Справа № 640/6418/21
Суддя: Келеберда В.І.
Дата ухвалення: 2021-04-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про повернення позовної заяви

06 квітня 2021 року м. Київ № 640/6418/21

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: судді Келеберди В.І., розглянувши в порядку письмового провадження матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулася ОСОБА_1 з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії.

Ухвалою суду від 15.03.2021 року зазначену позовну заяву залишено без руху та надано позивачу десять днів для усунення недоліків з моменту отримання даної ухвали.

26.03.2021 року на адресу суду від позивача надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви, в якій просить суд поновити строк звернення до адміністративного суду.

Розглянувши матеріали адміністративного позовної заяви, додатки до неї та дослідивши заяву ОСОБА_1 про усунення недоліків позовної заяви, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч.2 ст.122 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України) встановлено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів (ч.3 ст.122 КАС України).

Отже, за змістом ст.122 КАС України початок перебігу строку звернення до адміністративного суду законодавець пов`язує з днем, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення свого права.

При цьому слід зазначити, що день, коли особа дізналася про порушення свого права, - це встановлений доказами день, коли позивач дізнався про рішення, дію чи бездіяльність, внаслідок якої відбулося порушення їх прав, свобод чи інтересів.

Якщо цей день встановити точно неможливо, строк обчислюється з дня, коли особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав (свобод чи інтересів). При цьому «повинна» слід тлумачити як неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися, а не обов`язок особи дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав, якщо: особа знала про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і не було перешкод для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені.

Доказами того, що особа знала про порушення своїх прав, є, зокрема, умови, за яких особа мала реальну можливість дізнатися про порушення своїх прав.

У даному випадку судом встановлено, що з метою повернення сплаченого збору на обов`язкове державне пенсійне страхування позивачка звернулася 16.09.2019 року до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві.

На своє звернення отримала лист Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 24.09.2019 року №209665/05, яким відмовлено у поверненні сплачених позивачем коштів.

Водночас позовна заява направлена до суду 04.03.2021 року, тобто з пропуском шестимісячного строку, оскільки спірні правовідносини мали місце у 2019 році.

Під час постановлення судом ухвали від 15.03.2021 року про залишення без руху позовної заяви, суд дійшов висновку про те, що ОСОБА_1 була обізнана про існування та зміст листа пенсійного органу, починаючи з 2019 року, та відповідно не була позбавлена можливості з метою захисту свої прав та інтересів звернутися з даним позовом до суду упродовж шести місяців з моменту отримання вказаного листа.

Проте, з даним позовом позивач звернулася до Окружного адміністративного суду міста Києва лише 04.03.2021 року.

Суд зазначає, що в матеріалах справи не міститься, а позивачем не надано, коли саме остання отримала лист Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 24.09.2019 року №209665/05, яким відмовлено у поверненні сплачених позивачем коштів.

Проте, вказаний лист відповідача є відповіддю на лист ОСОБА_1 від 16.09.2019 року, а тому остання була обізнана про порушення своїх законних прав та інтересів ще у 2019 році.

Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

Отже, відповідно до змісту позовної заяви та хронології подій викладеній в ній, суд не вбачає поважних причин для поновлення строку для звернення до суду з огляду на вищезазначені обставини.

Усуваючи недоліки позовної заяви, ОСОБА_1 не виконано вимоги суду та не надано належних доказів пропуску строку звернення до суду з даним позовом та не спростовано вищевикладені висновки суду.

Таким чином, обґрунтування позивача, що остання не мала фінансової можливості сплатити судовий збір за подання даного позову не заслуговують на увагу суду, адже ще з 2019 року останній було достеменно відомо про порушення її прав та законних інтересів і триваючі порушення вчинені відповідачем, що в свою чергу є предметом даного спору.

Вищезазначене дає підстави стверджувати, що позивачка мала реальну можливість вчасно звернутися до суду за захистом своїх прав, свобод та інтересів у строки передбачені ст.122 КАС України.

Позивачем не надано суду достатніх доказів, щодо причин не звернення до суду в межах строку визначеного ст.122 КАС України.

Позивачем не наведено будь - яких доводів та не надано доказів в обґрунтування поважності причин пропуску строку звернення до суду, в силу чого, суд не вбачає підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними.

Суд також звертає увагу на те, що встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених Кодексом адміністративного судочинства України певних процесуальних дій.

Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Поважними причинами пропуску строку звернення до суду відповідно до вимог Кодексу адміністративного судочинства України визнаються обставини, які є об`єктивно непереборними та не залежать від волевиявлення сторони і пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення сторонами у справі процесуальних дій.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що до суду позивачка звернулася з порушенням строку звернення та відсутністю підстав для поновлення пропущеного строку, оскільки підстави, вказані позивачем у клопотанні про поновлення строку звернення до суду є неповажними.

Відповідно до пункту 9 частини 4 статті 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.

У відповідності до положень ч. 2 ст.123 КАС України, якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Керуючись пунктом ст. 123, 169 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії - повернути особі, яка її подала.

Роз`яснити позивачці, що повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Ухвала суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 256 Кодексу адміністративного судочинства України. Відповідно до ч. 7 ст. 169 КАС України ухвала може бути оскаржена за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295 - 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до п.п. 15.5 п. 15 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції Закону № 2147-VIII) до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя В.І. Келеберда