Справа № 320/666/19
Суддя: Берназюк Я.О.
Дата ухвалення: 2021-04-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

05 квітня 2021 року

Київ

справа №320/666/19

адміністративне провадження №К/9901/8234/21

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача Берназюка Я.О., суддів: Бевзенка В.М. та Желєзного І.В., розглянувши у письмовому провадженні заяву ОСОБА_1 про відвід суддів Касаційного адміністративного суду Берназюка Я.О., Бевзенка В.М. та Желєзного І.В. від касаційного розгляду адміністративної справи №320/666/19 за позовом ОСОБА_1 до Міського голови Броварської міської ради Київської області Сапожка Ігоря Васильовича, Броварської міської ради Київської області про зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

9 березня 2021 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 (далі також - ОСОБА_1 ) на рішення Київського окружного адміністративного суду від 22 липня 2020 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 21 квітня 2021 року.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 9 березня 2021 року для касаційного розгляду цієї справи визначено такий склад колегії суддів Верховного Суду: суддя-доповідач Берназюк Я.О., суддя Бевзенко В.М. та суддя Желєзний І.В.

17 березня 2021 року від ОСОБА_1 надійшла заява про відвід усьому складу колегії суддів Верховного Суду, визначеному для касаційного розгляду справи №320/666/19.

Заява ОСОБА_1 обґрунтована тим, що судді Берназюк Я.О., Бевзенко В.М. та Желєзний І.В. у справах №361/1495/16-а, №361/4236/17, №361/3000/17 та №361/4237/17, в яких позовні вимоги є аналогічними тим, які заявлені у справі №320/666/19, прийняли суперечливі та незаконні судові рішення. Вказане, на думку ОСОБА_1 , свідчить, що судді мають упереджене ставлення до позивача і, ймовірно, мають певний інтерес у результатах розгляду справи, що ставить під сумнів незалежність та безсторонність суддів Берназюка Я.О., Бевзенка В.М. та Желєзного І.В. під час касаційного розгляду справи №320/666/19.

Вирішуючи заяву ОСОБА_1 про відвід суддів Берназюка Я.О., Бевзенка В.М. та Желєзного І.В., колегія суддів Верховного Суду виходить з такого.

Згідно з частиною першою статті 36 КАС України суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу): 1) якщо він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав правничу допомогу стороні чи іншим учасникам справи в цій чи іншій справі; 2) якщо він прямо чи опосередковано заінтересований в результаті розгляду справи; 3) якщо він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді; 5) у разі порушення порядку визначення судді для розгляду справи, встановленого статтею 31 цього Кодексу.

Отже, з огляду на нормативний зміст пункту 4 частини першої статті 36 КАС України відвід судді може бути заявлений й з інших підстав, відмінних від перелічених у пунктах 1, 2, 3, 5 частини першої цієї ж статті. У будь-якому разі оцінюватися має саме те, чи викликають певні обставини розумний сумнів у неупередженості або об`єктивності судді у стороннього спостерігача.

Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу, яка встановлює недопустимість повторної участі суддів в розгляді адміністративної справи.

Метою запровадження інституту відводу судді (суддів) від розгляду справи є гарантування безсторонності суду, зокрема, з ціллю запобігти упередженості судді (суддів) під час розгляду справи.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано кожному право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У зв`язку із цим Верховний Суд звертає увагу на те, що стандарт безсторонності ґрунтується, насамперед, на тому, що судді мають розглядати справи на основі фактів та згідно з законом, без жодних обмежень, неналежного впливу, спонукання, тиску, погроз чи втручання, прямих чи непрямих, з будь-чийого боку або з будь-якої причини. Також неупередженість стосується способу мислення або ставлення суду до питань і сторін у конкретній справі. Тож слово "неупереджений" передбачає виключення (усунення) розумних та обґрунтованих сумнівів щодо упередженості судді, як реальної, так і суб`єктивної.

Варто зауважити, що жодна норма національного права не визначає зміст нормативної конструкції "неупередженість" ("безсторонність") судді", а тому під час з`ясування основних критеріїв неупередженості суд вважає за потрібне керуватися джерелами міжнародного права, зокрема принципами, сформульованими у практиці Європейського суду з прав людини.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини (справи "Білух проти України", заява №33949/02, п. 49; Fey v. Austria, заява №14396/88, пп. 27, 28 та 30; Wettstein v. Switzerland, заява № 33958/96, п.п. 42-43, Pullar v. United Kingdom, заява № 22399/93, п. 38 та інші) обґрунтованість підстав для надання висновку щодо безсторонності суду для мети пункту 1 статті 6 Конвенції має встановлюватися згідно з:

1) "об`єктивним критерієм", який передбачає, що встановлення наявності упередженості суду (суддів) має бути визначено окремо від поведінки судді, тобто має бути з`ясовано, чи існують очевидні факти, що можуть поставити під сумнів його безсторонність; вирішальною є саме наявність відповідних обставин, підтверджених належними та допустимими доказами, які свідчать про обґрунтованість сумніву в неупередженості суду, а позиція зацікавленої сторони є важливою, але не вирішальною;

2) "суб`єктивним критерієм", який вимагає оцінки реальних дій окремого судді під час розгляду конкретної справи і тільки після встановлення фактів у поведінці судді, які можна кваліфікувати як прояв упередженості, можливо поставити під сумнів його безсторонність.

Таким чином, особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів іншого.

Отже, для підтвердження порушення (або можливого порушення) суддею принципу неупередженості, заявнику потрібно довести наявність відповідних зазначених вище суб`єктивних та/або об`єктивних елементів стандарту неупередженості (зокрема, але не винятково, йдеться про такі ознаки як особисте переконання та поведінка конкретного судді, що вказують на його безпосередню зацікавленість у результатах розгляду справи, неналежне забезпечення конкретним судом та його складом, визначеним для розгляду справи, дотримання процесуальних прав і свобод сторін та осіб, які беруть участь у справі тощо).

Як на підставу відводу колегії суддів у справі №320/666/19 Лящук П.П. посилається на незгоду з процесуальними рішеннями у справах №361/1495/16-а, №361/4236/17, №361/3000/17 та №361/4237/17, в ухваленні яких брали участь судді Берназюк Я.О., Бевзенко В.М. та Желєзний І.В., і які, на думку позивача, є суперечливими та незаконними.

Згідно з частиною четвертою статті 36 КАС України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Відтак, сумнів у неупередженості судді у зв`язку з вчиненням процесуальних дій та прийняття рішення у іншій справі не є чинником, що може свідчити про упередженість та необ`єктивність суду.

Аналогічна позиція щодо застосування критерію "неупередженості" судді у зв`язку з вчиненням процесуальних дій та прийняття рішення у іншій справі висловлена Верховним Судом в ухвалах від 11 червня 2020 року у справі №360/3128/19, від 19 жовтня 2020 року у справі №640/5124/19, від 27 жовтня 2020 року у справі № 826/8426/14.

У той же час Верховний Суд наголошує, що не можуть бути підставою для відводу суддів заява, яка містить тільки припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними, достатніми, достовірними і допустимими доказами. Тому відвід має бути вмотивований, тобто в ньому неодмінно мають бути наведені аргументи, а до самої заяви долучені відповідні докази, які підтверджують наявність підстав для відводу.

Проаналізувавши доводи, наведені позивачем у заяві про відвід суддів Берназюка Я.О., Бевзенка В.М. та Желєзного І.В., Верховний Суд доходить висновку, що заява ОСОБА_1 не містить будь-яких об`єктивних доказів та доводів, які б підтверджували наявність обставин, що обґрунтовано викликають сумнів у неупередженості або необ`єктивності колегії суддів, зокрема таких, які містили б належні, достатні, допустимі та достовірні дані щодо порушення гарантій неупередженості цього судді як з погляду "суб`єктивного критерію", так і з погляду "об`єктивного критерію".

При цьому, суд зазначає, що суддя Бевзенко В.М. не брав участі в ухваленні жодного судового рішення у справах №361/1495/16-а, №361/4236/17, №361/3000/17, а в касаційному розгляді справи №361/4237/17 не брав участі жоден суддя, визначений відповідно до КАС України, для касаційного розгляду справи №320/666/19.

Частиною четвертою статті 40 встановлено, що якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного судового засіданні, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 31 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Отже, суд дійшов висновку про необґрунтованість заявленого відводу, у зв`язку з чим, наявні підстави для передачі заяви позивача про відвід для проведення автоматичного розподілу для визначення судді для її розгляду.

Керуючись статтями 31, 36, 39, 40, 256 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

1. Визнати необґрунтованою заяву ОСОБА_1 про відвід суддів Касаційного адміністративного суду Берназюка Я.О., Бевзенка В.М. та Желєзного І.В. від касаційного розгляду адміністративної справи №320/666/19.

2. Передати заяву ОСОБА_1 про відвід суддів Касаційного адміністративного суду Берназюка Я.О., Бевзенка В.М. та Желєзного І.В. для визначення судді, який не входить до складу суду, що розглядає дану справу, в порядку, передбаченому статтею 31 Кодексу адміністративного судочинства України, для розгляду вказаної заяви про відвід.

3. Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та не може бути оскаржена.

Суддя-доповідач Я.О. Берназюк

Судді: В.М. Бевзенко

І.В. Желєзний