Справа № 340/1218/20
Суддя: Головко О.В.
Дата ухвалення: 2021-04-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

06 квітня 2021 року м. Дніпросправа № 340/1218/20

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Головко О.В. (доповідач),

суддів: Суховарова А.В., Ясенової Т.І.,

за участю секретаря судового засідання Троянова А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Кіровоградській області

на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 19 серпня 2020 року (суддя Пасічник Ю.П.) в адміністративній справі

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

до Головного управління ДПС у Кіровоградській області

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

в с т а н о в и в :

До суду надійшов позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , в якому позивач просить визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Кіровоградській області від 06.04.2020: № , № , № , № , № , № , № , рішення № , вимогу № Ф-000003303.

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 19 серпня 2020 року позов задоволено частково. Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення -рішення: № від 06.04.2020, № від 06.04.2020, № від 06.04.2020, № від 06.04.2020, № від 06.04.2020, рішення № від 06.04.2020, вимогу № Ф-000003303 від 06.04.2020. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції в частині задоволених вимог, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду в оскаржуваній частині скасувати, у задоволенні позову відмовити у повному обсязі. Апеляційна скарга ґрунтуються на тому, що судом першої інстанції не надано належної оцінки нормам чинного законодавства, його висновки не відповідають обставинам справи, що призвело до прийняття невірного рішення у відповідній оскаржуваній частині.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, суд апеляційної інстанції дійшов таких висновків.

Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що посадовими особами податкового органу було проведено документальну позапланову невиїзну перевірку ФОП ОСОБА_1 щодо контролю за дотриманням вимог податкового та іншого законодавства, законодавства про збір та ведення обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2017 по 31.12.2019, за результатами якої складено Акт від 17.03.2020р. №111/11-28-33-03/ НОМЕР_1 .

Під час перевірки контролюючий орган встановив порушення з боку позивача: п. 177.2 ст. 177 Податкового кодексу України в частині заниження податкового зобов`язання по податку на доходи фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності у сумі 209163,37 грн.; пп. 16.1.2 п. 16.1 ст. 16, п. 44.1 ст. 44, пп. 176.1 «а» п. 176.1 ст. 176, п. 177.10 ст. 177 Податкового кодексу - не ведення обліку доходів і витрат за 2017 (за період з 01.04.2017 по 31.12.2017), 2018, 2019 роки; пп. 1.1 - 1.6 п. 16і підрозділу 10 розділу XX «Інші перехідні положення» Податкового кодексу України в частині заниження суми податкового зобов`язання по військовому збору від здійснення підприємницької діяльності у сумі 17430,28 грн.; ч. 2 п. 1 ст. 7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» в частині заниження суми податкового зобов`язання по єдиному внеску від здійснення підприємницької діяльності на суму 224625,99 грн.; пп. 49.18.5 п. 49.18 ст. 49, п. 177.11 ст. 177 Податкового кодексу України в частині неподання податкових декларацій про майновий стан і доходи за 2017, 2018, 2019 роки; ч. 2 п. 291.4 ст. 291 Податкового кодексу України в частині порушення правових засад застосування спрощеної системи оподаткування, а саме: надання послуг з миття автомобілів юридичним особам (не платникам єдиного податку); ч. 9 пп. 298.2.3 п. 298 Податкового кодексу України у зв`язку з порушенням вимог ч. 2 п. 291.4 ст. 291 Податкового кодексу України - не здійснено перехід з 01.04.2017 на сплату інших податків і зборів; п. 1 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» - розрахункові операції через реєстратор розрахункових операцій не проводилися, відповідні розрахункові документи, що підтверджують виконання розрахункових операцій, не друкувалися; п. 63.3 ст. 63 Податкового кодексу України - неподання відомостей про об`єкти оподаткування платника податків (форма № 20-ОПП); пп. 16.1.12 п. 16.1 ст. 16, п.п. 44.1, 44.3 ст. 44, п. 85.2 ст. 85 Податкового кодексу України - надання документів до перевірки не в повному обсязі; завищення суми податкового зобов`язання по єдиному податку на загальну суму 24710,40грн.

В результаті виявлених порушень відповідачем прийнято: № від 06.04.2020 про зменшення суми грошового зобов`язання за платежем «єдиний податок з фізичних осіб» на суму 24710,40 грн.; № від 06.04.2020, згідно з яким визначено суму основного зобов`язання та застосовано штрафні санкції у сумі 261454 грн. з податку на доходи з фізичних осіб за результатами річного декларування; № від 06.04.2020 з податку на доходи з фізичних осіб за результатами річного декларування у сумі 510 грн.; № від 06.04.2020, згідно з яким застосовано штрафні санкції за порушення норм законодавства про патентування, регулювання готівки та застосування реєстраторів розрахункових операцій у сумі 1 грн.; № від 06.04.2020 про збільшення суми грошового зобов`язання з військового збору та застосування штрафних (фінансових) санкцій у сумі 21787,85 грн.; № від 06.04.2020, яким застосовано адміністративні штрафи та інші санкції в сумі 510 грн. за надання документів до перевірки не в повному обсязі; № від 06.04.2020, згідно з яким застосовано штрафні санкції за порушення законодавства за неподання відомостей про об`єкти оподаткування в сумі 170 грн.; рішення № від 06.04.2020 про застосування штрафних санкцій по сплаті ЄСВ в сумі 46834,79 грн.; вимогу про сплату боргу з ЄСВ № Ф-000003303 від 06.04.2020 на суму 224625,99 грн.

Надаючи оцінку оскаржуваним рішенням та вимоги податкового органу в межах доводів апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції встановив, що підставою для їх прийняття стали висновки податкового органу, згідно з якими позивач в порушення вимог ч. 2 п. 291.4. ст. 291 глави 1 розділу XIV ПК України здійснював господарську діяльність з надання послуг особам, які не є платниками єдиного внеску, а також відносив до складу валових витрат витрати по господарським взаємовідносинам з ТОВ «Будмоноліт контракт» та ФОП ОСОБА_2 , які носять характер нереальних.

Задовольняючи позов у вказаній частині, суд першої інстанції не знайшов обґрунтованими та доведеними вказані висновки. Зазначив, що будь-яких договорів, якими підтверджується факт договірних відносин позивача з ТОВ «Олександрійський цукровий завод», ТОВ «Украгроком» не існує. Єдиним доказом, що позивачем надавались послуги з мийки автомобілів є квитанції до прибуткових касових ордерів, які виписані водіям та не лише не вказують на наявність договірних відносин ТОВ «Олександрійський цукровий завод», ТОВ «Украгроком» з позивачем, а й не дають можливість взагалі ідентифікувати, який транспортний засіб перебував на мийці. Крім того сам факт надання таких послуг не зобов`язує позивача здійснювати перевірку приналежності автомобіля особі, яка є платником єдиного податку.

Також суд першої інстанції дійшов висновку, що реальність господарських, здійснених позивачем з ТОВ «Будмоноліт контракт» та ФОП ОСОБА_2 , підтверджується належно складеними первинними документами, а висновки відповідача у цій частині розглядаються як припущення.

Проте суд апеляційної інстанції вважає висновки суду першої інстанції помилковими.

Так, відповідно до приписів статті 291 Податкового кодексу України в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, суб`єкти господарювання, які застосовують спрощену систему оподаткування, обліку та звітності, поділяються на такі групи платників єдиного податку друга група - фізичні особи - підприємці, які здійснюють господарську діяльність з надання послуг, у тому числі побутових, платникам єдиного податку та/або населенню, виробництво та/або продаж товарів, діяльність у сфері ресторанного господарства, за умови, що протягом календарного року відповідають сукупності таких критеріїв: не використовують працю найманих осіб або кількість осіб, які перебувають з ними у трудових відносинах, одночасно не перевищує 10 осіб; обсяг доходу не перевищує 5000000 гривень.

Для цілей цієї глави під побутовими послугами населенню, які надаються першою та другою групами платників єдиного податку, розуміються такі види послуг - технічне обслуговування та ремонт автомобілів, мотоциклів, моторолерів і мопедів за індивідуальним замовленням.

Підпунктом 298.2.3 (9) пункту 298.2 статті 298 Податкового кодексу України визначено, що платники єдиного податку зобов`язані перейти на сплату інших податків і зборів, визначених цим Кодексом, у таких випадках та в строки, у разі здійснення платниками першої або другої групи діяльності, яка не передбачена у підпунктах 1 або 2 пункту 291.4 статті 291 цього Кодексу відповідно, - з першого числа місяця, наступного за податковим (звітним) кварталом, у якому здійснювалася така діяльність.

Як вірно зазначив суд першої інстанції, з матеріалів справи вбачається, що відповідно до податкової інформації, отриманої від ТОВ «Олександрійський цукровий завод», ТОВ «Украгроком», позивач протягом спірного періоду надавав послуги з миття автомобілів ТОВ «Олександрійський цукровий завод», ТОВ «Украгроком», які не є платниками єдиного податку.

Натомість хибними є висновки суду першої інстанції про не підтвердження таких взаємовідносин належними доказами.

Так, в матеріалах справи містяться Акти виконаних робіт (миття автомобілів), підписані з одного боку ТОВ «Олександрійський цукровий завод», з іншого боку ФОП ОСОБА_1 .

Також матеріали справи містять податкові розрахунки ТОВ «Украгроком» сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, до яких додано квитанції до прибуткового касового ордера, виписані позивачем.

Вказані документи дають можливість дійти беззаперечного висновку, що у спірному періоді позивач мав взаємовідносини з юридичними особами. При цьому акти виконаних робіт для ТОВ «Олександрійський цукровий завод» власноруч підписані ФОП ОСОБА_1 , що спростовує висновки суду першої інстанції про необізнаність позивача щодо взаємовідносин з юридичними особами.

Також суд апеляційної інстанції зазначає про необґрунтованість тверджень суду першої інстанції, що позивач не був обізнаний про особу, якій надаються послуги, оскільки квитанції до прибуткового касового органу не дають можливість встановити приналежність автомобіля до юридичної особи та марку автомобіля.

В даному випадку колегія суддів зазначає, що касовий ордер - первинний документ (прибутковий або видатковий касовий ордер), що застосовується для оформлення надходжень (видачі) готівки з каси і має відповідати вимогам щодо порядку оприбуткування готівки, у тому числі встановлення підстав для його складання, відповідно до постанови правління Національного банку України від 29.12.2017 № 148.

Таким чином під час заповнення відповідних документів уповноважена особа мала відобразити підстави для їх складання і не відображення у первинних документах необхідної інформації не може бути поставлена в провину податковому органу.

Разом з тим сукупний аналіз квитанцій до прибуткового касового ордеру, виписаних позивачем, квитанцій до прибуткового касового ордеру, виписаних ТОВ «Украгроком» та податкових розрахунків останнього підтверджують надання ФОП ОСОБА_1 послуг саме вказаній юридичній особі.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції доходить висновку про обґрунтованість тверджень податкового органу, що позивач з 01.04.2017 мав перейти на сплату інших податків і зборів, визначених Податковим кодексом України, що не було здійснено останнім.

Щодо висновків відповідача про нереальність господарських операцій з ТОВ «Будмоноліт контракт» та ФОП ОСОБА_2 , суд апеляційної встановив, що між ФОП ОСОБА_1 (покупець) та ТОВ «Будмоноліт контракт» (продавець) було укладено договір купівлі-продажу від 10.05.2018 № 0817.

За вказаним договором позивач придбавав товар в асортименті, визначеному у специфікаціях до договору, що також підтверджується видатковими накладними, рахунками на оплату та квитанціями до прибуткового касового ордеру.

Також між позивачем (замовник) та ФОП ОСОБА_2 (виконавець) було укладено договір про надання послуг у сфері права від 05.01.2018 № 050118, на виконання якого між сторонами складено розрахункові квитанції, акти приймання-передачі послуг підтверджено, акти звіряння взаємних розрахунків.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що вказані документи повністю підтверджують реальність здійснених правочинів.

Проте такі висновки не ґрунтуються на повному з`ясуванні обставин справи.

Так, відповідно до ст. 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту. Для обрахунку об`єкта оподаткування платник податку на прибуток використовує дані бухгалтерського обліку та фінансової звітності щодо доходів, витрат та фінансового результату до оподаткування.

Згідно з ч. 2 ст. 3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» бухгалтерський облік є обов`язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Відповідно до ст. 9 вказаного Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та в порядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Колегія суддів зазначає, що первинний документ має дві обов`язкові ознаки: він має містити відомості про господарську операцію і підтверджувати її реальне (фактичне) здійснення. Здійснення господарської операції і власне її результат підлягають відображенню в бухгалтерському обліку. При цьому для бухгалтерського обліку мають значення лише ті документи, які підтверджують фактичне здійснення господарських операцій.

Судом встановлено, що відповідно до договору № 0817 від 10.05.2018, укладеного позивачем з ТОВ «Будмоноліт контракт», вказано адресу постачальника м. Київ, вул. Деревообробна, буд. 5, офіс 1/6.

Натомість судом апеляційної інстанції встановлено, що згідно з відомостями з ЄДРПОУ щодо ТОВ «Будмоноліт контракт» станом на день укладання договору, які взяті судом на долучені до матеріалів справи, місцем реєстрації вказаного контрагента є АДРЕСА_1 . Також з витягу вбачається, що вказана юридична особа взята на податковий облік до Державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси. Місцем реєстрації керівника юридичної особи ОСОБА_3 , зазначено АДРЕСА_2 .

Таким чином зазначені відомості у договорі суперечать офіційним відомостям щодо місця знаходження юридичної особи та місця реєстрації її керівника.

При цьому судом першої інстанції залишено поза увагою, що податковим органом були отримані від позивача пояснення, відповідно до яких товар було поставлено з м. Києва, проте податкові бази, так само як і відомості з ЄДРПОУ, не підтверджують здійснення ТОВ «Будмоноліт контракт» діяльності за адресою: м. Київ, вул. Деревообробна, буд. 5, офіс 1/6.

Також податковим органом перевірено, що з моменту державної реєстрації ТОВ «Будмоноліт контракт» останнім податкова та фінансова звітність не подавалася. Не містять податкові бази й інформацію щодо наявності у вказаної юридичної особи трудових та виробничих ресурсів, основних засобів.

Крім того надані позивачем первинні документи не містять ПІБ особи, яка їх підписала, що не дає можливість перевірити реальність їх складання в розрізі з повноваженнями підписанта.

Також колегія суддів зазначає, що під час апеляційного розгляду справи відповідач надав пояснення, згідно з якими порушення, пов`язані з зазначеним контрагентом, не лягли в основу оскаржуваних податкових повідомлень-рішень.

Натомість суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для залишення поза увагою висновків в частині взаємовідносин позивача з ТОВ «Будмоноліт контракт», оскільки відповідні доводи зазначені відповідачем як у відзиві на позовну заяву, так і в апеляційній скарзі.

Щодо укладеного договору № 050118 з ФОП ОСОБА_2 , колегія суддів зазначає, що відповідно до актів прийому-передачі послуг останнім виконано: підготовку проектів первинних документів, надання услуг консультацій щодо взаємовідносин з контрагентами, щодо порядку надання звітності контролюючим органам, участь у перемовинах з клієнтами.

Натомість на виконання вимог суду апеляційної інстанції позивачем не надано пояснення з підтвердженням належними доказами яким чином зазначені послуги пов`язані з власною господарською діяльністю (не надано договори, укладені за сприянням ФОП ОСОБА_2 , складання додаткових договорів з існуючими контрагентами, не доведено складання проектів первинних документів з певними контрагентами тощо).

При цьому самі акти приймання-передачі послуг не дають можливість встановити характер та обсяг отриманих послуг.

Також суперечливими в цій частині є пояснення позивача, викладені у позовній заяві, оскільки останній стверджує про надання послуг фізичним особам з мийки та ремонту автомобілів, а тому не є зрозумілими види отриманих послуг від ФОП ОСОБА_2 .

Враховуючи сукупність викладених обставин, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що вищенаведені договори та первинні документи на їх виконання мають ознаки формально складених та не підтверджують реальність здійснених господарських операцій з ТОВ «Будмоноліт контракт» та ФОП ОСОБА_2 .

Висновки податкового органу у вказаній частині є обґрунтованими, а оскаржувані рішення правомірними.

Таким чином рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині підлягає скасуванню як таке, що ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права.

В частині відмови у задоволенні позову рішення суду першої інстанції не оскаржується, судом апеляційної інстанції не перевіряється.

Керуючись ст.ст. 243, 317, 322 Кодексу адміністративного судочинства України суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Кіровоградській області задовольнити.

Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 19 серпня 2020 року в адміністративній справі № 340/1218/20 скасувати.

У задоволенні позову Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 відмовити повністю.

Постанова суду набирає законної сили з 06 квітня 2021 року та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повна постанова складена 06 квітня 2021 року.

Головуючий - суддя О.В. Головко

суддя А.В. Суховаров

суддя Т.І. Ясенова