII), пенсії за віком призначаються довічно, незалежно від стану здоров`я.

Статтею 12 Закону №1788-XII визначено, що право на пенсію за віком мають: жінки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 20 років.

Правові та організаційні засади реалізації громадянами прав, пов`язаних із отриманням пенсій, визначені Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-ІV від 09.03.2003 року (далі - Закон №1058-IV).

Виключно Законом №1058-IV, визначаються, зокрема, види пенсійних виплат, умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат (ч.2 ст.5 Закону №1058-IV).

Відповідно до ст.24 Закону №1058-IV, страховий стаж - це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Законом України «Про внесення змін до Закону України "Про Державний бюджет України на 2005 рік" та деяких інших законодавчих актів України» №2505-IV від 25.03.2005 року, ч.1 ст.24 Закону №1058-IV доповнено новим абзацом, відповідно до якого період, протягом якого особа, яка підлягала загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню на випадок безробіття, отримувала допомогу по безробіттю (крім одноразової її виплати для організації безробітним підприємницької діяльності) та матеріальну допомогу у період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації, включається до страхового стажу.

Положеннями ч.1 ст.40 Закону №1058-IV (в редакції станом на 05.02.2004 року - час призначення пенсії) визначено, що для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд до 1 липня 2000 року, незалежно від перерв, та за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року.

У разі якщо страховий стаж становить менший період, ніж передбачено абзацом 1 цієї частини, враховується заробітна плата (дохід) за фактичний страховий стаж.

За вибором особи, яка звернулася за пенсією, з періоду, за який враховується заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії, виключається період до 60 календарних місяців підряд за умови, що зазначений період становить не більше ніж 10 відсотків тривалості страхового стажу.

Для визначення розміру пенсії за віком відповідно до частини 2 статті 27 цього Закону заробітна плата для обчислення частини пенсії за період страхового стажу до набрання чинності цим Законом визначається на умовах і в порядку, передбачених законодавством, що діяло раніше, а для обчислення частини пенсії за період страхового стажу після набрання чинності цим Законом - на умовах, передбачених абзацом 1 цієї частини.

Заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 1 липня 2000 року враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, а за період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.

Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо призначення та індексації пенсії» від 14.05.2013 р. №231-VII (набрав чинності з 01.07.2013 р.) законодавець вніс зміни до абзацу 3 ч.1 ст.40 Закону №1058-IV, згідно з якими, за вибором особи, яка звернулася за призначенням пенсії, з періоду, за який враховується заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії, виключаються періоди до 60 календарних місяців страхового стажу, з урахуванням будь-яких періодів незалежно від перерв, що включаються до страхового стажу згідно з абзацом 3 ч.1 ст.24 цього Закону, та будь-якого періоду страхового стажу підряд за умови, що зазначені періоди в сумі складають не більш як 10 відсотків тривалості страхового стажу, врахованого в одинарному розмірі.

Додатково за бажанням особи можуть бути виключені періоди строкової військової служби, навчання, догляду за інвалідом I групи або дитиною-інвалідом віком до 16 років, за пенсіонером, який за висновком медичного закладу потребує постійного стороннього догляду, догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, за період з 1 липня 2000 року до 1 січня 2005 року, а також періоди, коли особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню відповідно до пунктів 8, 13 і 14 ст.11 цього Закону.

Тобто, з 01.07.2013 р. законодавець надав пенсіонерам можливість під час визначення заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії виключати періоди, які є невигідними (до 60-ти календарних місяців страхового стажу незалежно від перерв, але не більш як 10 відсотків тривалості страхового стажу, врахованого в одинарному розмірі). Виключення тих чи інших періодів страхового стажу проводиться за вибором особи, яка звернулася за призначенням пенсії.

Отже, законодавець імперативно встановив, що для обчислення пенсії має враховуватися заробітна плата (дохід), отримана після 01 липня 2000 року протягом усього періоду страхового стажу особи без будь-яких виключень. Єдиний виняток встановлено абзацом 3 ч. 1 ст. 40 Закону №1058-IV. При цьому, таке право реалізується особою у момент призначення пенсій, і не може бути застосовано при перерахунку вже призначеної пенсії.

Аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 18.07.2018 року у справі №461/4328/16а.

Згідно з ч.4 ст.42 Закону №1058-IV, у разі якщо застрахована особа після призначення пенсії продовжувала працювати, провадиться перерахунок пенсії з урахуванням не менше ніж 24 місяців страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії незалежно від перерв у роботі. Перерахунок пенсії здійснюється із заробітної плати (доходу), з якої була обчислена пенсія. За бажанням пенсіонера перерахунок пенсії провадиться із заробітної плати за періоди страхового стажу, зазначені в ч.1 ст.40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до цього Закону враховується для обчислення пенсії, за календарний рік, що передує року перерахунку пенсії. При цьому з періоду, за який враховується заробітна плата (дохід) для перерахунку пенсії, період після призначення пенсії не підлягає виключенню згідно із абзацом 3 ч.1 ст.40 цього Закону.

У разі якщо застрахована особа після призначення (перерахунку) пенсії має менше ніж 24 місяці страхового стажу, перерахунок пенсії провадиться не раніше як через два роки після призначення (попереднього перерахунку) з урахуванням страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) з урахуванням заробітної плати, з якої призначено (попередньо перераховано) пенсію.

Якщо пенсіонер, продовжуючи працювати, набув стажу, достатнього для призначення пенсії відповідно до ч.1 ст.28 цього Закону, то за заявою пенсіонера провадиться відповідний перерахунок пенсії, незалежно від того, скільки часу минуло після призначення пенсії при неповному стажі, з урахуванням заробітної плати, з якої призначено (попередньо перераховано) пенсію.

Обчислення страхового стажу, який дає право на перерахунок пенсії відповідно до цієї частини, здійснюється не раніше дня, наступного за днем, по який обчислено страховий стаж при призначенні (попередньому перерахунку) пенсії.

Як встановлено судом, позивач отримує пенсію призначену при загальному стажі роботи 42 роки 5 днів, понаднормовому стажі 22 роки. Згідно розрахунків пенсії ОСОБА_1 після 2014 року, в тому числі на виконання Постанови Одеського апеляційного адміністративного суду від 21.04.2016 року по справі №522/20462/15-а, із заробітної плати позивача було виключено найбільш оптимальні періоди, зокрема період з 21.09.2000 року по 16.09.2001 року протягом якого позивачу виплачувалася допомога по безробіттю. При цьому оптимізація заробітної плати проводилась автоматично.

З огляду на зазначені обставини суд доходить висновку, що пенсійним органом при перерахунку пенсії ОСОБА_1 вже було здійснено виключення найбільш оптимального періоду страхового стажу та період виплати по безробіттю за 2000-2001 роки відповідачем не включався до перерахунку пенсії саме по заробітній платі.

За таких обставин, суд критично оцінює твердження позивача, викладене у відповіді на відзив, що відповідачем протиправно застосовано другий метод при перерахунку пенсії, долучено до розрахунку заробітну плату за період 2000-2001 років - період отримання допомоги по безробіттю та який не входив до обчислення при призначенні пенсії та перерахунку пенсії в 2008 році.

Аналогічним чином, при здійсненні перерахунку пенсії ОСОБА_1 12.11.2020 року відповідачем автоматично обрано найбільш оптимальні періоди та заробітна плата за період з 21.09.2000 року по 16.09.2001 року, як така, що в цей період була мінімальною, не враховувалася для обчислення пенсії.

Враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку, що відсутні підстави для визнання протиправними дії відповідача щодо включення до перерахунку пенсії по заробітній платі ОСОБА_1 періоду виплати по безробіттю за 2000-2001 роки, який не входив до розрахунку пенсії у 2008 році, оскільки такі дії відповідачем не вчинялися, та відповідно відсутні підстави для зобов`язання відповідача виключити із розрахунку заробітної плати для обчислення пенсії за віком позивача період з 2000-2001 роки, так як такі періоди не враховуються до заробітної плати для обчислення пенсії системою автоматично.

Крім того як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, при здійсненні перерахунку пенсії позивача у 2008 році та 2010 році ГУ ПФУ в Одеській області при обчисленні пенсії враховано заробітну плату за період роботи позивача з 01.01.1991 року по 31.12.1995 року та з 17.06.2002 року по 30.04.2008 року, тобто період 2000-2001 років відповідачем в розрахунок заробітної плати для обчислення пенсії не включався, відтак позовна заява в частині зобов`язання відповідача провести перерахунок пенсії за віком позивача за 2008-2010 роки, виключивши із розрахунку заробітної плати для обчислення пенсії період з 2000-2001 роки та проіндексовати відповідно до законодавства про індексацію грошових доходів населення задоволенню не підлягає.

Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують.

У п.58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010 Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Відповідно до ст.9 КАС України розгляд та вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч.1 ст.72 та ч.1 ст.73 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.

Частиною 1 ст.77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Під час перевірки правомірності оскаржуваних рішень суд керується критеріями закріпленими у ст.2 КАС України, які повною мірою відображають принципи адміністративної процедури.

З огляду на зазначене та оцінюючи у сукупності встановлені обставини і перевіривши наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку, про наявність підстав для відмови в задоволенні позовних вимог.

Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

У зв`язку з відмовою у задоволенні позовних вимог, розподіл судових витрат відповідно до статті 139 КАС України не здійснюється.

Керуючись ст.ст.9, 73, 77, 90, 139, 241-246 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили згідно ст.255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня підписання в порядку та строки, встановлені ст.ст.295, 297 та з урахуванням п.15-5 розділу VII Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Іванов Е.А.

.