Справа № 440/130/21
Суддя: О.В. Гіглава
Дата ухвалення: 2021-04-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 квітня 2021 року м. ПолтаваСправа № 440/130/21

Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Гіглави О.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (у письмовому провадженні) справу за позовом Національної академії Національної гвардії України, Міністерства внутрішніх справ України до ОСОБА_1 про стягнення витрат, пов`язаних з утриманням у вищому навчальному закладі,

В С Т А Н О В И В:

05 січня 2021 року (згідно даних на поштовому конверті) Національна академія Національної гвардії України, Міністерство внутрішніх справ України звернулися до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення витрат, пов`язаних з утриманням у вищому навчальному закладі, у сумі 190417,75 грн.
Підставою позову є не відшкодування відповідачем витрат з його утримання у закладі освіти у розмірі 190417,75 грн.
На підставі приписів статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України ухвалою від 12.01.2021 зобов`язано голову Біляківської сільської ради Семенівського району Полтавської області (38253, Полтавська область, Семенівський район, с. Біляки, вул. Центральна, буд. 59) надати до суду інформацію про зареєстроване місце проживання (перебування) ОСОБА_1 (останнє відоме місце проживання - АДРЕСА_1 ).
28.01.2021 від виконавчого комітету Семенівської селищної ради до суду надійшла інформація про зареєстроване місце проживання ОСОБА_1 .
Ухвалою суду від 02.02.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі №440/130/21 за позовом Національної академії Національної гвардії України, Міністерства внутрішніх справ України до ОСОБА_1 про стягнення витрат, пов`язаних з утриманням у вищому навчальному закладі. Вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (у письмовому провадженні).
17.02.2021 від відповідача через систему "Електронний суд" надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній, зокрема, просив відмовити у задоволенні позовних вимог повністю. Вказував, що грошове забезпечення військовослужбовця (курсанта) за своїм змістом є винагородою за державну службу особливого характеру. Виплата грошового забезпечення є мінімальною державною гарантією в оплаті праці (професійної діяльності), гарантією соціального захисту військовослужбовця. Відтак, у даному випадку відсутні підстави для стягнення з відповідача колишнього курсанта, витрат, пов`язаних із утриманням його під час навчання, як особи, яка перебувала на публічній службі, у частині відшкодування сум грошового забезпечення, оскільки суми грошового забезпечення військовослужбовця не визначені законом такими, що включаються у витрати, пов`язані із утриманням військовослужбовця у вищому навчальному закладі, а відповідне грошове забезпечення виплачувалося відповідачу добровільно як засіб для існування, а отже прирівнюється до заробітної плати. Також, відповідач зауважував, що у період навчання він не користувався продовольчим забезпеченням в навчальному закладі та харчувався за власний рахунок у так званому "Ресторані" навчального закладу. Щодо витрат на медичне забезпечення, то на переконання відповідача, згідно законодавства у державних і комунальних закладах охорони здоров`я медична допомога надається безоплатно. Стосовно витрат на предмети, матеріали, обладнання та інвентар відповідач вказував на відсутність документальних доказів фактичного отримання ним таких предметів, матеріалів, обладнання та інвентарю на суму 13859,70 грн, а також на те, що Порядок №964 не містить пункту про відшкодування витрат на предмети, матеріали, обладнання та інвентар. Відносно вартості комунальних послуг відповідач зауважував на тому, що за весь період навчання в академії він не проживав у гуртожитку та не користувався комунальними послугами у зв`язку з тим, що проживав за місцем своєї реєстрації у власній квартирі. Поряд з цим, відповідач наполягав на поданні даного позову неналежним позивачем, оскільки спірні витрати, пов`язані з його утриманням у вищому навчальному закладі, мають заявлятися МВС України, а не Національною академією Національної гвардії України (а.с. 75-93).
У відповіді на відзив, що надійшла до суду 03.03.2021, позивач-1 наполягає на тому, що ОСОБА_1 під час проходження військової служби (навчання) у Національній академії Національної гвардії України перебував на повному державному забезпеченні, а кошти, які витрачалися на його навчання є державними (бюджетними). Зауважує, що твердження відповідача про те, що грошове забезпечення це по суті є заробітна пата, яку неможливо стягувати, не відповідають дійсності, оскільки умовами контракту були передбачені наслідки дострокового розірвання контракту через недисциплінованість. Вказані наслідки також передбачені Законом України "Про військовий обов`язок і військову службу". Відтак, відповідач був обізнаний з умовами контракту, знав про наслідки, які настануть внаслідок невиконання умов контракту та на підставі Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу". Вартість витрат на продовольче забезпечення ОСОБА_1 протягом навчання в Національній академії Національної гвардії України визначена у розрахунку витрат на харчування, складеному у відповідності до вимог законодавства начальником продовольчої служби. Відповідач за весь період навчання (крім канікулярної відпустки) перебував на продовольчому забезпеченні за рахунок державних коштів. Твердження про харчування відповідача у ресторані навчального закладу за власні кошти не підтверджується жодним документальним доказом. Позивач-1 зазначає, що розрахунок вартості фактично отриманого речового майна ОСОБА_1 складено з урахуванням предметів речового майна, виданих останньому в особисте користування. Повернення (здача) на речовий склад зазначеного в розрахунку майна не передбачена, у зв`язку з неможливістю повторної видачі зношеного речового майна особовому складу. Факт надання медичної допомоги відповідачу підтверджується списком медикаментів, витрачених по медичній частині для медичного забезпечення курсанта ОСОБА_1 під час лікування в лазареті медичної частини Національної академії НГУ з 26.07.2019 по 09.12.2020. Також відповідач за період навчання в Національній академії НГУ користувався комунальними послугами та енергоносіями, до яких відповідно до пункту 2.16 Порядку розрахунку належать тепло, гаряча та холодна вода, водовідведення та електроенергія. Оплата за теплопостачання, електроенергію, водопостачання та водовідведення розраховується за період з дати зарахування до списків особового складу навчального закладу по дату виключення курсанта зі списків особового складу. Споживання зазначених вище послуг відповідачем здійснювалось під час перебування на території Національної академії НГУ на заняттях, під час самостійної підготовки, під час несення служби в добовому наряді та в інших випадках через те, що він знаходився на повному державному забезпеченні. Поряд з цим, позивач-1 вважає безпідставними твердження відповідача про подання даної позовної заяви ним, як неналежним позивачем, оскільки Національна академія НГУ входить до системи МВС України, фінансується через МВС України, у тому числі, під час укладання контракту з курсантом, приймає наказ про відрахування курсанта, здійснює розрахунки коштів на відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням (навчанням) курсанта у навчальному закладі. Крім цього, позивач-1 звертає увагу суду на те, що відповідно до дублікату квитанції №6962-Т9ВВ-1246-427С від 11.12.2020 ОСОБА_1 перерахував у добровільному порядку на рахунок академії 100,00 грн, що вказує на визнання ним суми боргу. Враховуючи цю сплату, станом на дату подання позову загальна заборгованість відповідача складає 190417,75 грн (а.с. 149-161).
09.03.2021 до суду від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив, у яких ОСОБА_1 наполягає на відмові у задоволенні позовних вимог Національної академії НГУ та МВС України з підстав, аналогічних по суті зазначеним у відзиві на позовну заяву.
Згідно з частиною п`ятою статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.
Статтею 258 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.
При цьому, як визначено частиною другою статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання. Якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі.
Враховуючи неналежно обґрунтовані відповідачем клопотання про розгляд справи у засіданні та за правилами загального позовного провадження, які суд відхилив, а також зважаючи на достатність наданих позивачами доказів та повідомлених обставин, суд розглянув справу у порядку письмового провадження.
Дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступні обставини.
Наказом начальника Національної академії Національної гвардії України від 26.07.2019 №716 "Про зарахування кандидатів на навчання курсантами на здобуття ступеня вищої освіти бакалавра (тактичний рівень)" солдат ОСОБА_1 був зарахований з числа осіб рядового, сержантського та старшинського складу Національної гвардії України на навчання за державним замовленням до Національної академії Національної гвардії України на здобуття ступеня вищої освіти бакалавра тактичного рівня підготовки за спеціальністю 255 "Озброєння та військова техніка", спеціалізація "Експлуатація та відновлення автомобілів та бойових машин Національної гвардії України" (а.с. 21-23).
Відповідно до наказу начальника Національної академії Національної гвардії України від 26.07.2019 №168 (по стройовій частині) солдата ОСОБА_1 зараховано в списки перемінного складу Академії та на всі види забезпечення, призначено на посаду курсанта та укладено контракт про проходження військової служби (навчання) у Національній гвардії України курсантами Національної академії Національної гвардії України строком на період навчання з 26.07.2019 (а.с. 25).
З підписанням контракту про проходження військової служби (навчання) у Національній гвардії України курсантами Національної академії Національної гвардії України від 26.07.2019, курсант ОСОБА_1 погодився, зокрема: - проходити військову службу (навчання) у Національній академії Національної гвардії України протягом строку контракту відповідно до вимог, визначених законодавством, що регулюють проходження військової служби та цим контрактом; - сумлінно виконувати вимоги статутів Збройних Сил України, накази командирів, свої службові обов`язки, добре володіти довіреною військовою технікою (озброєнням), уміло керувати особовим складом; - відшкодувати Міністерству внутрішніх справ України витрати, пов`язані з утриманням у вищому навчальному закладі, в якому проходить військову службу (навчання), в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або недисциплінованість чи відмови від подальшого проходження військової служби після закінчення вищого навчального закладу у випадках, визначених частиною десятою статті 25 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" (а.с. 24).
У подальшому, з метою встановлення обставин і причин вживання невідомої речовини старшим солдатом ОСОБА_2 , солдатом ОСОБА_1 , солдатом ОСОБА_3 та солдатом ОСОБА_4 начальником Національної академії Національної гвардії України було видано наказ про призначення службового розслідування по даному факту від 23.11.2020 №1006, проведення розслідування покладено на комісію.
Згідно наказу начальника Академії від 08.12.2020 №1078 "Про висновки службового розслідування за фактом вживання невідомої речовини старшим солдатом ОСОБА_2 , солдатом ОСОБА_1 , солдатом ОСОБА_3 та солдатом ОСОБА_4 " в ході проведення вказаного розслідування встановлено факти порушення ОСОБА_1 в період проходження військової служби (навчання) вимог абзацу 2 статті 11, абзацу 3 статті 11, абзацу 5 статті 11, абзацу 9 статті 128, статті 241 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, абзаців 2, 3, 4 пункту 1 контракту про проходження військової служби (навчання) курсантами, про що свідчать письмові докази, зібрані в ході проведення службового розслідування (а.с. 27-32).
25.11.2020 на засіданні вченої ради Національної академії Національної гвардії України постановлено вважати недоцільним подальше навчання солдата ОСОБА_1 курсанта 1 відділення 319 навчальної групи курсу №1 факультету логістики та рекомендувати начальнику Академії припинити (розірвати) контракт про проходження військової служби (навчання) у Національній гвардії України курсантами Національної академії Національної гвардії України (а.с. 33).
ОСОБА_1 до керівництва Академії подано рапорт від 08.12.2020 з клопотанням про відрахування його з навчального закладу за наявності підстав, передбачених пунктом "ж" (у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем) пункту 2 частини п`ятої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" (а.с. 26).
Згідно наказу начальника Академії від 08.12.2020 №1078 "Про висновки службового розслідування за фактом вживання невідомої речовини старшим солдатом ОСОБА_2 , солдатом ОСОБА_1 , солдатом ОСОБА_3 та солдатом ОСОБА_4 " та витягу з наказу начальника Академії №261 (по стройовій частині) від 09.12.2020 контракт про проходження військової служби (навчання), укладений між МВС України в особі начальника Академії і ОСОБА_1 був достроково припинений (розірваний), а останній відрахований з навчального закладу та виключений зі списків перемінного складу курсантів за наявності підстав, передбачених пунктом "ж" (у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем) пункту 2 частини п`ятої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" (а.с. 27-32, 35).
Згідно зведеного розрахунку фактичних видатків державного бюджету, які підлягають відшкодуванню курсантом ОСОБА_1 за період навчання з 26.07.2019 по 09.12.2020, загальна сума витрат, пов`язаних з утриманням останнього у вищому навчальному закладі становить 190517,75 грн, з яких: грошове забезпечення військовослужбовця 172116,77 грн; предмети, матеріали, обладнання та інвентар 13859,70 грн; медикаменти та перев`язувальні матеріали 591,64 грн; продукти харчування 1331,40 грн; оплата теплопостачання 990,88 грн; оплата водопостачання та водовідведення 669,20 грн; оплата електроенергії 955,28 грн; оплата послуг (крім комунальних) 2,88 грн (а.с. 37).
Зі зведеним розрахунком ОСОБА_1 ознайомився та погодився 11.12.2020, а також зобов`язався добровільно відшкодувати витрати, пов`язані з утриманням у Національній академії Національної гвардії України у розмірі 190517,75 грн, про що зазначено у заяві-зобов`язанні (а.с. 36).
Вказана заборгованість була частково погашена ОСОБА_1 на суму 100,00 грн та, як наслідок, склала 190417,75 грн (а.с. 48-49).
24.12.2020 на ім`я ОСОБА_1 . Національною академією Національної гвардії виставлено претензію про необхідність сплати відповідачем протягом 10 днів з дня отримання претензії, суми витрат, пов`язаних з утриманням у закладі вищої освіти, в розмірі 190417,75 грн (а.с. 14-17), яку отримано останнім 26.12.2020 (а.с. 123).
Посилаючись на невиконання відповідачем обов`язку з відшкодування решти витрат у розмірі 190417,75 грн, позивачі звернулися до суду з цим позовом.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд дійшов наступного висновку.
Частиною другою статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Суспільні відносини з приводу проходження громадянами України військової служби, у тому числі і під час навчання у вищих військових навчальних закладах, врегульовані Законом України "Про військовий обов`язок і військову службу" (далі - Закон №2232-XII).
Відповідно до положень частини 6 статті 2 Закону №2232-XII до видів військової служби належить, зокрема, військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів, а також вищих навчальних закладів, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки (далі - вищі військові навчальні заклади та військові навчальні підрозділи вищих навчальних закладів).
Згідно з пунктом 3 частини 1, частини 3 статті 24 Закону №2232-XII початком проходження військової служби вважається день призначення на посаду курсанта вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу вищого навчального закладу-для громадян, які не проходили військову службу, та військовозобов`язаних.
Закінченням проходження військової служби вважається день виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) у порядку, встановленому положеннями про проходження військової служби громадянами України.
Статтею 25 Закону №2232-XII визначено, що підготовка громадян України для проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу проводиться у вищих військових навчальних закладах та військових навчальних підрозділах вищих навчальних закладів. У них здійснюється навчання курсантів, слухачів, студентів, ад`юнктів і докторантів (частина перша).
Відповідно до частини десятої статті 25 Закону №2232-XII курсанти в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість, систематичне невиконання умов контракту військовослужбовцем, невиконання освітньої програми (індивідуального навчального плану - за його наявності) та в разі відмови від подальшого проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу після закінчення закладу вищої освіти, а також особи офіцерського складу, які звільняються з військової служби протягом п`яти років (десяти років - для осіб офіцерського складу, які оволоділи спеціальностями льотного складу авіації) після закінчення вищого військового навчального закладу або військового навчального підрозділу закладу вищої освіти відповідно до підпунктів "д", "е", "є", "з", "и" пункту 1 та підпунктів "д", "е", "є", "ж", "з" пункту 2 частини п`ятої статті 26 цього Закону, відшкодовують Міністерству оборони України та іншим центральним органам виконавчої влади, яким підпорядковані ці заклади освіти, витрати, пов`язані з їх утриманням у закладі вищої освіти, відповідно до порядку і умов, встановлених Кабінетом Міністрів України. У разі відмови від добровільного відшкодування витрат таке відшкодування здійснюється у судовому порядку.
Порядок відшкодування курсантами та особами офіцерського складу витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 12.07.2006 №964 (далі за текстом - Порядок №964).
Порядок №964 визначає механізм відшкодування курсантами в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість, систематичне невиконання умов контракту військовослужбовцем, невиконання освітньої програми (індивідуального навчального плану за його наявності) та в разі відмови від подальшого проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу після закінчення закладу вищої освіти, а також особами офіцерського складу, які звільняються з військової служби протягом п`яти років (десяти років - для осіб офіцерського складу, які оволоділи спеціальностями льотного складу авіації) після закінчення вищого військового навчального закладу або військового навчального підрозділу закладу вищої освіти (далі - заклади вищої освіти) відповідно до підпунктів "д", "е", "є", "з", "и" пункту 1 та підпунктів "д", "е", "є", "ж", "з" пункту 2 частини п`ятої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", витрат, пов`язаних з їх утриманням у закладі вищої освіти (пункт 1).
Відповідно до пункту 2 Порядку №964, витрати відшкодовуються Міноборони, МВС, Адміністрації Держприкордонслужби, Управлінню державної охорони, СБУ, Службі зовнішньої розвідки, Держспецтрансслужбі.
Відшкодування здійснюється у розмірі фактичних витрат, пов`язаних з: грошовим, продовольчим, речовим, медичним забезпеченням; перевезенням до місця проведення щорічної основної та канікулярної відпустки та у зворотному напрямку; оплатою комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв (пункт 3).
Розглядаючи справу, суд зважає на очевидну суперечність приписів пункту 3 Порядку №964, де передбачено відшкодування фактичних витрат із грошового забезпечення - приписам статті 43 Конституції України і статті 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", де передбачено загальне правило про оплатність будь-якої роботи (служби) фізичної особи громадянина.
У розумінні частини шостої статті 2 Закону №2232-XII навчання громадянина України у вищому навчальному військовому закладі є військовою службою і не виключає виконання завдань військової служби, котрі не мають жодного відношення до процесу навчання як такого, але спрямовані на забезпечення функціонування військової частини (військового формування, військового підрозділу тощо).
Тому суд вважає, що кошти у якості оплати часу служби військовослужбовця не є витратами із навчання, а належать до видатків у сфері соціального забезпечення військовослужбовця, а відтак, виплачене грошове забезпечення за реальний пройдений період військової служби не підлягає поверненню.
Викладене також кореспондується з положеннями пункту 1 частини першої статті 1215 Цивільного кодексу України, де зазначено, що не підлягають поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.
Таким чином, суд вважає, що винагорода за службу військовослужбовця підпадає під охорону за режимом статті 43 Конституції України і не підлягає поверненню за жодних умов, адже грошове забезпечення є правовим аналогом заробітної плати.
Враховуючи викладене, суд доходить висновку про відсутність підстав для стягнення з відповідача витрат, пов`язаних з його утриманням під час навчання у Національній академії Національної гвардії України в частині суми грошового забезпечення, яке відповідно до Розрахунку фактичних видатків державного бюджету по КЕКВ-2112 "Грошове забезпечення військовослужбовців" які підлягають відшкодуванню курсантом ОСОБА_1 за період навчання з 26.07.2019 по 09.12.2020, складає 172116,77 грн (а.с. 120-122).
Що ж стосується решти витрат, заявлених до стягнення з відповідача, то суд вважає їх обґрунтованими з огляду на наступне.
Забезпечення харчуванням курсантів Національної академії Національної гвардії України, у тому числі і відповідача, здійснювалося відповідно до норм харчування військовослужбовців Збройних Сил України, інших військових формувань та осіб рядового, начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту та Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 29.03.2002 №426 за нормою №1 "загальнообов`язкова" з часу зарахування до списків особового складу Академії до дати виключення зі списків особового складу.
Відповідно до пункту 2.1.2 Порядку розрахунку витрат, пов`язаних з утриманням курсантів у вищих навчальних закладах, затвердженого наказом Міністерства оборони України, Міністерства фінансів України, Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства транспорту та зв`язку України, Адміністрації Державної прикордонної служби України, Управління державної охорони України, Служби безпеки України від 16.07.2007 N419/831/240/605/537/219/534 (далі - Порядок розрахунку витрат), витратами на продовольче забезпечення є витрати, пов`язані із забезпеченням курсанта продовольством згідно з нормами харчування.
Згідно з пунктом 2.1.2.1 Порядку розрахунку витрат для курсантів, які підпадають під дію пункту 5 Порядку, утримання провадиться на підставі довідки-розрахунку, складеної начальником продовольчої служби, за визначений період навчання (у тому числі перебування на стажуванні, на лікуванні, на польовому виході тощо, за винятком терміну перебування у відпустках). У довідці-розрахунку відображається кількість діб перебування на харчуванні та фактична його вартість, яка підраховується на підставі відповідних норм харчування.
Таким чином, харчування готується відповідно до встановлених норм і кількості на кожну особу, що навчається та перебуває на державному забезпеченні.
Вартість витрат на продовольче забезпечення ОСОБА_1 протягом навчання в Національній академії Національної гвардії України визначена у розрахунку витрат на харчування, складеному у відповідності до вимог зазначених нормативно-правових актів начальником продовольчої служби, та становить 1331,40 грн (а.с. 142).
Відповідач за весь період навчання (крім канікулярної відпустки) перебував на продовольчому забезпеченні за рахунок державних коштів.
При цьому, доводи відповідача з приводу того, що він не харчувався в їдальні Національної академії Національної гвардії України, а харчувався за власний рахунок у так званому "ресторані" Академії судом оцінюються критично, оскільки матеріали справи не містять будь-яких документальних доказів на підтвердження цього.
Крім того, з рапортом про зняття з продовольчого забезпечення ОСОБА_1 до командування Академії не звертався, а відтак, у період з 26.07.2019 по 09.12.2020 жодного наказу про зняття відповідача з продовольчого забезпечення керівництвом Академії не приймалося.
Згідно з пунктом 2.1.3 Порядку розрахунку витрат витратами на речове забезпечення є витрати, пов`язані із забезпеченням курсанта речовим майном згідно з нормами забезпечення та лазне-пральними послугами.
Розрахунок вартості фактично отриманого речового майна ОСОБА_1 складено з урахуванням предметів речового майна, виданих останньому в особисте користування (а.с. 133-139).
При цьому, повернення (здача) на речовий склад зазначеного в розрахунку майна не передбачена, у зв`язку з неможливістю повторної видачі зношеного речового майна особовому складу.
Вартість витрат на забезпечення ОСОБА_1 речовим майном протягом навчання в Національній академії Національної гвардії України склала 13859,70 грн (а.с. 133).
Також відповідно до пункту 2.1.4 Порядку розрахунку витрат витратами на медичне забезпечення є витрати, пов`язані з наданням медичної допомоги, у тому числі стоматологічної, безпосередньо у ВНЗ, та вартість лікування у військових госпіталях.
Фактичне надання медичної допомоги відповідачу підтверджується списком медикаментів, витрачених по медичній частині для медичного забезпечення курсанта ОСОБА_1 під час лікування в лазареті медичної частини Національної академії НГУ з 26.07.2019 по 09.12.2020 (а.с. 124-132).
Загальна вартість витрат на медичне забезпечення ОСОБА_1 становить 591,64 грн (а.с. 124-132).
Також відповідач за період навчання в Національній академії Національної гвардії України користувався комунальними послугами та енергоносіями, до яких відповідно до пункту 2.16 Порядку розрахунку належать тепло, гаряча та холодна вода, водовідведення та електроенергія.
Оплата за теплопостачання, електроенергію, водопостачання та водовідведення розраховується за період з дати зарахування до списків особового складу навчального закладу по дату виключення курсанта зі списків особового складу.
При проведенні розрахунків застосовуються тарифи, які встановлені для бюджетних установ і діють у місцевості, в якій розташований вищий навальний заклад, у відповідному навчальному році.
Споживання вказаних комунальних послуг відповідачем здійснювалось під час перебування на території Національної академії Національної гвардії України на заняттях, під час самостійної підготовки, під час несення служби в добовому наряді та в інших випадках через те, що він знаходився на повному державному забезпеченні.
Відтак, посилання відповідача, як на підставу для невідшкодування витрати на оплату комунальних послуг, на те, що останній не проживав в гуртожитку Академії, а мешкав у власній квартирі, суд відхиляє як безпідставні.
Відповідно до розрахунку фактичних видатків державного бюджету ОСОБА_1 за період навчання з 26.07.2019 по 09.12.2020, витрати на оплату комунальних послуг по останньому становлять 2618,24 грн (а.с. 44).
Поряд з цим, судом відхиляються як необґрунтовані твердження відповідача про подання позовної заяви Національною академією Національної гвардії України, як неналежним позивачем.
З цього приводу суд вважає за доцільне зазначити, що МВС України є уповноваженим органом, який здійснює функції держави у спірних відносинах, а Національна академія Національної гвардії України є бюджетною установою та утримується виключно за рахунок коштів Державного бюджету України. Витрати, які відшкодовані за утримання у вищому навчальному закладі зараховуються до спеціального фонду державного бюджету на спеціальний рахунок Академії, виключно на утримання курсантів.
Між МВС України саме в особі начальника Національної академії Національної гвардії України генерал-лейтенанта Соколовського С.А. та солдатом ОСОБА_1 був укладений контракт про проходження військової служби (навчання) у Збройних Силах України, відповідно до якого відповідач зобов`язувався сумлінно виконувати вимоги статутів Збройних Сил України, накази командирів та добровільно відшкодувати витрати пов`язані з його утриманням у вищому військовому закладі, в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або недисциплінованість.
Отже, саме між Академією та ОСОБА_1 виникли спірні правовідносини через невиконання останнім умов зазначеного контракту.
Таким чином, суд зауважує, що у Національної академії Національної гвардії України наявне право на звернення з позовом до відповідача про стягнення витрат за його утримання у навчальному закладі, а тому заявлені у відзиві вимоги відповідача щодо повернення чи залишення без розгляду позовної заяви з підстав її подання неналежним позивачем, суд вважає не обґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.
Зазначений висновок узгоджується з висновками, викладеними в постанові Верховного Суду у справі № 560/1341/19 від 19.11.2020.
З огляду на викладене, суд доходить висновку, що витрати, пов`язані з утриманням ОСОБА_1 під час навчання у Національній академії Національної гвардії України в частині суми 18400,98 грн з яких: предмети, матеріали, обладнання та інвентар 13859,70 грн; медикаменти та перев`язувальні матеріали 591,64 грн; продукти харчування 1331,40 грн; оплата теплопостачання 990,88 грн; оплата водопостачання та водовідведення 669,20 грн; оплата електроенергії 955,28 грн; оплата послуг (крім комунальних) 2,88 грн, підлягають відшкодуванню відповідачем на користь Національної академії Національної гвардії України (а.с. 37).
При цьому, суд зауважує, що оскільки ОСОБА_1 перерахував у добровільному порядку на рахунок академії 100,00 грн згідно квитанції №6962-Т9ВВ-1246-427С від 11.12.2020 (а.с. 48), стягненню з відповідача на користь Національної академії Національної гвардії України підлягають кошти у розмірі 18300,98 грн (18400,98 грн 100,00 грн).
Згідно з частиною першою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.
Зважаючи на встановлені в ході судового розгляду фактичні обставини справи та враховуючи вищенаведені норми законодавства, якими урегульовано спірні відносини, суд дійшов висновку про часткову обґрунтованість позовних вимог.
А відтак, позов належить задовольнити частково.
Кодексом адміністративного судочинства України не передбачено стягнення судових витрат юридичної особи - позивача з фізичної особи - відповідача, а тому підстави для розподілу судових витрат відсутні.
Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України,

В И Р І Ш И В:

Позов Національної академії Національної гвардії України (майдан захисників України, 3, м. Харків, 61001, ідентифікаційний код 08610502), Міністерства внутрішніх справ України (вул. Академіка Богомольця, 10, м. Київ, 01601, ідентифікаційний код 00032684) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) про стягнення витрат, пов`язаних з утриманням у вищому навчальному закладі задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Національної академії Національної гвардії України кошти у розмірі 18300,98 грн (вісімнадцять тисяч триста гривень дев`яносто вісім копійок) на відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням під час проходження навчання у вищому навчальному закладі.
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду з урахуванням особливостей подання апеляційних скарг, встановлених пунктом 15.5 частини 1 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України в редакції від 03.10.2017 року.
Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, з урахуванням положень пункту 3 розділу VI "Прикінцеві положення" Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.В. Гіглава