Справа № 200/11758/20-а
Суддя: Міронова Галина Михайлівна
Дата ухвалення: 2021-04-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2021 року справа №200/11758/20-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд колегією суддів у складі: головуючого судді Міронової Г.М., суддів Геращенка І.В., Казначеєва Е.Г., розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу адвоката Меламеда Вадима Борисовича в інтересах ОСОБА_1 на ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 10 лютого 2021 р. у справі № 200/11758/20-а (головуючий І інстанції Волгіна Н.П.) за позовом ОСОБА_1 до Бахмутсько-Лиманського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання рішення, дій чи бездіяльності протиправними та дискримінаційними; про зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

15.12.2020 року адвокат Меламед Вадим Борисович звернувся до суду в інтересах ОСОБА_1 з позовною заявою до Бахмутсько-Лиманського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області, в якій просив визнати рішення, дії чи бездіяльність відповідача щодо невиплати недоотриманої пенсії позивача за період з 07.10.2009 року по 11.09.2017 року протиправними та дискримінаційними та зобов`язати відповідача виплатити недоотриману пенсію позивачу за період з 07.10.2009 року по 11.09.2017 року з урахуванням індексації та з нарахуванням компенсації втрати частини доходів, відповідно до норм Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (а.с. 1-23).

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 18 грудня 2020 року позовну заяву ОСОБА_1 , подану його представником - адвокатом Меламедом Вадимом, до Бахмутсько-Лиманського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання рішення, дій чи бездіяльності протиправними та дискримінаційними; зобов`язання вчинити певні дії - залишено без руху.

Встановлено позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви - 10 (десять) днів з дня отримання копії ухвали про залишення позовної заяви без руху, протягом якого позивач має виправити встановлені судом недоліки шляхом:

- надання суду докази на підтвердження громадянства України позивача та його адміністративної процесуальної правосуб`єктності відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 13 Закону № 5492-V;

- зазначення адреси проживання (перебування) позивача із наданням доказів на підтвердження цієї адреси згідно Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 207 від 2 березня 2016 або згідно Правил ведення закордонними дипломатичними установами України консульського обліку громадян України, які постійно проживають або тимчасово перебувають за кордоном, та дітей - громадян України, усиновлених іноземцями або громадянами України, які постійно проживають за кордоном, затверджених Наказом Міністерства закордонних справ України від 17 листопада 2011 року № 337 (які були чинні станом на час укладання угоди на правову допомогу між адвокатом позивача - Меламедом В.Б. та позивачем);

- зазначення відомих номерів засобів зв`язку позивача, його офіційної електронної адреси або адреса електронної пошти (за наявності) або вказати причини не надання таких відомостей;

- зазначення по батькові представника позивача або надання пояснень щодо не зазначення таких відомостей;

- зазначення (конкретизування) дій відповідача, які позивач просить визнати протиправними та дискримінаційними;

- зазначення (конкретизування) рішення (індивідуального акта) відповідача, яке позивач просить визнати протиправним та дискримінаційним та наданням суду оригіналу або належним чином засвідченої копії цього рішення або надання клопотання про його витребування у відповідача із зазначенням причин неможливості самостійного отримання спірного рішення стороною позивача та наданням суду доказів на підтвердження такої неможливості;

- уточнення прохальної частини позову в тій частині, де представником поставлені запитання до суду, шляхом приведення цієї частини позову у відповідність до приписів п. 4 ч. 5 ст. 160 та ч. 1 ст. 5 Кодексу адміністративного судочинства України (а.с. 28-30).

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 05 січня 2021 року клопотання представника позивача про продовження строку для усунення недоліків - задоволено. Продовжено строк на усунення недоліків позовної заяви ОСОБА_1 , яка подана його представником - адвокатом Меламедом Вадимом, до Бахмутсько-Лиманського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання рішення, дій чи бездіяльності протиправними та дискримінаційними; про зобов`язання вчинити певні дії, встановлений ухвалою суду від 18 грудня 2020 року до 1 лютого 2021 року (а.с. 44-45).

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 10 лютого 2021 року позовну заяву ОСОБА_1 , подану його представником - адвокатом Меламедом В., до Бахмутсько-Лиманського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання рішення, дій чи бездіяльності протиправними та дискримінаційними; про зобов`язання вчинити певні - повернуто позивачеві (а.с. 66-67).

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, представник позивача подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції від 10 лютого 2021 року про повернення позову та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В обґрунтування апеляційної скарги вказує на те, що 10.02.2021 року суд прийняв ухвалу про повернення позову на тій підставі, що позивачем для відкриття провадження у справі має бути обов`язково надано до суду підтвердження належності до громадянства України, оскаржуване рішення відповідача та докази проживання позивача на території Держави Ізраїль, які не були надані до суду.

Що стосується до належності до громадянства України зазначає, що позивач скористався своїм правом та доручив ведення справ проти відповідача представнику на підставі довіреності, яка засвідчена нотаріусом держави Ізраїль та завірена печаткою апостиль. Наведене підтверджує, що зазначена довіреність підписана і завірена в повній відповідності з національним законодавством Ізраїлю, як місця її реєстрації.

Крім того вказує, що факт ненадання позивачем діючого паспорту громадянина України не є підставою для повернення позову.

Також вказує, що у відповідності до ч. 7 ст. 161 КАС України, законодавством не встановлено обов`язку позивача доводити причини неможливості отримання рішення відповідача самостійно та надавати докази на підтвердження такої неможливості. Окрім того, позивач у своєму позові та клопотанні про витребування пояснив, що не отримував рішення відповідача і дізнався про дане рішення лише після звернення до органів виконавчої служби.

Вважає, що судом першої інстанції було створено перешкоди для доступу до судового захисту позивачем, оскільки ухвалу про повернення позовної заяви позивача було винесено протиправно, без врахування обставин, які були вказані в супровідному листі до уточненої позовної заяви.

Представник позивача надіслав заяву про розгляд справи без участі позивача та його представників.

Сторони у судове засідання не з`явилися про розгляд справи були повідомлені належним чином.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як зазначалось вище, ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 10 лютого 2021 року у справі № 200/11758/20-а позовну заяву ОСОБА_1 , подану його представником - адвокатом Меламедом Вадимом Борисовичем, до Бахмутсько-Лиманського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання рішення, дій чи бездіяльності протиправними та дискримінаційними; про зобов`язання вчинити певні - повернуто позивачеві.

Підставою для прийняття ухвали стало те, що представником позивача не було виконано вимоги ухвали суду від 18 грудня 2020 року в частині: надання суду рішення відповідача, яке позивач просить визнати протиправним та дискримінаційним; доказів на підтвердження обставин, про наявність яких представник зазначає у позові: на підтвердження правосуб`єктності позивача та його громадянства (суду не надано належним чином засвідченого паспорта позивача (паспорта громадянина України або паспорта громадянина України для виїзду закордон) або іншого документа, який відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 13 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр» та документи, підтверджує громадянство України та посвідчує особу).

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Статтею 5 Кодексу адміністративного судочинства України занотовано, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

За правилами ч. 2 ст. 46 КАС України позивачем в адміністративній справі можуть бути громадяни України, іноземці чи особи без громадянства, підприємства, установи, організації (юридичні особи), суб`єкти владних повноважень.

Частиною 7 ст. 5 КАС України визначено, що іноземці, особи без громадянства та іноземні юридичні особи користуються в Україні таким самим правом на судовий захист, що й громадяни та юридичні особи України.

Відповідно до ч. 2 ст. 160 КАС України позовна заява подається в письмовій формі позивачем або особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Частиною 5 статті 160 КАС України передбачено, що в позовній заяві зазначаються: зокрема, 1) найменування суду першої інстанції, до якого подається заява; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб); поштовий індекс; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України); реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості відомі позивачу), відомі номери засобів зв`язку, офіційна електронна адреса або адреса електронної пошти; 4) зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів; 5) виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; 6) відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору - у випадку, якщо законом встановлений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору; 7) відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися; 8) перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності), зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви; 9) у справах щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень - обґрунтування порушення оскаржуваними рішеннями, діями чи бездіяльністю прав, свобод, інтересів позивача; 11) власне письмове підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Як було вказано вище, підставами для повернення позовної заяви стало не тільки те, що представником позивача або позивачем не виконано вимоги ухвали щодо надання документу підтверджуючого громадянський статус позивача та не надано відомостей щодо адреси проживання позивача.

Колегія суддів погоджується з висновками суду, що наведені вище норми спростовують доводи апелянта щодо доводів апеляційної скарги.

Крім того, суд першої інстанції зазначив, що позивачем не було надано суду рішення відповідача, яке позивач просить визнати протиправним та дискримінаційним.

З цього приводу колегія суддів вважає врахувати наступне.

Відповідно до частини 5 ст. 44 КАС України учасники справи зобов`язані: 1) виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу; 4) подавати наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; 5) надавати суду повні і достовірні пояснення з питань, які ставляться судом, а також учасниками справи в судовому засіданні; 6) виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки; 7) виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

Статтею 72 КАС України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За правилами статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом.

Суд не може витребовувати докази у позивача в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, окрім доказів на підтвердження обставин, за яких, на думку позивача, відбулося порушення його прав, свобод чи інтересів.

Згідно із ст. 79 КАС України учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом із поданням позовної заяви.

Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи за приписами ст. 80 КАС України повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк. Учасник справи також повинен надати докази, які підтверджують, що він здійснив усі залежні від нього дії, спрямовані на отримання відповідного доказу.

Учасник справи у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений в частинах другій та третій статті 79 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї.

У клопотанні про витребування доказів повинно бути зазначено:

1) який доказ витребовується;

2) обставини, які може підтвердити цей доказ, або аргументи, які він може спростувати;

3) підстави, з яких випливає, що цей доказ має відповідна особа;

4) заходи, яких особа, що подає клопотання, вжила для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів, та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу.

Таким чином наведені вище норми свідчать про те, що, звертаючись до суду із позовом, особа повинна не лише вказати мотиви та підстави такого звернення, а і відповідні докази. В разі якщо особа не має можливості надати відповідні докази, вона має право подати до суду клопотання із проханням витребувати такі докази та обґрунтувати підстави неможливості самостійно отримати такі докази.

За змістом процесуального закону поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, що підтверджені належними доказами.

Так, особа, яка подає позовну заяву, повинна вчиняти усі можливі та залежні від неї дії для виконання процесуального обов`язку дотримання вимог процесуального закону стосовно форми і змісту позовної заяви та в передбачені процесуальні строки.

Суд звертає увагу апелянта на те, що відповідно до частини другої статті 44 КАС України учасники справи зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Обґрунтовуючи висновки про обов`язок сторони належним чином використовувати процесуальні права, у рішенні від 07 липня 1989 року у справі "Union Alimentaria Sanders S.A. v. Spain" Європейський суд з прав людини зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, пов`язаних зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції порушень процесуального права при вирішенні питання не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи та судове рішення ухвалено з додержанням норм процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування ухвали суду не вбачається.

Керуючись ст. ст. 292, 293, 311, 316, 320, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Меламеда Вадима Борисовича в інтересах ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 10 лютого 2021 р. у справі № 200/11758/20-а - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повне судове рішення складено 07 квітня 2021 року.

Головуючий суддя Г.М. Міронова

Судді І.В. Геращенко

Е.Г. Казначеєв