Справа № 160/2914/21
Суддя: Кальник Віталій Валерійович
Дата ухвалення: 2021-03-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 березня 2021 року Справа № 160/2914/21
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кальника В.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Малкової Марії Вікторівни, третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю "Вердикт Капітал" про визнання протиправними та скасування постанов, -
25 лютого 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Малкової Марії Вікторівни, третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю "Вердикт Капітал", в якому позивач просить:
- визнати протиправною та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження від 26.01.2021 року №64272846, винесену приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Малковою Марією Вікторівною при примусовому виконанні виконавчого напису № 115099, виданого 22.12.2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай Олегом Станіславовичем;
- визнати протиправною та скасувати постанову про стягнення з боржника основної винагороди від 26.01.2021 року, винесену приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Малковою Марією Вікторівною (Виконавче провадження № 64272846);
- визнати протиправною та скасувати постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження від 26.01.2021 року, винесену приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Малковою Марією Вікторівною (Виконавче провадження № 64272846);
- визнати протиправною та скасувати постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 29.01.2021 року (перебуває на виконанні у Військовій частині НОМЕР_1 Національної гвардії України) винесену приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Малковою Марією Вікторівною (Виконавче провадження № 64272846).
Позовна заява обґрунтована тим, що місце проживання боржника не відноситься до виконавчого округу, на території якого приватний виконавець Малкова Марія Вікторівни здійснює діяльність та відомості щодо якої внесені та містяться у Єдиному реєстрі приватних виконавців України, а виконавчий документ у виконавчому провадженні № 64272846 прийнято до виконання відповідачем не за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи. За таких обставин, на думку позивача, постанова про відкриття виконавчого провадження № 64272846 від 26.01.2021 року та інші постанови, винесені у виконавчому провадженні № 64272846, прийняті відповідачем із порушенням приписів Закону «Про виконавче провадження», оскільки приватним виконавцем виконавчий документ прийнято до виконання не за місцем проживання, перебування, роботи боржника - фізичної особи (позивача).
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02.03.2021 року відкрито провадження в адміністративній справі та ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.
11.03.2021 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач повідомив, що позовні вимоги не підлягають задоволенню. Вказав, що якщо місце проживання, перебування боржника - фізичної особи та місцезнаходження боржника - юридичної особи або місцезнаходження майна боржника розташовано в окрузі, в якому приватний виконавець здійснює діяльність, та відповідно, на яку розповсюджуються відповідна компетенція цього приватного виконавця, він має право прийняти до виконання відповідні виконавчі документи та відкрити виконавче провадження. Зауважив, що оскільки у виконавчому написі № 115099 від 22.12.2020, виданому приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С., вказано місце проживання Боржника - ОСОБА_1 : АДРЕСА_1 , отже, виконавчим документом встановлено, що місце проживання боржника - ОСОБА_1 , знаходиться в межах виконавчого округу м. Києва.
Додатково зазначив, що жодним нормативно-правовим актом, в тому числі Законом України «Про виконавче провадження», Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженої Міністерством юстиції України від 02.04.2012 року № 512/5 (зі змінами), не передбачено обов`язку приватного виконавця проводити виконавчі дії, спрямовані на перевірку будь-якої інформації стосовно боржника до відкриття виконавчого провадження. Окрім цього, питання наявності чи відсутності у боржника майна (рухомого/нерухомого) в межах того чи іншого виконавчого округу не є спірним в межах даних правовідносин.
Отже, відповідач вважає, що в даному випадку приватним виконавцем жодним чином не порушено норми Закону України «Про виконавче провадження», зокрема ст. 24 цього Закону, а тому у зв`язку із законним прийняттям приватним виконавцем виконавчого документа до виконання з урахуванням норми ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження» та правомірним винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження № 64272846, всі інші похідні постанови не підлягають скасуванню.
Дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується адміністративний позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.
Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» звернувся до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Малкової М.В. з заявою про примусове виконання рішення, в якій просив:
- відкрити за місцем проживання (перебування) боржника виконавче провадження з примусового виконано виконавчого напису №115099 від 22.12.2020, виданого Приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєвим Олегом Станіславовичем про стягнення з боржника, яким є: ОСОБА_2 , коштів у розмірі 20 113,41 гривень;
- у випадку встановлення доходу боржника, яким є: ОСОБА_2 , ідентифікаційний номер платника податків: НОМЕР_2 , - звернути стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доход боржника без перевірки його майнового стану за місцем проживання (перебування) Боржника.
У вказаній заяві про примусове виконання рішення стягувачем зазначено, що адресою місця реєстрації боржника ОСОБА_2 є: АДРЕСА_2 , а адресою проживання: АДРЕСА_3 .
До вказаної заяви стягувачем, зокрема, додано оригінал виконавчого напису №115099 від 22.12.2020р.
Крім того, як вбачається з матеріалів виконавчого провадження ВП №64272846, приватним виконавцем винесені постанови про стягнення з боржника основної винагороди від 26.01.2021 року, про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження від 26.01.2021 року, про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 29.01.2021 року.
Не погоджуючись із винесенням постанов, вважаючи їх протиправними, позивач звернувся до суду за захистом порушеного, на його думку, права.
Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд виходить з наступного.
Спеціальним законом, що визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, є Закон України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження» (далі - Закон № 1404-VIII), який набрав чинності 05.10.2016 р.
Частиною 1 статті 18 Закону № 1404-VIII передбачено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
До обов`язків виконавця належить здійснення заходів примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом (пункт 1 частини 2 статті 18).
За приписами частини 2 статті 24 Закону № 1404-VIII приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника.
Виконавчі дії у виконавчих провадженнях, відкритих приватним виконавцем у виконавчому окрузі, можуть вчинятися ним на всій території України.
Основи організації та діяльності з примусового виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) органами державної виконавчої служби та приватними виконавцями, їхні завдання та правовий статус визначає Закон України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» від 02.06.2016 р. № 1403-VIII (далі Закон № 1403-VIII).
Відповідно до частин 1 та 2 статті 25 Закону № 1403-VIII виконавчим округом є територія Автономної Республіки Крим, області, міста Києва чи Севастополя.
Приватний виконавець має право приймати до виконання виконавчі документи, місце виконання яких відповідно до Закону України "Про виконавче провадження" знаходиться у межах Автономної Республіки Крим, області або міста Києва чи Севастополя, у яких розташований його виконавчий округ.
Таким чином, приватний виконавець має право приймати до виконання виконавчі документи, місце виконання яких знаходиться у межах виконавчого округу, в якому такий приватний виконавець здійснює діяльність.
В цьому випадку, оскільки боржником є фізична особа, місцем виконання виконавчого напису є місце проживання, перебування боржника.
При цьому суд зазначає, що приписи частини 2 статті 24 Закону № 1404-VIII стосовно можливості прийняття приватним виконавцем виконавчих документів за місцезнаходженням майна боржника стосуються виконавчих документів, боржником в яких є юридична особа.
Як вище встановлено судом, у виконавчому документі, на підставі якого відкрите виконавче провадження, (виконавчому написі) зазначено дві адреси боржника: адреса реєстрації, яка знаходиться в межах Дніпропетровської області, та адреса проживання, яка знаходиться у м. Києві.
У заяві про примусове виконання рішення стягувачем також зазначено дві адреси боржника.
Суд зазначає, що єдиною документально підтвердженою адресою реєстрації та проживання позивача є його місце реєстрації в АДРЕСА_4 , що також підтверджується копією паспорту (серія НОМЕР_3 ), долученою до матеріалів справи.
Жодних доказів проживання, перебування позивача в місті Києві, як і знаходження в останньому його майна, ні відповідачем, ні третьою особою суду не надано.
Зазначена вище адреса в місті Києві вперше була зазначена приватним нотаріусом Гораєм О.С. у виконавчому написі, після чого була також вказана представником за довіреністю ТОВ «Вердикт Капітал» в заяві приватному виконавцю про примусове виконання рішення, проте ця адреса не є місцем реєстрації позивача, а також не зазначена в кредитному договорі, тобто жодними доказами не підтверджена.
Зважаючи на те, що у виконавчому документі зазначено місце реєстрації фізичної особи боржника, яке знаходиться на території Дніпропетровської області, тобто не в межах виконавчого округу, в якому здійснює діяльність відповідач як приватний виконавець, приватний виконавець не мав підстав для прийняття виконавчого документу до виконання через те, що виконавчий документ пред`явлено не за місцем виконання, та відкривати виконавче провадження.
В цьому випадку виконавець мав повернути стягувачу виконавчий документ без прийняття до виконання, як це передбачено пунктом 10 частини 4 статті 4 Закону № 1404-VIII, відповідно до якого виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо виконавчий документ пред`явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю.
Доводи відповідача про зазначення у виконавчому документі як місця реєстрації боржника, яке знаходиться в Дніпропетровській області, так й місця фактичного проживання м. Київ, тобто місце проживання боржника знаходиться в межах виконавчого округу міста Києва, суд визнає необґрунтованими.
Відповідно до частини 1 статті 29 Цивільного кодексу України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.
Відносини, пов`язані зі свободою пересування та вільним вибором місця проживання в Україні, визначає Закон України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003 р. № 1382-IV (далі Закон № 1382-IV), відповідно до статті 3 якого місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини; документи, до яких вносяться відомості про місце проживання, - паспорт громадянина України, тимчасове посвідчення громадянина України, посвідка на постійне проживання, посвідка на тимчасове проживання, посвідчення біженця, посвідчення особи, яка потребує додаткового захисту, посвідчення особи, якій надано тимчасовий захист.
Статтею 6 Закону № 1382-IV встановлено, що громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобов`язані протягом тридцяти календарних днів після зняття з реєстрації місця проживання та прибуття до нового місця проживання зареєструвати своє місце проживання. Батьки або інші законні представники зобов`язані зареєструвати місце проживання новонародженої дитини протягом трьох місяців з дня державної реєстрації її народження. Реєстрація місця проживання особи здійснюється в день подання особою документів. Реєстрація місця проживання за заявою особи може бути здійснена органом реєстрації з одночасним зняттям з попереднього місця проживання.
Реєстрація місця проживання здійснюється тільки за однією адресою. У разі якщо особа проживає у двох і більше місцях, вона здійснює реєстрацію місця проживання за однією з цих адрес за власним вибором. За адресою зареєстрованого місця проживання з особою ведеться офіційне листування та вручення офіційної кореспонденції.
Особи, які не проживають за адресою, що зареєстрована як місце їх проживання, більше одного місяця і які мають невиконані майнові зобов`язання, накладені в адміністративному порядку чи за судовим рішенням, або призиваються на строкову військову службу і не мають відстрочки, або беруть участь у судовому процесі в будь-якій якості, зобов`язані письмово повідомити орган реєстрації про своє місце перебування.
Тобто, саме зареєстроване місце проживання фізичної особи повинно вважатися місцем проживання для цілей визначення місця виконання рішення.
Посилання відповідача на те, що стягувач наділений правом вибору місця виконання рішення, а законодавство не покладає на виконавця обов`язку здійснювати перевірку місця проживання боржника до відкриття виконавчого провадження, в контексті спірних правовідносин є незмістовними з тих підстав, що виконавцем у будь-якому разі порушено вимоги Закону № 1404-VIII в частині відкриття виконавчого провадження не за місцем виконання.
Так, абзацами 10-11 пункту 3 розділу ІІІ Інструкції № 512/5 в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин (09.09.2020 р.), передбачено, що у заяві про примусове виконання рішення стягувач має право зазначити відомості, що ідентифікують боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення (рахунок боржника, місце роботи чи отримання ним інших доходів, конкретне майно боржника та його місцезнаходження тощо).
У разі пред`явлення виконавчого документа до органу державної виконавчої служби або приватного виконавця за місцем проживання чи перебування боржника - фізичної особи, місцезнаходженням боржника - юридичної особи, адреса якого відрізняється від адреси, зазначеної у виконавчому документі, до заяви про примусове виконання рішення стягувач має додати документ / копію документа, який підтверджує, що місцезнаходженням боржника - юридичної особи або адресою проживання чи перебування боржника - фізичної особи є територія, на яку поширюється компетенція органу державної виконавчої служби, або територія виконавчого округу приватного виконавця.
В цьому випадку виконавчий напис, як виконавчий документ, містив дві адреси боржника, а стягувачем пред`явлено виконавчий документ за нібито місцем проживання/перебування фізичної особи боржника, яке відрізняється від зазначеної у виконавчому написі адреси зареєстрованого місця проживання такої фізичної особи.
Відповідно, стягувач на виконання приведених вимог Інструкції № 512/5 мав додати до заяви про примусове виконання рішення документ/копію документа, який підтверджує, що адресою проживання чи перебування боржника - фізичної особи є територія виконавчого округу приватного виконавця.
Враховуючи не надання таких документів, виконавець мав повернути виконавчий документ стягувачу без прийняття до виконання, як це передбачено пунктом 10 частини 4 статті 4 Закону № 1404-VIII.
За приписами частини п`ятої статті 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Також, суд констатує, що існує декілька рішень Верховного Суду, в яких судом касаційної інстанції сформульовані різні правові позиції у питанні застосування норм Закону № 1404-VIII стосовно прийняття приватним виконавцем до виконання виконавчих документів за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника.
Так, за правовою позицією, викладеною Верховним Судом в постанові від 09.12.2020 р. в справі № 460/3537/20, на етапі вирішення питання про відкриття виконавчого провадження або про повернення виконавчого документа у приватного виконавця відсутній обов`язок, а отже і будь-який механізм, спрямований на перевірку законності виконавчого документа та правильності визначення в ньому адреси місця проживання/перебування боржника, а відповідальність за вчинення виконавчого напису відповідно до вимог Глави 16 розділу II Порядку № 296/5 несе нотаріус, як особа, яка вчиняє виконавчий напис.
Разом з тим, за правовою позицією, викладеною Верховним Судом в постанові від 30.04.2020 р. в справі № 580/3311/19, приватним виконавцем порушено правила територіальної діяльності приватних виконавців, оскільки, знаючи місце проживання позивача (боржника), що не належить до його виконавчого округу, прийняв виконавчий документ з іншого виконавчого округу.
При цьому в справі № 580/3311/19 Верховним Судом переглядались правовідносини, що є аналогічними правовідносинам в справі, що розглядається зараз, адже виконавчий документ прийнято приватним виконавцем за адресою, зазначеною у виконавчому написі нотаріуса, як фактичне місце проживання, яке не співпадає із зареєстрованою адресою місця проживання фізичної особи боржника.
Відповідно до частини 3 статті 287 КАС України, відповідачем у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби є відповідний орган державної виконавчої служби, а у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності приватного виконавця - приватний виконавець.
Відповідно до вимог статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до частин першої, другої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
На виконання цих вимог відповідач, як суб`єкт владних повноважень, належних і достатніх доказів, які б повністю спростували доводи позивача, не надав.
Враховуючи, що в справі, що розглядається, приватному виконавцю стягувачем разом з заявою про примусове виконання рішення подано документи, які підтверджують, що місце проживання та місце реєстрації боржника не належить до виконавчого округу міста Києва, доказів наявності будь-якого майна у позивача (боржника) у м. Києві (в межах виконавчого округу відповідача) не встановлено, а Інструкція № 512/5 зобов`язує стягувача додати до заяви про примусове виконання документ/копію документа, який підтверджує, що місцезнаходженням боржника - юридичної особи або адресою проживання чи перебування боржника - фізичної особи є територія, на яку поширюється компетенція органу державної виконавчої служби, або територія виконавчого округу приватного виконавця, у разі, якщо адреса боржника відрізняється від адреси, зазначеної у виконавчому документі, суд на виконання частини п`ятої статті 242 КАС України застосовує до цих правовідносин правову позицію Верховного Суду, викладену в справі № 580/3311/19.
Таким чином, зважаючи на протиправність постанови про відкриття виконавчого провадження, є протиправними й постанови приватного виконавця, прийняті в межах цього виконавчого провадження.
Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, судові витрати відшкодуванню не підлягають.
Керуючись ст. ст. 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Малкової Марії Вікторівни, третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю "Вердикт Капітал" про визнання протиправними та скасування постанов задовольнити.
Визнати протиправною та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження від 26.01.2021 року №64272846, винесену приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Малковою Марією Вікторівною при примусовому виконанні виконавчого напису № 115099, виданого 22.12.2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай Олегом Станіславовичем.
Визнати протиправною та скасувати постанову про стягнення з боржника основної винагороди від 26.01.2021 року, винесену приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Малковою Марією Вікторівною (виконавче провадження № 64272846).
Визнати протиправною та скасувати постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження від 26.01.2021 року, винесену приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Малковою Марією Вікторівною (виконавче провадження № 64272846).
Визнати протиправною та скасувати постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 29.01.2021 року (перебуває на виконанні у Військовій частині НОМЕР_1 Національної гвардії України), винесену приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Малковою Марією Вікторівною (виконавче провадження № 64272846).
Розподіл судових витрат у справі не здійснюється.
Рішення суду першої інстанції за наслідками розгляду справи, визначеної ст. 287 КАС України, набирає законної сили у строк та порядку, визначеному ст.272 КАС України.

Рішення суду першої інстанції за наслідками розгляду справи, визначеної ст. 287 КАС України, оскаржується у строк та порядку, встановленому ч. 6 ст.287 КАС України.

Суддя (підпис) В.В. Кальник

Виготовлено з автоматизованої системи документообігу суду

Суддя В.В. Кальник

15.03.2021

Рішення не набрало законної сили 15 березня 2021 р.

Суддя В.В. Кальник