Справа № 160/7937/20
Суддя: Білак С.В.
Дата ухвалення: 2021-03-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

31 березня 2021 року м. Дніпросправа № 160/7937/20

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого - судді Білак С.В. (доповідач), суддів: Олефіренко Н.А., Шальєвої В.А., розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21.10.2020 року в адміністративній справі №160/7937/20 (суддя у 1 інстанції Рищенко А.Ю.) за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення виконкому Саксаганської районної у місті Кривий Ріг ради, Комунального закладу «Центр здійснення соціальних виплат та надання інформаційно-консультативної допомоги з питань соціального захисту населення» Дніпропетровської обласної ради, третя особа - Департамент соціального захисту населення Дніпропетровської обласної державної адміністрації про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Управління праці та соціального захисту населення виконкому Саксаганської районної у місті Кривий Ріг ради, Комунального закладу «Центр здійснення соціальних виплат та надання інформаційно-консультативної допомоги з питань соціального захисту населення» Дніпропетровської обласної ради, третя особа - Департамент соціального захисту населення Дніпропетровської обласної державної адміністрації, в якому просив:

- визнати протиправним дії Комунального закладу «Центр здійснення соціальних виплат та надання інформаційно-консультативної допомоги з питань соціального захисту населення» Дніпропетровської обласної ради та Управління праці та соціального захисту населення виконкому Саксаганської районної у місті Кривий Ріг ради щодо не нарахування компенсації позивачу на транспортне обслуговування з 01.07.2019 року по 31.06.2020 року, виходячи з розміру, встановленого п. 2 постанови Кабінету Міністрів України від 14.02.2007 року № 228 "Про порядок виплати та розміри грошових компенсацій на бензин, ремонт і технічне обслуговування автомобілів та на транспортне обслуговування", в редакції постанови КМУ від 07.08.2013 року № 536 "Про внесення змін до пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 14.02.2007 року № 228 ";

- зобов`язати Комунальний заклад «Центр здійснення соціальних виплат та надання інформаційно-консультативної допомоги з питань соціального захисту населення» Дніпропетровської обласної ради та Управління праці та соціального захисту населення виконкому Саксаганської районної у місті Кривий Ріг ради, здійснити перерахунок та призначити грошову компенсацію на транспортне обслуговування позивачу виходячи з розміру, встановленого п. 2 постанови КМУ від 14.02.2007 року № 228 "Про порядок виплати та розміри грошових компенсацій на бензин, ремонт і технічне обслуговування автомобілів та на транспортне обслуговування", а саме в розмірі 29 відсотків прожиткового мінімуму на одну особу, яка втратила працездатність, у розрахунку на місяць за періоди з 01.07.2019 року по 31.06.2020 роки, з урахуванням вже отриманих сум;

- стягнути з Комунального закладу «Центр здійснення соціальних виплат та надання інформаційно-консультативної допомоги з питань соціального захисту населення» Дніпропетровської обласної ради та Управління праці та соціального захисту населення виконкому Саксаганської районної у місті Кривий Ріг ради на користь позивача грошову компенсацію на транспортне обслуговування з 01.07.2019 року по 31.06.2020 роки з урахуванням вже отриманих сум в розмірі 5 126,56 грн.;

- стягнути з Комунального закладу «Центр здійснення соціальних виплат та надання інформаційно-консультативної допомоги з питань соціального захисту населення» Дніпропетровської обласної ради та Управління праці та соціального захисту населення виконкому Саксаганської районної у місті Кривий Ріг ради на користь позивача грошові кошти в розмірі 2118,00 грн. в рахунок компенсації моральної шкоди.

В обґрунтування позовних вимог зазначалося, що позивач 29.06.2020 року звернувся до Управління праці та соціального захисту населення виконкому Саксаганської районної у місті Кривий Ріг ради з електронним зверненням стосовно перерахунку та виплати у належному розмірі сум компенсації на транспортне обслуговування за період з 01.07.2019 року по 30.06.2020 року, однак йому було відмовлено. 29.06.2020 року позивач звернувся до КЗ «Центр здійснення соціальних виплат та надання інформаційно-консультативної допомоги з питань соціального захисту населення» Дніпропетровської обласної ради з електронним зверненням стосовно перерахунку та виплати у належному розмірі сум компенсації на транспортне обслуговування за період з 01.07.2019 року по 30.06.2020 року, на що йому було повідомлено, що за ІІ півріччя 2019 року позивачу було нараховано грошову компенсацію на транспортне обслуговування у сумі 222,81 грн., а за І півріччя 2020 року нараховано 243,57 грн., що відповідає нормам чинного законодавства.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21.10.2020 року адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправними дії Управління праці та соціального захисту населення виконкому Саксаганської районної у місті Кривий Ріг ради щодо нарахування позивачу компенсації на транспортне обслуговування з 01.07.2019 року по 31.06.2020 року, у розмірі меншому, ніж встановлено пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 14.02.2007 № 228 «Про порядок виплати та розміри грошових компенсацій на бензин, ремонт і технічне обслуговування автомобілів та на транспортне обслуговування». Зобов`язано Управління праці та соціального захисту населення виконкому Саксаганської районної у місті Кривий Ріг ради здійснити позивачу перерахунок та нарахування сум грошової компенсації на транспортне обслуговування за період 01.07.2019 року по 31.06.2020 року у розмірі, встановленому пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 14.02.2007 № 228 «Про порядок виплати та розміри грошових компенсацій на бензин, ремонт і технічне обслуговування автомобілів та на транспортне обслуговування», а саме у розмірі 29 відсотків прожиткового мінімуму на одну особу, яка втратила працездатність, у розрахунку на місяць, та направити до Комунального закладу «Центр здійснення соціальних виплат та надання інформаційно-консультативної допомоги з питань соціального захисту населення» Дніпропетровської обласної ради інформацію у списках осіб для виплати компенсації на транспортне обслуговування, для перерахуванням донарахованих позивачу сум, із урахуванням виплачених сум. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду в частині відмови у задоволені позовних вимог та задовольнити позов у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що вимога про відшкодування моральної шкоди є похідною від інших вимог, які були задоволені судом першої інстанції, а тому суд повинен був лише визначитися з розміром моральної шкоди, який повинен був отримати позивач.

Справа судом розглянута в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що 29.06.2020 року позивач звернувся до Управління праці та соціального захисту населення виконкому Саксаганської районної у місті Кривий Ріг ради з електронним зверненням стосовно перерахунку та виплати у належному розмірі сум компенсації на транспортне обслуговування за період з 01.07.2019 року по 30.06.2020 року, проте 06.07.2020 року листом №П-711/060 Управління праці та соціального захисту населення виконкому Саксаганської районної у місті Кривий Ріг повідомило, що повноваження щодо виплати сум компенсації делеговані Центру здійснення соціальних виплат та надання інформаційно-консультативної допомоги з питань соціального захисту населення.

29.06.2020 року позивач звернувся до КЗ «Центр здійснення соціальних виплат та надання інформаційно-консультативної допомоги з питань соціального захисту населення» Дніпропетровської обласної ради з електронним зверненням стосовно перерахунку та виплати у належному розмірі сум компенсації на транспортне обслуговування за період з 01.07.2019 року по 30.06.2020 року, на що йому листом № П-7/2/01/1330-01-08 від 02.07.2020 року було повідомлено, що за ІІ півріччя 2019 року позивачу було нараховано грошову компенсацію на транспортне обслуговування у сумі 222,81 грн., а за І півріччя 2020 року нараховано 243,57 грн., що відповідає нормам чинного законодавства.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

З огляду на вказані норми, предметом розгляду у суді апеляційної інстанції є рішення суду першої інстанції в частині стягнення моральної шкоди, у задоволені якої відмовлено судом першої інстанції, з чим не погодився позивач в апеляційній скарзі.

Так, статтею 56 Конституції України проголошено, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

За приписами статті 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також, ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також, з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до статті 1167 Цивільного кодексу України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

В судовій практиці під моральною шкодою розуміються втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Згідно з частиною 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В контексті спірних правовідносин саме на позивача законодавець покладає обов`язок доведення факту завдання їй моральної шкоди, а також надання доказів на підтвердження того, що саме рішення відповідача призвело до матеріальних втрат і душевних страждань, що вимагає від позивача додаткових зусиль для організації його життя.

Колегія суддів зазначає, що позивачем не надано жодних доказів заподіяння йому моральних страждань внаслідок протиправних дій відповідача, а сам лише факт порушення прав позивача не може слугувати виключною підставою для стягнення моральної шкоди.

Твердження відповідача, що вимога про стягнення моральної шкоди є похідною від інших заявлених вимог та підлягає задоволенню у разі задоволені основних вимог є хибним та не ґрунтується на нормах чинного законодавства.

Таким чином, позивачем належним чином не доведено заподіяння відповідачем моральних чи фізичних страждань, що обумовило правильний висновок суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову в частині стягнення моральної шкоди.

З урахуванням викладеного суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції повно з`ясовані обставин, що мають значення для справи, висновки, викладені у рішенні суду першої інстанції, відповідають обставинам справи, судом першої інстанції правильно застосовано норми матеріального права та норми процесуального права, а тому відсутні підстави для скасування рішення суду першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильності прийнятого судом першої інстанції судового рішення.

Відповідно до ч.4 ст.243 КАС України судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Керуючись статтями 241-245, 250, 315, 316, 321, 322, 327, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21.10.2020 року в адміністративній справі №160/7937/20 - залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21.10.2020 року в адміністративній справі №160/7937/20 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий - суддя С.В. Білак

суддя Н.А. Олефіренко

суддя В.А. Шальєва