Справа № 480/7118/20
Суддя: І.Г. Шевченко
Дата ухвалення: 2021-04-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 квітня 2021 р. Справа № 480/7118/20

Сумський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді - Шевченко І.Г., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернулась до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області (далі - відповідач, ГУ ПФУ в Сумській області), в якій просила визнати протиправними дії відповідача щодо відмови в призначенні пенсії; зобов`язати відповідача призначити та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за віком, починаючи з 14.07.2020.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач 17.10.2019 зверталась до ГУ ПФУ в Сумській області із заявою про призначення пенсії за віком. Однак, відповідач відмовив їй у призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу в 25 років та зазначив, що до страхового стажу не зараховано період роботи в КСП "Курасівське" з 29.01.1994 по 31.12.1998, у зв`язку з відсутністю в трудовій книжці запису про звільнення з зазначеної організації, після чого позивач звернулася до Білопільського районного суду Сумської області, рішенням якого від 04.06.2020 року у справі №573/505/20, що набрало законної сили, встановлено юридичний факт про те, що позивач була членом колгоспного колективного сільськогосподарського підприємства "Курасівське" в період з 29.01.1994 року по 31.12.1998 року.

В подальшому, 14.07.2020 ОСОБА_1 звернулася через веб-портал електронних послуг ПФУ та до ГУ ПФУ в Сумській області із заявою про повторний розгляд її заяви про призначення пенсії з урахуванням вказаного судового рішення, однак, відповідач повторно відмовив у призначенні пенсії, оскільки у позивачки відсутній страховий стаж 27 років, а встановлений судом юридичний факт про перебування у період з 29.01.1994 року по 31.12.1998 року членом КСП "Курасівське" не підтверджує період роботи, та рішення суду не містить зобов`язання щодо зарахування органом пенсійного фонду зазначеного періоду до страхового стажу та призначення пенсії.

Не погодившись з такими діями відповідача щодо відмови в призначенні пенсії, позивач звернулась до суду за захистом свого порушеного права.

Ухвалою суду від 23.10.2020 вказану позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи. Крім того, вказаною ухвалою суду у відповідача були витребувані додаткові докази у справі.

Представник ГУ ПФУ в Сумській області, заперечуючи проти позову, надіслав до суду відзив на позов (а.с.37-38), в якому просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Так, вказав, що згідно з п.1 ст.26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-IV (далі - Закон №1058-IV) особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу, зокрема, з 1 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року - не менше 27 років.

До досягнення віку, встановленого абзацами першим і другим цієї частини, право на пенсію за віком за наявності відповідного страхового стажу мають жінки 1961 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 58 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1959 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Тобто, для призначення пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону №1058-IV є необхідним відповідність заявником про призначення пенсії таких умов: досягнення віку (58 років 6 місяців), наявність страхового стажу (не менше 27 років).

Позивач 17.10.2019 звернулася до ГУ ПФУ в Сумській області із заявою про призначення пенсії, на підставі якої рішенням від 11.09.2020 було відмовлено у її призначенні згідно ст.26 Закону №1058-IV у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу 27 років (наявний стаж 20 років 11 місяців). Встановлено, що період перебування позивача членом КСП "Курасівське" з 29.01.1994 по 31.12.1998, що встановлений рішенням Білопільського районного суду Сумської області від 04.06.2020 у справі №573/505/20, не підтверджує період роботи, що передбачено ст.56 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 №1788-ХІІ (далі - Закон України "Про пенсійне забезпечення"). Крім того, у рішенні суду відсутні зобов`язання щодо зарахування органом пенсійного фонду зазначеного періоду до страхового стажу та призначення пенсії.

Представник позивача подав до суду відповідь на відзив на позовну заяву, в якій позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити з підстав, викладених у позові. Додатково вказав, що посилання ГУ ПФУ в Сумській області у відзиві на те, що факт працевлаштування ОСОБА_1 в КСП "Курасівське" не підтверджується документально є безпідставним, оскільки даний встановлено судом. Також у відповіді наголосив, що для призначення пенсії за віком, вона має достатньо страхового стажу - саме 25 років.

Ухвалою суду від 05.03.2021 у відповідача випробовувались додаткові докази у справі, які були надані лише частково та повідомлено, що за призначенням пенсії позивач зверталась лише з заявою від 17.10.2019 (а.с.84).

Відповідно до частини восьмої статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України при розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їхні усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Справа розглядається у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження на підставі пункту 2 частини першої статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України. У справах, визначених частиною першою цієї статті, заявами по суті справи є позов та відзив (ч.3 ст.263 Кодексу адміністративного судочинства України).

Дослідивши наявні матеріали справи, заяви по суті справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи та об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 виповнилось 58років 6 місяців та 17.10.2019 вона звернулася до ГУПФУ в Сумській області із заявою про призначення пенсії за віком (а.с.39-40).

Рішенням від 21.10.2019 №2389 відповідачем було відмовлено у призначенні позивачці пенсії, у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу 26 років (в наявності 20 років 3 місяці 25 днів) (а.с.86). Водночас, листом від 22.10.2019 №29601/03.2-17 (а.с.13) позивача було повідомлено, що рішенням ГУ ПФУ в Сумській області від 21.10.2019 ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії за віком відповідно до ст.26 Закону №1058-IV у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу 25 років. До страхового стажу не зараховано період роботи в КСП "Курасівське" з 29.01.1994 по 31.12.1998 у зв`язку з відсутністю запису про звільнення з зазначеної організації.

Крім того, 04.12.2019 відповідачем прийнято ще одне рішення за №2389 «На заміну рішення від 21.10.2019» 9а.с.85), яким відмовлено позивачці у призначенні позивачці пенсії, у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу 26 років (в наявності 20 років 11 місяців). Про вказане рішення повідомлено листом від 10.12.2019 №40072/03.2-16 (а.с.14).

З метою підтвердження факту того, що позивач з 29.01.1994 по 31.12.1998 була членом КСП "Курасівське", ОСОБА_1 звернулася до Білопільського районного суду Сумської області, рішенням якого від 04.06.2020 у справі №573/505/20, що набрало законної сили 07.07.2020, встановлено юридичний факт того, що ОСОБА_1 була членом колективного сільськогосподарського підприємства "Курасівське" () в період з 29 січня 1994 року по 31 грудня 1998 року (а.с.15-19).

Як вбачається з позову, позивач після набрання вказаним рішенням Білопільського районного суду Сумської області законної сили, 14.07.2020 додатково подала таке рішення до ГУ ПФУ в Сумській області, за результатами розгляду яких відповідачем у порядку Закону України «Про звернення громадян» повідомлено, що вказаним рішенням було встановлено лише юридичний факт. Після надходження такого рішення воно буде направлено до відділу з питань призначення пенсій (а.с.21-22).

11.09.2020 після надходження рішення Білопільського районного суду Сумської області від 04.06.2020 по справі №573/505/20, відповідачем прийнято рішення за №3579 (а.с.44), в якому вказано, що на виконання рішення Білопільського районного суду Сумської області від 04.06.2020 по справі №573/505/20 відмовлено у призначенні ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком відповідно до ст.26 Закону №1058-IV у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу 27 років (наявний 20 років 11 місяців).

Встановлено, що період перебування позивача членом КСП "Курасівське" з 29.01.1994 по 31.12.1998, що встановлений судом, не підтверджує період роботи, що передбачено ст.56 Закону України "Про пенсійне забезпечення". Крім того, у рішенні суду відсутні зобов`язання щодо зарахування органом пенсійного фонду зазначеного періоду до страхового стажу та призначення пенсії.

Також у рішенні роз`яснено, що право на призначення пенсії за віком позивач матиме після досягнення віку 63 роки та звернення до управління.

Відтак, судом встановлено, що фактично спірним в межах даних правовідносин є період трудової діяльності позивача в КСП "Курасівське" з 29.01.1994 року по 31.12.1998 року та не зарахування його до страхового стажу ОСОБА_1 , а також необхідний страховий стаж для призначення пенсії за віком.

Надаючи правову оцінку відносинам, що склались в даному випадку між сторонами, суд виходить з наступного.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України (пункт 6 частини 1 статті 92 Конституції України).

За приписами статті 8 Закону №1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж.

Розмір страхового стажу (стажу роботи) є одним із основних чинників для визначення розміру пенсійних виплат.

Згідно ч.1 ст.26 Закону №1058-IV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу, зокрема, з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року - не менше 25 років.

До досягнення віку, встановленого абзацами першим і другим цієї частини, право на пенсію за віком за наявності відповідного страхового стажу мають жінки 1961 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 58 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1959 року по 31 березня 1960 року.

Відповідно до ч.4 ст.26 Закону №1058-IV у разі відсутності, починаючи з 1 січня 2018 року, необхідного страхового стажу на дату досягнення віку, передбаченого частинами першою - третьою цієї статті, пенсію за віком може бути призначено після набуття особою страхового стажу, визначеного частинами першою - третьою цієї статті на дату досягнення відповідного віку.

Наявність страхового стажу, передбаченого частинами першою - третьою цієї статті, який дає право на призначення пенсії за віком, визначається на дату досягнення особою відповідного віку і НЕ ЗАЛЕЖИТЬ від наявності страхового стажу на дату звернення за призначенням пенсії.

При цьому, суд зауважує, що застосуванню підлягає саме норма ч.1 ст.26 Закону №1058-IV щодо наявності права на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років у осіб за наявності страхового стажу саме з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року - не менше 25 років, а не з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - не менше 26 років як зазначає відповідач у рішеннях від 21.10.2019 та від 04.12.2019 (а.с.85,86), а також з 1 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року - не менше 27 років, як зазначає відповідач у рішенні від 11.09.2020 та у відзиві, оскільки відповідно до ч.4 ст.26 Закону №1058-IV, як зазначено вище, наявність страхового стажу, який дає право на призначення пенсії за віком, визначається на дату досягнення особою відповідного віку і не залежить від наявності страхового стажу на дату звернення за призначенням пенсії. Відповідного віку, 58 років та 6 місяців, позивач набула 08.05.2018, а відтак, наявність страхового стажу, який дає право на призначення пенсії за віком, повинен визначатись саме за період з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року, тобто 25 років. Відтак, посилання відповідача на необхідність для призначення пенсії за віком позивачу 26 чи 27 років в зазначених вище рішеннях є необґрунтованим.

За змістом частини першої ст. 1 Закону №1058 термін "страховий стаж" визначений як період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески, а страховий стаж у солідарній системі визначений частиною першою статті 24 Закону як період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом. Страховий стаж обчислюється в місяцях. (ч.ч.2,3 ст. 24 Закону №1058-IV).

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (абз.1 ч. 4 ст. 24 Закону №1058-IV).

До 01.01.2004 пенсійне забезпечення в Україні здійснювалось за нормами Закону України "Про пенсійне забезпечення", відповідно до ч.1 ст.56 якого до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Статтею 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" визначено, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок № 637), згідно пункту 1 якого основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 3 Порядку № 637 передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Відповідач, відмовляючи у призначенні пенсії за віком, вказує на те, що період перебування позивача членом КСП "Курасівське" з 29.01.1994 по 31.12.1998, неможливо зарахувати до страхового стажу, оскільки відсутній запис про звільнення ОСОБА_1 з зазначеної організації, а встановлений рішенням Білопільського районного суду Сумської області від 04.06.2020 по справі №573/505/20, не підтверджує період роботи, що передбачено ст.56 Закону України "Про пенсійне забезпечення". Крім того, у рішенні суду відсутні зобов`язання щодо зарахування органом пенсійного фонду зазначеного періоду до страхового стажу та призначення пенсії.

Однак, суд не може погодитись з такою позицією відповідача, враховуючи наступне.

Дійсно, згідно відомостей трудової книжки позивача, зокрема, запису №2, ОСОБА_1 вибула з членів КСП "Сула" у зв`язку з розподілом підприємства на два окремих підприємства (а.с.11); 28.01.2020 прийнята у члени КСП "Курасівське" згідно рішення загальних борів (запис трудової книжки №3, а.с.11); 28.12.2001 звільнена на підставі п. 2 ст. 40 КЗпП України на підставі наказу № 86 від 28 грудня 2001 року, посвідченим директором ПП "Відродження" ОСОБА_2 (а.с.11). При цьому, дійсно, відсутній запис про звільнення позивача з КСП "Курасівське" та прийняття на роботу в КСП "Відродження".

Відповідно до довідки ПП "Відродження" від 17.10.2019 №89 архівні документи КСП "Відродження" за період з 1994 року по 2000 рік та по ПП "Відродження" за період з 2000 року по 2012 рік включно не збереглися з невідомих причин (а.с.58).

Водночас, рішенням Білопільського районного суду Сумської області від 04.06.2020 по справі №573/505/20, що набрало законної сили 07.07.2020, встановлено юридичний факт того, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , була членом колективного сільськогосподарського підприємства "Курасівське" () в період з 29 січня 1994 року по 31 грудня 1998 року (а.с.15-19).

При цьому, вказаним рішення встановлено наступне.

КСП "Сула" ( ) зареєстроване 25.11.1992 року за адресою: с.Верхосулка, Білопільського району. В абз. 2 п. 1.3 Статуту КСП "Сула " зазначено, що останнє є правонаступником колгоспу "Перемога". Далі реорганізація відбувалася таким чином:

-31.01.1996 року перереєстрація в САПТ ЗТ "Сула";

-01.07.1999 року перереєстрація в КСП "Сула";

-20.03.2000 року перереєстрація в ТОВ "Сула".

Кожне з наступних підприємств було правонаступником попереднього.

На даний час ТОВ АФ "СУЛА" () перебуває в процесі припинення, згідно постанови Сумського окружного адміністративного суду ( справа 2а-4956/1870 від 05.11.2009).

КСП "Курасівське" ( ), зареєстроване 03 лютого 1994 року, за адресою: Сумська область, Білопільський район, с. Курасове, утворилося в результаті розподілу колективного сільськогосподарського підприємства "Сула" на два окремі господарства відповідно до рішення уповноважених членів КСП "Сула" від 28 січня 1994 року, що зазначено в п. 1.3 статуту КСП "Курасівське". В даному статуті відсутнє посилання на попередників та правонаступників. Далі реорганізація відбувалася таким чином:

- 13 березня 1996 року КСП "Курасівське" перереєстровано в САТ ВТ "Відродження";

- 24 квітня 1998 року останнє перереєстровано в КСП АФ "Відродження" (код ЄДРПОУ). Кожне з наступних підприємств було правонаступником попереднього. Згідно постанови Сумського адміністративного суду від 08.02.2010 року справа №2а-737/10/1870 на даний час КСП АФ "Відродження" перебуває в процесі припинення.

16 березня 2000 року проведено державну реєстрацію ПП "Відродження", яке, відповідно до ч. 2 Прикінцевих положень Статуту останнього, є правонаступником в частині зберігання документів з особового складу сільськогосподарських підприємств, які працювали (знаходились) на території сільської ради з 1943 по 2000 рік та зобов`язано видавати довідки соціально-правового характеру.

Станом на 27 січня 2020 року документи для припинення юридичної особи ПП "Відродження" чи рішення суду до державного реєстратора не надходило.

Крім того, показаннями свідків при розгляді заяви, за яким прийнято рішення Білопільського районного суду Сумської області від 04.06.2020 по справі №573/505/20 встановлено, що допитані свідки працювали разом з ОСОБА_1 на спільній роботі в одному колгоспі "Перемога", який у подальшому був реорганізований у КСП "Сула", яке поділилося зокрема і на КСП "Курасівське".

Вказані обставини також в силу ч.4 ст.78 Кодексу адміністративного судочинства України доказування не потребують.

Відтак, на переконання суду, період роботи позивача в КСП "Курасівське" з 29.01.1994 по 31.12.1998 повністю підтверджується дослідженими судом доказами.

Відповідно до ч.3 ст.44 Закону №1058-ІV органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію.

При цьому, суд вважає необхідним відмітити, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці чи інших документах, тобто у зв`язку з обставинами, що виникли не з вини позивача, та на які вона не могла вплинути. Працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення відповідних документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист. Зі свого боку, позивач вчинила всі необхідні для призначення пенсії дії та надала всі документи для врахування їх при призначенні пенсії. У той же час, відповідач не був позбавлений можливості для вчинення дій у відповідності до ст. 44 Закону №1058-ІV щодо перевірки та витребування відповідних документів від підприємств, організацій та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що у відповідача були відсутні підстави для не зарахування до страхового стажу позивача період роботи в КСП "Курасівське" з 29.01.1994 по 31.12.1998.

За таких обставин із урахуванням вищенаведеного, суд доходить висновку, що у позивача станом на момент звернення з заявою від 19.10.2019 було достатньо страхового стажу для призначення пенсії за віком 25 років, а відтак, рішення відповідача від 21.10.2019 за №2389, від 04.12.2019 за №2389, від 11.09.2020 за №3579 не відповідають критеріям правомірності, передбаченим ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, є протиправними в цій частині та підлягають скасуванню.

Відповідно до ч.2 ст.9 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Оскільки, в ході розгляду справи встановлено, що відповідачем прийнято три рішення про відмову в призначенні пенсії за віком, які не входить до предмету позову, для повного та ефективного захисту прав позивача, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та визнати протиправними та скасувати рішення відповідача від 21.10.2019 за №2389, від 04.12.2019 за №2389, від 11.09.2020 за №3579 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком відповідно до ст.26 Закону №1058-IV та зобов`язати відповідача призначити, нарахувати та виплатити позивачу пенсію за віком відповідно до ст.26 Закону №1058-IV з 19.10.2019, зарахувавши до страхового стажу ОСОБА_1 період роботи в КСП "Курасівське" з 29.01.1994 по 31.12.1998.

Що стосується позовних вимог про визнання протиправними дій відповідача про відмову у призначенні пенсії за віком, суд зазначає, що обов`язковою ознакою рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, як предмета адміністративного спору, є прямий (безпосередній) вплив рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень на правовий статус фізичної чи юридичної особи, тобто обмеження її прав, свобод, покладення на неї обов`язків. Прийняття суб`єктом владних повноважень рішення, як правило, є результатом вчинення ряду дій. З огляду на те, що в правовому регулюванні приймає участь саме рішення суб`єкта владних повноважень, а не окремі дії, вчинені в процесі здійснення владних повноважень, за результатами яких прийнято рішення, ці дії не можуть бути предметом оскарження до адміністративного суду окремо від оскарження рішення. Обставини щодо вчинення цих дій входять до предмету доведення у справі за позовом про скасування рішення суб`єкта владних повноважень, а їх правова оцінка судом на відповідність встановлених законом компетенції суб`єкта владних повноважень та порядку їх вчинення може бути підставою для скасування рішення як протиправного внаслідок вчинення посадовими особами суб`єкта владних повноважень дій не у спосіб та не у порядку, встановлених законом.

Враховуючи вказане, приймаючи до уваги, що судом дано правову оцінку дій відповідача на відповідність встановлених законом компетенції суб`єкта владних повноважень та порядку їх вчинення під час винесення рішення від 21.10.2019 за №2389, від 04.12.2019 за №2389, від 11.09.2020 за №3579, саме які і є в розумінні Кодексу адміністративного судочинства України рішенням суб`єкта владних повноважень, та саме яким і вирішено заяву позивача про призначення пенсії, визнання протиправним та скасування даних рішень є належним і допустимим способом захисту прав позивача у даній справі, що у повній мірі відновлює порушене право, а тому суд вбачає необхідним у задоволенні позовних вимог щодо визнання протиправними дій відповідача про відмову у призначенні пенсії за віком відмовити.

При цьому, варто відмітити, що орган Пенсійного фонду, як орган державної влади був непослідовним в частині визначення необхідного страхового стажу позивача. Так, спочатку відповідачем вказувалось в рішеннях про недостатність саме 26 років страхового стажу, у той час, як в листі від 22.10.2019 повідомлялось про 25 роки (а.с.13,85,86), потім відповідач вказує на необхідність 27 років страхового стажу, у той час, як Пенсійний фонд України на скаргу позивача вказує знову на 25 років (а.с.24).

При вирішені цього спору, суд, відповідно до ч.ч.1,2 статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України, керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

У відповідності до частини третьої статті 23 Загальної Декларації прав людини та пункту 4 частини першої Європейської Соціальної хартії, кожна особа похилого віку має право на справедливу і задовільну винагороду, соціальний захист, за роки важкої праці та шкідливих робіт, - яка є основним джерелом існування для них самих та їхніх сімей.

За юридичною позицією Конституційного Суду України верховенство права - це панування права в суспільстві; верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, зокрема у закони, які за своїм змістом мають бути проникнуті передусім ідеями соціальної справедливості, свободи, рівності тощо; всі ці елементи права об`єднуються якістю, що відповідає ідеології справедливості, ідеї права, яка значною мірою дістала відображення в Конституції України; справедливість - одна з основних засад права, є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права; у сфері реалізації права справедливість проявляється, зокрема, у рівності всіх перед законом, цілях законодавця і засобах, що обираються для їх досягнення (підпункт 4.1 пункту 4 мотивувальної частини Рішення від 2 листопада 2004 року № 15-рп/2004).

Конституційний Суд України в абзаці другому пункту 4 мотивувальної частини Рішення від 11 жовтня 2005 року №8-рп/2005 зазначив, що діяльність правотворчих і правозастосовчих органів держави має здійснюватися за принципами справедливості, гуманізму, верховенства і прямої дії норм Конституції України, а повноваження - у встановлених Основним Законом України межах і відповідно до законів.

Конституційний Суд України у Рішенні від 29 червня 2010 року № 17-рп/2010 вказав, що одним із елементів конституційного принципу верховенства права є принцип правової визначеності, у якому стверджується, що обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлюваних такими обмеженнями; обмеження будь-якого права повинне базуватися на критеріях, які дадуть змогу особі відокремлювати правомірну поведінку від протиправної (абзац третій підпункту 3.1 пункту 3 мотивувальної частини).

У Доповіді "Верховенство права", яка схвалена Європейською Комісією "За демократію через право" (Венеціанською Комісією) на 86-му пленарному засіданні (25-26 березня 2011 року), наголошено, що принцип правової визначеності є ключовим у питанні довіри до судової системи і верховенства права; держава зобов`язана дотримуватися та застосовувати у прогнозований і послідовний спосіб ті закони, які вона ввела в дію (пункт 44); правова визначеність передбачає, що норми права повинні бути зрозумілими і точними, а також спрямованими на забезпечення постійної прогнозованості ситуацій і правових відносин (пункт 46); парламентові не може бути дозволено зневажати основоположні права людини внаслідок ухвалення нечітких законів (пункт 47); правова визначеність означає також, що необхідно у цілому дотримуватися зобов`язань або обіцянок, які взяла на себе держава перед людьми (поняття "законних очікувань") (пункт 48).

З наведеного вище можна зробити висновок про те, що виходячи з принципу юридичної визначеності, як складової частини поняття верховенства права, позивач з моменту отримання першого листа, в якому надавалось роз`яснення про причини прийняття рішення ще в жовтні 2019р. могла ґрунтовно розраховувати на те, що буде мати право на пенсію за наявності саме 25 років страхового стажу, що у тому числі стало підставою для звернення до Білопільського районного суду Сумської області.

Своєю невизначеністю, постійною зміною своєї позиції відповідачем було порушено принцип юридичної визначеності, як складової частини поняття верховенства права.

При цьому, що стосується дати призначення пенсії, суд виходить з наступного.

Згідно ч.ч.1,2 ст.44 Закону №1058-ІV заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально. Заява про призначення пенсії за віком може бути подана застрахованою особою не раніше ніж за місяць до досягнення пенсійного віку.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.45 Закону №1058-ІV пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Відповідно до п. 4.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1 (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою (додаток 3). Тобто із заявою встановленого зразка.

Враховуючи, що із заявою встановленого зразка, позивач звернувся понад як три місяці з дня коли йому виповнилось 58 років, 6 місяців, а саме 17.10.2019 (а.с.90), з іншими такими заявами, як зазначає представник відповідача (а.с.84) позивач не зверталась та на вимогу суду таких заяв на дано не було, суд вбачає необхідним зобов`язати відповідача призначити пенсію саме з 17.10.2019.

Відповідно до ч.1 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи вказане, суд вважає за необхідне стягнути на користь позивача з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань в рахунок повернення суму судового збору в розмірі 840,80грн., сплачених позивачем за подання позовної заяви згідно квитанції від 07.10.2020 (а.с.5).

Керуючись ст.ст. 90, 241, 242, 243, 244, 245, 246, 250, 255, 295, 297, п.15.5 Розділу VІІ Перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області (вул. Пушкіна, 1, м. Суми, Сумська область, 40009, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії - задовольнити частково.

Визнати протиправними та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області від 21.10.2019 за №2389, від 04.12.2019 за №2389 "На заміну рішення від 21.10.2019" та від 11.09.2020 №3579 про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком відповідно до ст.26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-IV.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області призначити, нарахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до ст.26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-IV з 17.10.2019, зарахувавши до страхового стажу ОСОБА_1 період роботи в КСП «Курасівське» з 29.01.1994 по 31.12.1998.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області (40009, м.Суми, вул.Пушкіна, буд.1, ) за рахунок бюджетний асигнувань на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) в рахунок повернення сплачений при подачі позову до суду судовий збір в розмірі 840 (вісімсот сорок) грн. 80коп.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду через Сумський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складено 07.04.2021.

Суддя І.Г. Шевченко