Справа № 580/3797/20
Суддя: О.А. Рідзель
Дата ухвалення: 2021-04-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

06 квітня 2021 року справа № 580/3797/20 м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Рідзеля О.А., розглянувши у порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 щодо визнання протиправними дій, вчинених суб`єктом владних повноважень на виконання рішення суду, у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

29.03.2021 у Черкаський окружний адміністративний суд надійшла заява (далі заява) ОСОБА_1 (далі заявник) у порядку ст.383 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), в якій просить:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області щодо неналежного виконання рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 13.10.2020 у справі №580/3797/20 стосовно застосування для перерахунку надбавки абз.2 ч.1 ст.28 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та нездійснення перерахунку надбавки за понаднормовий стаж з 01.03.2021 у зв`язку із індексацією пенсії;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області прийняти рішення за наслідками розгляду заяви позивача від 15.07.2020 про перерахунок надбавки до пенсії за понаднормовий стаж, враховуючи чітке роз`яснення в описовій частині рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 13.10.2020 у справі №580/3797/20, а саме зі збільшенням на 1% заробітку, розрахованого при визначенні пенсії за віком згідно з ч.1 ст.27 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування відповідно до положень ч.2 ст.56 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, тобто за 21 рік з урахуванням зміни заробітку і при обчисленні пенсії з 01.03.2021.

Заява мотивована тим, що відповідач всупереч вказаному рішенню, що набрало законної сили, протиправно здійснив перерахунок пенсії з 01.03.2021 без урахування висновків суду щодо збільшення надбавки на 1% за понаднормовий стаж з урахуванням індексації заробітку.

На підставі ч.5 ст.383 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) у разі відповідності заяви вимогам, зазначеним у цій статті, вона підлягає розгляду та вирішенню в порядку письмового провадження або в судовому засіданні на розсуд суду протягом десяти днів з дня її отримання.

З огляду на вказану норму, суд вирішив здійснити розгляд заяви у письмовому провадженні.

Розглянувши заяву та оцінивши її доводи, суд встановив таке.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 13.10.2020 у справі №580/3797/20, яке набрало законної сили 21.01.2021, позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області щодо неприйняття рішення за наслідками розгляду заяви ОСОБА_1 від 15.07.2020 щодо перерахунку пенсії.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області розглянути повторно заяву ОСОБА_1 від 15.07.2020 щодо перерахунку пенсії з доданими документами та прийняти рішення з урахуванням правової оцінки, наданої судом у цьому рішенні.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

На звернення позивача щодо виконання вказаного рішення суду, відповідач листом від 15.03.2021 №1439-1326/Ф-03/8-2300/21 повідомив позивача, що перерахунок пенсії згідно з прийнятим судовим рішенням здійснений з 01.07.2020 до 31.03.2021 та нараховано доплату в сумі 20397,42 грн.

Не погоджуючись із здійсненим перерахунком, позивач звернулась в суд з вищевказаною заявою.

Для вирішення заяви суд врахував, що вказане питання врегульовано нормами ст.383 КАС України.

Відповідно до ч.1 загаданої норми особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Таким чином, правовий інститут контролю за виконанням рішення суду, механізм якого унормований в тому числі і приписами статті 383 КАС України, підлягає застосуванню виключно у разі наявності протиправних дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень щодо виконання рішення суду, що порушує законні права та інтереси позивача. Застосування судом до суб`єкта владних повноважень приписів статей 383 КАС України можливе лише у разі встановлення факту протиправного невиконання таким суб`єктом владних повноважень дій зобов`язального характеру, визначених рішенням суду на користь особи-позивача, що має бути підтверджено відповідними доказами.

На підставі ст.129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Згідно зі ст.14 КАС України судове рішення, яким закінчується розгляд справи в адміністративному суді, ухвалюється іменем України. Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Відповідно до ч.1 ст.17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело прав.

Положеннями частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Судове рішення проголошується публічно, але преса і публіка можуть бути не допущені в зал засідань протягом усього судового розгляду або його частини в інтересах моралі, громадського порядку чи національної безпеки в демократичному суспільстві, якщо того вимагають інтереси неповнолітніх або захист приватного життя сторін, або - тією мірою, що визнана судом суворо необхідною, - коли за особливих обставин публічність розгляду може зашкодити інтересам правосуддя.

Європейський суд з прав людини у справі «Горнсбі проти Греції» наголосив, що, відповідно до усталеного прецедентного права, пункт 1 статті 6 гарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом стосовно будь-яких його цивільних прав та обов`язків. Таким чином, ця стаття проголошує право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система Договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Важко собі навіть уявити, щоб стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, - а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у статті 6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який Договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію.

Отже, для цілей статті 6 Конвенції стадія виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду».

З аналізу рішень Європейського суду з прав людини (остаточні рішення у справах «Алпатов та інші проти України», «Робота та інші проти України», «Варава та інші проти України», «ПМП «Фея» та інші проти України»), якими було встановлено порушення п. 1 ст. 6, ст. 13 Конвенції та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції, вбачається однозначна позиція про те, що правосуддя не може вважатися здійсненим доти, доки не виконане судове рішення, а також констатується, що виконання судового рішення, як завершальна стадія судового процесу, за своєю юридичною природою є головною стадією правосуддя, що повністю узгоджується з нормою статті 129-1 Конституції України.

Конституційний Суд України у абз.3 резолютивної частини рішення від 13.12.2012 №18-рп/2012 вказав, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, визначений у законі комплекс дій, спрямованих на захист і поновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави.

Обов`язковою складовою судового процесу є фактичне втілення судових присуджень у певні матеріальні блага, яких особа була протиправно позбавлена до отримання судового захисту.

Таким чином, судовий акт, який набрав законної сили, підлягає обов`язковому та безумовному виконанню особою, на яку покладено такий обов`язок.

Це означає, що особа, якій належить виконати судовий акт, повинна здійснити достатні дії для організації процесу його виконання, незалежно від будь-яких умов, оскільки інше суперечило б запровадженому статтею 8 Конституції України принципу верховенства права.

Суд врахував, що передумовою звернення позивача в суд з позовом у справі №5803797/20 було те, що 15.07.2020 позивач подала відповідачу заяву, в якій просила здійснити перерахунок пенсії з її збільшенням на 1% заробітку за кожен рік роботи станом на 01.03.2019 в сумі 12003,21 грн. та з 01.05.2020 в сумі 13322,15 грн.

На вказане звернення відповідач листом від 30.07.2020 №4345-4550/Ф-03/8-2300/20 повідомив, що доплата за понаднормовий стаж визначена у розмірі 531,57 грн. (2531,17 грн. заробітна плата для обчислення пенсії станом на 17.11.2010х21%).

У мотивувальній частині вказаного вище рішення суд зазначив, що збільшення пенсії позивача за понаднормовий стаж має становити 21% заробітку за рік з урахуванням вимог ч.1 ст.27 Закону №1058.

Так, відповідно до ч.1 ст.27 Закону №1058 розмір пенсії за віком визначається за формулою: П = Зп * Кс, де: П розмір пенсії, у гривнях; Зп заробітна плата (дохід) застрахованої особи, визначена відповідно до статті 40 цього Закону, з якої обчислюється пенсія, у гривнях; Кс коефіцієнт страхового стажу застрахованої особи, визначений відповідно до статті 25 цього Закону.

Згідно з ч.2 ст.40 Закону №1058 заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск : К), де: Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях; Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується Пенсійним фондом України за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики. Тимчасово, з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року, заробітна плата (дохід) для призначення пенсії визначається із середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2016 та 2017 роки; Ск - сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз1 + Кз2 + Кз3 + ... + Кзn ); К - страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи.

Під час вирішення спору суд врахував, що для обрахунку вказаної величини відповідачем застосовано заробіток позивача 2531,17 грн., що застосовувався для обрахунку пенсії позивача станом на 17.11.2010. Водночас, як встановлено судом з матеріалів пенсійної справи позивача пенсія позивача розрахована згідно зі ст.27 Закону №1058 із заробітку станом на 01.03.2019 12003,21 грн., а з 01.05.2020 13322,15 грн. * коефіцієнт страхового стажу 0,36917.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що застосування відповідачем для обрахунку понаднормового стажу заробітку позивача станом на 17.11.2010 в розмірі 2531,17 грн. є необґрунтованим.

Отже, за наслідками вирішення спору суд констатував, що відповідачем станом на 01.03.2019 та на 01.05.2020 застосовано необґрунтований розмір понаднормового заробітку позивача.

Водночас, у вищевказаній заяві позивач просить визнати неправомірними дії відповідача щодо застосування розміру доплати за понаднормовий стаж, починаючи з 01.03.2021, тобто за період, що не охоплюється вищевказаним рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 13.10.2020 у справі №580/3797/20, що виключає протиправність дій відповідача саме на виконання вказаного рішення суду.

Суд зауважує, що незгода з перерахунком позивачу пенсії у певному розмірі з 01.03.2021 є підставою для зварення в суд з позовом, а не застосування норм ст.383 КАС України.

Згідно з ч.6 ст.383 КАС України за відсутності обставин протиправності відповідних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень відповідача та порушення ним прав, свобод, інтересів особи-позивача, суд залишає заяву без задоволення.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що заява позивача щодо визнання протиправними дій, вчинених суб`єктом владних повноважень на виконання рішення суду, є необґрунтованою та не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.132-142, 252, 241-246, 255, 295, 383, 371 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

1. Відмовити повністю у задоволенні заяви ОСОБА_1 від 25.03.2021 (вх.№10416/21 від 29.03.2021) щодо визнання протиправними дій, вчинених суб`єктом владних повноважень на виконання рішення суду, у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії.

2. Копію ухвали направити учасникам справи.

3. Ухвала набирає законної сили з моменту підписання та може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом 15 днів з моменту її складення до Шостого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції.

Суддя О.А. Рідзель