Справа № 200/1136/21-а
Суддя: Христофоров А.Б.
Дата ухвалення: 2021-04-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 квітня 2021 р. Справа№200/1136/21-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Христофорова А.Б., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Добропільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Добропільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області, в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Добропільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області № 2 від 05 січня 2021 року про відмову в призначенні пенсії ;

- зобов`язати Добропільське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області зарахувати позивачеві період його роботи з 01.03.2005 року по 28.02.2014 року у ТОВ фірма «Донкерампромсировина» в якості машиніста бульдозера до пільгового стажу роботи за Списком № 2 ;

- зобов`язати Добропільське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області повторно розглянути заяву позивача № 2 від 02.01.2021 року про призначення пенсії за віком з урахуванням періоду роботи з 01.03.2005 року по 28.02.2014 року у ТОВ фірма «Донкерампромсировина» в якості машиніста бульдозера, як пільгового стажу роботи Списком № 2.

Позов обґрунтований тим, що 02 січня 2021 року позивач звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» додавши до неї відповідні документи.

Проте, в січні 2021 року позивач отримав рішення Добропільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області, яким позивачеві було відмовлено в призначенні пенсії з підстав не зарахування до пільгового стажу роботи позивача за Списком № 2, зокрема періоду його роботи в ТОВ «Донкерампромсировина» з 01.03.2005 року по 28.02.2014 року на посаді машиніста бульдозера, оскільки позивачем не надано довідки про підтвердження періодів пільгової роботи.

Крім того, позивач зауважив, що його загальний та спеціальний стаж підтверджується записами трудової книжки, яка відповідно до вимог чинного законодавства є основним документом на підтвердження трудового стажу, а також наказами про підсумки атестації робочих місць за умовами праці, що були надані позивачем одночасно із заявою про призначення пенсії, а тому на його думку має право на призначення йому пенсії на пільгових умовах за Списком № 2.

У поданому до суду відзиві на адміністративний позов, відповідач заперечив проти задоволення позовних у повному обсязі, навівши доводи, аналогічні викладеним у спірному рішенні, та зазначив, що 02 січня 2021 року позивач звернувся до Добропільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області з заявою про призначення пенсії за віком відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Рішенням голови комісії з припинення від 05 січня 2021 року № 2 позивачу було відмовлено в призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу за Списком № 2 - 12 років 6 місяців. Відповідач зазначає, що до пільгового стажу позивача за Списком № 2 не зараховано період його роботи з 01.03.2005 року по 11.02.2015 року на ТОВ «Донкерампромсировина» на посаді машиніста бульдозера. Відповідач також вказує на те, що відповідно до наданих документів загальний страховий стаж позивача складає 35 років 1 місяць 25 днів, в тому числі пільговий стаж за Списком № 2 складає 4 роки 5 місяців 24 дні.

Щодо не зарахування до пільгового стажу роботи позивача періоду його роботи з 01.03.2005 року по 28.02.2014 року у ТОВ фірма «Донкерампромсировина» у якості машиніста бульдозера, відповідач зазначає, що відповідно до трудової книжки позивача останній працював у спірний період у ТОВ фірма «Донкерампромсировина» машиністом бульдозеру, однак, звертає увагу суду відповідач, дані про зайнятість позивача у шкідливих умовах упродовж повного робочого дня на вказаних роботах в трудовій книжці не зазначені.

На підставі вищевикладеного відповідач рахує, що рішення про відмову позивачеві в призначенні пенсії за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення, відповідає вимогам законодавства, а тому відсутні підстави для повторного розгляду заяви позивача від 02 січня 2021 року відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 04 лютого 2021 року, позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження, без проведення судового засідання та повідомлення (виклику) учасників справи.

Ухвалою від 01 березня 2021 року суд відмовив у задоволенні клопотання Добропільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про розгляд справи № 200/1136/21-а за правилами загального позовного провадження.

Відповідно до статті 258 КАС України, суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

За приписами частини 5 статті 262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Враховуючи відсутність клопотань сторін щодо розгляду справи у судовому засіданні, справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та повідомлення сторін.

Заяв від учасників справи про поновлення/продовження процесуальних строків, для вчинення процесуальних дій, у відповідності до положень п. 3 розділу VI "Прикінцеві положення" КАС України, до суду не надходило, отже, суд проводить розгляд справи у письмовому провадженні за наявними у справі матеріалами. Саме по собі оголошення карантину не зупиняє роботи судів, участь учасників справи в судовому засіданні судом обов`язковою не визнавалась, та сторонами не повідомлено причин, які безпосередньо перешкоджають розгляду даної справи за наявними у ній доказами.

З`ясовуючи те чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги, якими доказами вони підтверджуються, а також чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, судом встановлено наступне.

Позивач - ОСОБА_1 , народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, що підтверджується копією паспорту громадянина України, серія: НОМЕР_1 (а.с. 10-11).

З матеріалів справи встановлено, та сторонами не заперечується, що 02 січня 2021 року позивач за допомогою веб-порталу Пенсійного фонду України звернувся до Добропільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області із заявою, яка була зареєстрована за № 2, про призначення пенсії за віком згідно п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Рішенням Добропільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області від 05 січня 2021 року № 2 про відмову в призначенні пенсії, позивачу було відмовлено у призначенні пенсії за віком згідно п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у зв`язку із відсутністю у позивача необхідного пільгового стажу за Списком № 2 - 12 років 6 місяців.

Зазначено, що поряд з іншим, до пільгового стажу роботи позивача за Списком № 2 не зараховано період його роботи в ТОВ «Донкерампромсировина» з 01.03.2005 року по 28.02.2015 року на посаді машиніста бульдозера, оскільки заявником не надано довідки про підтвердження періоду пільгової роботи.

Також зазначено, що згідно наданих документів загальний страховий стаж позивача склав 35 років 1 місяць 25 днів, пільговий стаж за Списком № 2 - 4 роки 5 місяців 24 дні (а.с. 24-26).

Згідно із записами у трудовій книжці, серія: НОМЕР_3, виданій 23 липня 1984 року на ім`я ОСОБА_1 , містяться записи про роботу позивача, у періоди, зокрема:

- з 13 травня 2004 року по 01 березня 2005 року в ТОВ фірма «Донкерампромсировина» на посаді гірського працівника виробничої дільниці по відвантаженню готової продукції;

- з 01 березня 2005 року по 28 лютого 2014 року в ТОВ фірма «Донкерампромсировина» на посаді машиніста бульдозеру виробничої дільниці по відвантаженню готової продукції (а.с. 15-17).

Наказом Товариства з обмеженою відповідальністю фірма ««Донкерампромсировина» від 01 березня 2000 року № 18-А «Про підсумки атестації робочих місць за умовами праці» затверджено перелік робочих місць та професій, яким підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення згідно Списку № 2, до якого, поряд з іншими, віднесено посаду машиніста бульдозеру (код 2010100а-13583) (а.с. 18-19).

Також наказом Товариства з обмеженою відповідальністю фірма ««Донкерампромсировина» від 30 травня 2007 року № 96/1-А «Про підсумки атестації робочих місць за умовами праці», поряд з іншим, затверджено перелік робочих місць та професій, яким підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення згідно Списку № 2 (а.с. 20-21), згідно додатку до якого, поряд з іншими віднесено посаду машиніста бульдозеру (розділ І - «Гірничі роботи», підрозділ 1 - « Відкриті гірничі роботи та роботи на поверхні», позиція 1.1а (зв. бік а.с. 21).

Як вбачається із рішення № 33 єдиного акціонера, що одноосібно володіє 100 % акцій Приватного акціонерного товариства «Огнеупорнеруд», здійснено реорганізацію Товариства шляхом приєднання до нього Товариства з обмеженою відповідальністю фірма «Донкерампромсировина» (а.с. 22).

Не погодившись з рішенням відповідача про відмову в призначенні пенсії від 05 січня 2021 року № 2, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Як вбачається з позовної заяви, позивач не погоджується із відмовою у призначенні йому пенсії за віком згідно п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з підстав не зарахування до його пільгового стажу за Списком № 2 періоду його роботи з 01.03.2005 року по 28.02.2014 року у ТОВ фірма «Донкерампромсировина» в якості машиніста бульдозера.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд виходить з наступного.

Відповідно до положень частини першої статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у старості.

Відповідно до положень статті 5 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-IV (надалі - Закон № 1058-IV) цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються, зокрема, умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат, порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням.

Нормами статті 114 Закону № 1058 визначається порядок та умови призначення пенсі за віком на пільгових умовах та за вислугу років для окремих категорій працівників.

Відповідно до п. 1 цієї статті, право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Пунктом 2 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначено, що на пільгових умовах пенсія за віком призначається: працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Працівникам, які не мають стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону, зокрема, чоловікам - на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи.

Пунктом 3 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року № 383 (далі - Порядок № 383), передбачено, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.

Суд звертає увагу, що у період роботи позивача з 01 березня 2005 року по 28 лютого 2014 року на посаді машиніста бульдозера діяв Список № 2, який був затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 16 січня 2003 року № 36 "Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах", був чинним у період роботи позивача та передбачав вказану посаду (пп. «а», пункт 1, розділ І «Гірничі роботи», код 2010100а-13583).

Таким чином, робота позивача у період з 01 березня 2005 року по 11 лютого 2014 року на посаді машиніста бульдозеру дає позивачу право на пенсію на пільгових умовах за Списком № 2.

Крім того, згідно з пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

З аналізу зазначеного суд доходить висновку, що використання норм постанови № 637 шляхом надання уточнюючих довідок про підтвердження спеціального стажу має місце лише у разі відсутності в трудовій книжці/або відповідних записах до неї відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, або за вислугу років, встановлених для окремих категорій працівників. Отже, необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах, відповідно до статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у Списку № 2, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією.

Як встановлено судом раніше, позивачем для призначення пенсії на пільгових умовах, окрім трудової книжки не були надані будь які інші додаткові документи, що підтверджують факт перебування позивача на роботах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах.

Проте, суд погоджується з позивачем, що відповідно до частини третьої статті 44 Закону № 1058-ІV органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію.

Суд зазначає, що як вбачається із рішення єдиного акціонера, що одноосібно володіє 100% акцій Приватного акціонерного товариства «Огнеупорнеруд» № 33 від 14 вересня 2015 року, ТОВ «Донкерампромсировина» приєднано до Приватного акціонерного товариства «Огнеупорнеруд».

Як вбачається із витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, місцезнаходженням Приватного акціонерного товариства «Огнеупорнепоруд», до якого приєднане Товариство з обмеженою відповідальністю «Донкерампромсировина», на якому працював у спірний період позивач, є селище Шахове, Добропільський район, Донецької області, тобто підприємство розташоване на підконтрольній українській владі території.

На підставі пункту 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України № 22-1 від 25 листопада 2005 року, в редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07 липня 2014 року №13-1 (надалі - Порядок № 22-1) при прийманні документів орган, що призначає пенсію перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж, перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів, перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності).

Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб до оформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Згідно норм пункту 4.7 Порядку № 22-1 право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Проте, суд зауважує, що відповідачем всупереч вимогам Порядку № 22-1, не було вчинено жодної дії з метою забезпечення права позивача на отримання пенсії на пільгових умовах.

Крім того, відповідно до пункту 4.1 Порядку № 22-1 орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою (додаток 3). Заяви осіб про призначення, перерахунок, поновлення, переведення з одного виду пенсії на інший реєструються в журналі реєстрації рішень органу, що призначає пенсію. Особі або посадовій особі органом, що призначає пенсію, видається розписка із зазначенням дати прийняття заяви, а також переліку одержаних і відсутніх документів, які необхідно подати у тримісячний строк з дня прийняття заяви. Копія розписки зберігається в пенсійній справі.

Суд зазначає, що в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження надання позивачеві Пенсійним органом відповідної розписки із зазначенням дати прийняття заяви позивача, а також переліку одержаних і відсутніх документів, які необхідно подати у тримісячний строк з дня прийняття заяви.

Крім того, суд зазначає, що відповідно до пункту 2.2 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників від 29 липня 1993 року № 58 до трудової книжки вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення: про нагородження державними нагородами України та відзнаками України, заохочення за успіх у роботі та інші заохочення відповідно до чинного законодавства України; відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди.

Пунктом 2.4 Інструкції визначено, що усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

Суд зазначає, що трудова книжка позивача містить належним чином здійснені записи, зокрема, щодо періоду роботи позивача з 01 березня 2005 року по 28 лютого 2014 року на посаді машиніста бульдозера у ТОВ фірма «Донкерампромсировина». Наведені записи трудової книжки про роботу позивача за вказаний період свідчить про зайнятість останнього за відповідною посадою. Записи про спірний період роботи засвідчений відповідними печатками підприємства і дефектів їх вчинення не мають.

За таких обставин, в силу вимог статті 24 Закону № 1058- XV суд доходить висновку про неправомірність не зарахування до пільгового стажу позивача періоду його роботи у ТОВ фірма «Донкерампромсировина» з 01 березня 2005 року по 28 лютого 2014 року на посаді машиніста бульдозера.

За приписами статті 8 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини. Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується. Забороняється відмова в розгляді та вирішенні адміністративної справи з мотивів неповноти, неясності, суперечливості чи відсутності законодавства, яке регулює спірні відносини.

У рішенні від 8 липня 2004 року у справі «Ілашку та інші проти Молдови та Росії», ЄСПЛ, задовольняючи позов щодо Молдови, визнав, що Уряд Молдови, який є єдиним законним Урядом Республіки Молдова за міжнародним правом, не здійснював влади над частиною своєї території, яка перебуває під ефективним контролем «Молдавської Республіки Придністров`я». Однак, навіть за відсутності ефективного контролю над Придністровським регіоном, Молдова все ж таки має позитивне зобов`язання за статтею 1 Конвенції вжити заходів, у рамках своєї влади та відповідно до міжнародного права, для захисту гарантованих Конвенцією прав заявників.

Враховуючи, що рішення ЄСПЛ є джерелом права та обов`язковими для виконання Україною відповідно до статті 46 Конвенції, суди при розгляді справ зобов`язані враховувати практику ЄСПЛ, у тому числі і рішення в справах «Пічкур проти України», «Ілашку та інші проти Молдови та Росії» як джерело права відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини».

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 6 жовтня 2015 року у справі № 816/4505/14, та в силу статті 6 КАС України враховується судом при розгляді даної справи.

Завданням адміністративного судочинства відповідно до положень статті 2 КАС України є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з нормами 2 другої зазначеної статті у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини 1 статті 72 та частини 1 статті 73 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.

Частиною 1 статті 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Нормами частини 2 статті 5 КАС України передбачено, що захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Ефективний засіб правого захисту у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату. Засіб захисту, що вимагається зазначеною статтею повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Афанасьєв проти України» від 5 квітня 2005 року (заява N 38722/02).

Нормами статті 6 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини. Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується. З аналізу вищезазначених правових норм суд дійшов висновку, що відповідач своїми діями не забезпечив справедливої рівноваги, запобігаючи несприятливим наслідкам, які можуть виникнути після прийняття такого рішення для захисту основоположних прав конкретної особи, використовуючи свої функції, покладені статтею 19 Конституції України.

Водночас, надаючи правову оцінку обраного позивачем способу захисту порушеного права, суд зауважує, що позивач, поряд з іншим, просить суд зобов`язати відповідача зарахувати період його роботи з 01 березня 2005 року по 28 лютого 2014 року у ТОВ фірма « Донкерампромсировина» в якості машиніста бульдозера до пільгового стажу роботи за Списком № 2.

Суд звертає увагу позивача, що Статтею 58 Закону №1058 визначено, що Пенсійний фонд є органом, який призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати. Тобто, Пенсійний фонд має виключну компетенцію в питаннях призначення пенсії.

Суд не може підміняти пенсійний орган, уповноважений на виконання функцій з розрахунку та призначення пенсій громадянам, та на свій розсуд розраховувати пільговий та страховий стаж позивача.

Проте, з урахуванням дискреційних повноважень пенсійного органу на прийняття рішення про призначення пенсії та визначення підстав, за яких призначається пенсія або приймається рішення про відмову в її призначенні, а також положень частини 4 статті 245 КАС України суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги в частині зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії, із зарахуванням до пільгового стажу за Списком № 2 відповідних періодів роботи, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у даному рішенні.

Позовна вимога в частині зобов`язання відповідача зарахувати період роботи позивача з 01 березня 2005 року по 28 лютого 2014 року у ТОВ фірма «Донкерампромсировина» в якості машиніста бульдозера до пільгового стажу роботи за Списком № 2 задоволенню не підлягає.

З урахуванням вищевикладеного, суд доходить до висновку щодо часткового задоволення позовних вимог позивача.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат між сторонами суд виходить з правил частини першої статті 139 КАС України, відповідно до яких при задоволені позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Частиною 3 статті 139 КАС України встановлено, що при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Разом з тим, частиною 8 статті 139 КАС України передбачено, що у випадку якщо, зокрема, спір виник внаслідок неправильних дій сторони суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

З урахуванням встановлених обставин у справі, враховуючи, що спір в даному випадку виник внаслідок протиправних дій відповідача, суд приходить до висновку про необхідність покладення на відповідача судових витрат у повному обсязі, а саме в сумі - 908,00 грн. (а.с. 9), які слід стягнути за рахунок його бюджетних асигнувань на користь позивача.

Керуючись ст. ст. 2-15, 19-21, 72-79, 90, 94, 122, 123, 132, 159-161, 164, 192-194, 224-228, 241-247, 255, 253-263, 293-295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Добропільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (місцезнаходження: 85000, Донецька область, м. Добропілля, вул. Незалежності, буд. 28-А) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Добропільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області № 2 від 05 січня 2021 року про відмову в призначенні пенсії.

Зобов`язати Добропільське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області (місцезнаходження: 85000, Донецька область, м. Добропілля, вул. Незалежності, буд. 28-А, ) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) від 02 січня 2021 року № 2 про призначення пенсії відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням висновків суду викладених у мотивувальній частині рішення, зокрема, щодо врахування під час вирішення питання про призначення пенсії ОСОБА_1 записів у трудовій книжці, яка є основним документом, що підтверджує стаж роботи особи, та записи які підтверджують період роботи ОСОБА_1 зокрема: з 01 березня 2005 року по 28 лютого 2014 року на посаді машиніста бульдозера в Товаристві з обмеженою відповідальністю «Донкерампромсировина».

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Добропільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (місцезнаходження: 85000, Донецька область, м. Добропілля, вул. Незалежності, буд. 28-А, ) на користь ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) судовий збір у сумі 908 (дев`ятсот вісім) грн.

Рішення складене у повному обсязі та підписане 05 квітня 2021 року.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, або спрощеного позовного провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Текст рішення розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса сторінки: http://www.reyestr.court.gov.ua/).

Суддя А.Б. Христофоров