Справа № 340/1219/20
Суддя: О.А. Черниш
Дата ухвалення: 2021-02-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 лютого 2021 року м. Кропивницький Справа № 340/1219/20

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі судді Черниш О.А.,

за участю секретаря судового засідання Бодюл М.В.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

позивач: товариство з обмеженою відповідальністю "Дельта-Авто-Транс" (27400, Кіровоградська область, м. Знам`янка, вул. Віктора Голого, 91-А, кімн.2, )

представник: адвокат Петришина Н.В.

відповідач: Головне управління ДПС у Кіровоградській області (25006, м. Кропивницький, вул. Велика Перспективна, 55, )

представник: Анрющенко О.М.

про визнання протиправними та скасування рішень, -

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Дельта-Авто-Транс" (надалі - ТОВ "Дельта-Авто-Транс") звернулося до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Кіровоградській області (надалі - ГУ ДПС в Кіровоградській області) про визнання протиправними та скасування рішень.

Позов ТОВ "Дельта-Авто-Транс" мотивовано тим, що за наслідками фактичної перевірки з питань дотримання вимог законодавства у сфері обігу пального, проведеної 06.12.2019 року ГУ ДПС у Кіровоградській області, встановлено факт здійснення оптової реалізації пального контрагентам ТОВ "Гарант-Трейд Компані" та ТОВ "Ю-Автотранс" без придбання ліцензії на право оптової торгівлі пальним. За результатами перевірки складено акт №127/11-28-32-01/40555396 від 09.12.2019 року та винесено податкове повідомлення - рішення форми "С" №0 від 09.01.2020 року, яким до ТОВ "Дельта-Авто-Транс" застосовано штрафні (фінансові) санкції у розмірі 500 000 грн. Згодом позивач отримав податкову вимогу №5606-53 від 25.02.2020 року про сплату податкового боргу у розмірі 500 000 грн. Позивач не погоджується з цими рішеннями, заперечуючи факт оптової торгівлі пальним без наявності ліцензії, та зазначає, що ним зі спеціалізованих транспортних засобів ТОВ "НК Енергогруп" було передано пальне в паливні баки автотранспорту, належного ТОВ "Гарант-Трейд Компані" та ТОВ "Ю-Автотранс". Також вказує, що на дату здійснення цих операцій у серпні та вересні 2019 року не були розроблені ліцензійні умови провадження господарської діяльності щодо оптової торгівлі пальним, що відповідно до частини 2 статті 20 Закону України "Про ліцензування видів господарської діяльності" звільняє від відповідальності за провадження такої діяльності без наявності ліцензії. Крім того позивач стверджує, що фактична перевірка проведена з порушенням норм Податкового кодексу України, оскільки йому не було вручено наказ на її проведення, а перевірка за місцезнаходженням товариства не проводилася. Стверджує, що оскільки органом ліцензування господарської діяльності з оптової торгівлі пальним є ДПС України, тому саме ДПС України повинна була проводити перевірку або зобов`язати ГУ ДПС у Кіровоградській області провести перевірку та встановити наявність відповідних ліцензій та факти реалізації пального. Посилаючись на те, що податкова вимога №5606-53 від 25.02.2020 року винесена відповідачем з перевищення повноважень, просив суд визнати її протиправною та скасувати.

Ухвалою судді від 21.04.2020 року відкрито провадження в адміністративній справі та вирішено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Ухвалою від 29.05.2020 року суд прийняв до розгляду заяву позивача про зміну предмету позову, в якій первісний позов доповнено позовною вимогою про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення ГУ ДПС у Кіровоградській області форми "С" №0 від 09.01.2020 року.

Представник відповідача подав відзив на позовну заяву із запереченнями проти позову, мотивованими тим, що фактична перевірка позивача проведена на підставі наказу про проведення фактичної перевірки за адресою: Кіровоградська область, м. Знам`янка, вул. Дмитрівська, 84, офіс 42. У ході перевірки встановлено порушення позивачем при провадженні господарської діяльності вимог частини 1 статті 15 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального" в частині оптової торгівлі пальним без наявності ліцензії, що відображено в акті фактичної перевірки №127/11-28-32-01/40555396 від 09.12.2019 року. Посадові особи підприємства відмовилися від підписання та отримання цього акту перевірки, про що складено акт відмови від підписання та отримання акту фактичної перевірки №130/11-28-32-01/40555396 від 09.12.2019 року, тож матеріали перевірки направлені платнику поштою. Подані позивачем заперечення на акт фактичної перевірки розглянуті у встановлений спосіб, за результатами чого прийнято спірне податкове повідомлення-рішення №0 від 09.01.2020 року про застосування до позивача штрафу у сумі 500 000 грн. Доводячи правомірність цього рішення, представник відповідача просив суд у задоволенні позову відмовити.

Позивач подав відповідь на відзив, у якій наполягав на тому, що фактична перевірка за його місцезнаходженням за адресою: Кіровоградська область, м. Знам`янка, вул. Дмитрівська, 84, офіс 42 та у присутності уповноважених осіб товариства не проводилася, а про її проведення та про виявлені порушення товариству стало відомо лише після отримання поштою примірника акту перевірки №127/11-28-32-01/40555396 від 09.12.2019 року. Викладені у цьому акті твердження про те, що посадові особи підприємства відмовилися від отримання копії наказу на проведення фактичної перевірки та від підпису в направленнях на перевірку, що зафіксовано актом відмови від підписання №123/11-28-32-01/40555396 від 06.12.2019 року, не відповідають дійсності. Ні акт відмови від підписання направлення на перевірку №123/11-28-32-01/40555396 від 06.12.2019 року, ні акт відмови від підписання та отримання акту фактичної перевірки №130/11-28-32-01/40555396 від 09.12.2019 року позивачу разом з актом фактичної перевірки не направлялися, а нумерація бланків, на яких вони складені, свідчить про те, що вони виготовлені в один день та складені у приміщенні контролюючого органу. Тож позивач наполягає, що перевірка проведена відповідачем з порушенням установленої процедури, а відсутність у відповідача компетенції та повноважень на проведення фактичної перевірки свідчить про незаконність рішень, прийнятих за наслідками такої перевірки.

Ухвалою від 24.09.2020 року суд вирішив здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін та допитом свідків.

Розглянувши справу в порядку спрощеного позовного провадження, суд установив такі обставини та дійшов до таких висновків.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Дельта-Авто-Транс" з 09.06.2016 року зареєстроване як юридична особа, перебуває на податковому обліку в ГУ ДПС у Кіровоградській області. Основним видом його економічної діяльності є вантажний автомобільний транспорт. (а.с. 137 - 142, т.1)

Посадовими особами ГУ ДПС у Кіровоградській області складено акт №127/11-28-32-01/40555396 від 09.12.2019 року про результати проведення фактичної перевірки ТОВ "Дельта-Авто-Транс" з питань дотримання вимог законодавства у сфері обігу пального за період з 01.07.2019 року по 06.12.2019 року. (а.с. 14 - 15, 90 - 91, т.1)

Відповідно до цього акту за період з 01.07.2019 року по 06.12.2019 року ТОВ "Дельта-Авто-Транс" згідно інформації, яка міститься в Єдиному реєстрі акцизних накладних, в Єдиному реєстрі податкових накладних, та первинних бухгалтерських документів, здійснило оптову реалізацію контрагентам пального - важкі дистиляти (газойлі) - дизельне паливо (код УКТ ЗЕД ) в загальній кількості 11674,79 л, а саме: ТОВ "Гарант- Трейд Компані" - 5453, 80 л, ТОВ "Ю-Автотранс" - 6220, 99 л. Станом на 06.12.2019 року ТОВ "Дельта-Авто-Транс" не придбавало ліцензію на право здійснення оптової торгівлі пальним. Тож, за висновками перевірки, ТОВ "Дельта-Авто-Транс" у період з 01.07.2019 року по 06.12.2019 року здійснювало оптову торгівлю пальним без наявності ліцензії, чим порушило вимоги частини 1 статті 15 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального".

Акт складений у двох примірниках. Згідно з відміткою в акті, посадові особи підприємства відмовилися від підписання та отримання акту перевірки, матеріали направлені поштою. (а.с. 15, 91 т.1)

Акт направлений на адресу ТОВ "Дельта-Авто-Транс" рекомендованим листом 09.12.2019 року та отриманий ним 14.12.2019 року. (а.с. 92, т.1)

На підставі вказаного акту перевірки в.о. начальника ГУ ДПС у Кіровоградській області винесено податкове повідомлення-рішення форми "С" №0 від 09.01.2020 року. Цим рішенням до ТОВ "Дельта-Авто-Транс" на підставі підпункту 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 ПК України, абзацу 8 частини 2 статті 17 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального" застосовано фінансові санкції у вигляді штрафу в сумі 500000 грн. за оптову торгівлю пальним без наявності ліцензії. (а.с. 12 - 13, т.1)

Вказане рішення направлено на адресу позивача поштою та отримано ним 13.01.2020 року.

Не погодившись з цим податковим повідомленням - рішенням, позивач подав на нього скаргу до ДПС України, направивши її поштою 21.01.2020 року. (а.с. 22 - 25, т.1)

Рішенням ДПС України від 18.03.2020 року скаргу ТОВ "Дельта-Авто-Транс" залишено без задоволення. (а.с. 26 - 27, т.1)

Між тим, ГУ ДПС в Кіровоградській області 10.03.2020 року надіслало позивачу податкову вимогу форми "Ю" №5606-53 від 25.02.2020 року про термінову сплату податкового боргу у розмірі 500 000 грн., попередивши, що з 21.02.2020 року на його майно розповсюджується право податкової застави, на суму податкового боргу нараховується пеня та застосовуються штрафні (фінансові) санкції (штрафи), визначені Податковим кодексом України, а контролюючим органом буде здійснено опис майна у податкову заставу. (а.с. 28, т.1)

Не погоджуючись з цими рішеннями, позивач у квітні 2020 року звернувся до суду з даним позовом.

Вирішуючи спір, суд виходить з того, що основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі пальним, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом пального на території України визначає Закон України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального".

Відповідно до частини 1 статті 16 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального" контроль за дотриманням норм цього Закону здійснюють органи, які видають ліцензії, а також інші органи в межах компетенції, визначеної законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, регулює Податковий кодекс України, який зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Цим Кодексом визначаються функції та правові основи діяльності контролюючих органів, визначених пунктом 41.1 статті 41 цього Кодексу, та центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Згідно з пунктом 41.1 статті 41 ПК України контролюючими органами є центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову, державну митну політику, державну політику з адміністрування єдиного внеску, державну політику у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування податкового та митного законодавства, законодавства з питань сплати єдиного внеску та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючий орган (далі - центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику), його територіальні органи.

Пунктом 19-1 статті 19-1 ПК України передбачено, що контролюючі органи виконують такі функції: 19-1.1.14. здійснюють контроль у сфері виробництва, обігу та реалізації підакцизних товарів, контроль за їх цільовим використанням, забезпечують міжгалузеву координацію у цій сфері; 19-1.1.16 здійснюють заходи щодо запобігання та виявлення порушень законодавства у сфері виробництва та обігу спирту, алкогольних напоїв і тютюнових виробів та пального; 19-1.1.17. проводять роботу щодо боротьби з незаконним виробництвом, переміщенням, обігом спирту, алкогольних напоїв і тютюнових виробів та пального.

Згідно з пунктом 20.1 статті 20 ПК України контролюючі органи мають право: 20.1.4 проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків; 20.1.13. доступу під час проведення перевірок до територій, приміщень (крім житла громадян) та іншого майна, що використовуються для провадження господарської діяльності та/або є об`єктами оподаткування, або використовуються для отримання доходів (прибутку), або пов`язані з іншими об`єктами оподаткування та/або можуть бути джерелом погашення податкового боргу; 20.1.19. застосовувати до платників податків передбачені законом фінансові (штрафні) санкції (штрафи) за порушення податкового чи іншого законодавства, контроль за додержанням якого покладено на контролюючі органи.

Відповідно до пунктів 61.1, 61.2 статті 61 ПК України податковий контроль - це система заходів, що вживаються контролюючими органами та координуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Податковий контроль здійснюється органами, зазначеними у статті 41 цього Кодексу, в межах їх повноважень, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до підпункту 62.1.3 пункту 6.2.1 статті 62 ПК України податковий контроль здійснюється зокрема шляхом перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.

Згідно з пунктом 75.1 статті 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Пунктом 75.1.3 статті 75 ПК України встановлено, що фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Порядок проведення фактичної перевірки визначений статтею 80 ПК України.

Відповідно до положень пунктів 80.1, 80.2 статті 80 ПК України фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).

Фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції, під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з підстав, наведених у підпунктах 80.2.1 - 80.2.7, зокрема у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального (пп. 80.2.5 п.80.1 статті 80 ПК України).

Пунктами 80.5, 80.7, 80.9, 80.10 статті 80 ПК України передбачено, що допуск посадових осіб контролюючих органі до проведення фактичної перевірки здійснюється згідно із статтею 81 цього Кодексу.

Фактична перевірка проводиться двома і більше посадовими особами контролюючого органу у присутності посадових осіб суб`єкта господарювання або його представника та/або особи, що фактично здійснює розрахункові операції.

Строки проведення фактичної перевірки встановлені статтею 82 цього Кодексу.

Порядок оформлення результатів фактичної перевірки встановлено статтею 86 цього Кодексу.

Статтею 81 ПК України передбачені умови та порядок допуску посадових осіб контролюючих органів до проведення документальних виїзних та фактичних перевірок.

Згідно з пунктом 81.1 статті 81 ПК України посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів:

- направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, що скріплений печаткою контролюючого органу;

- копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу; службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки;

- службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Непред`явлення або ненадіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред`явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки.

Відмова платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) від допуску до перевірки на інших підставах, ніж визначені в абзаці п`ятому цього пункту, не дозволяється.

При пред`явленні направлення платнику податків та/або посадовим (службовим) особам платника податків (його представникам або особам, які фактично проводять розрахункові операції) такі особи розписуються у направленні із зазначенням свого прізвища, імені, по батькові, посади, дати і часу ознайомлення.

Згідно з пунктом 81.2 статті 81 ПК України у разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) у допуску посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення перевірки посадовими (службовими) особами контролюючого органу за місцем проведення перевірки, невідкладно складається у двох примірниках акт, що засвідчує факт відмови, із зазначенням заявлених причин відмови, один примірник якого вручається під підпис, відразу після його складання, платнику податків та/або уповноваженій особі платника податків.

Посадова (службова) особа платника податків (його представник або особа, яка фактично проводить розрахункові операції) має право надати свої письмові пояснення до складеного контролюючим органом акта.

У разі відмови платника податків та/або його посадових (службових) осіб (представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) підписати акт, що засвідчує факт відмови у допуску до проведення перевірки, посадовими (службовими) особами контролюючого органу складається акт, що засвідчує факт відмови в отриманні акта та/або наданні письмових пояснень до нього.

Керівники і відповідні посадові особи юридичних осіб та фізичні особи - платники податків під час перевірки, що проводиться контролюючими органами, зобов`язані виконувати вимоги контролюючих органів щодо усунення виявлених порушень законів про оподаткування і підписати акт (довідку) про проведення перевірки та мають право надати заперечення на цей акт (довідку). (пункт 81.3 статті 83 ПК України).

Пунктом 82.3 статті 82 ПК України установлено, що тривалість перевірок, визначених статтею 80 цього Кодексу, не повинна перевищувати 10 діб. Продовження строку таких перевірок здійснюється за рішенням керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу не більш як на 5 діб.

Статтею 85 ПК України передбачений порядок надання платниками податків документів.

Згідно з пунктами 85.1, 85.2, 85.4, 85.7, 85.8 статті 85 ПК України забороняється витребування документів від платника податків будь-якими посадовими (службовими) особами контролюючих органів у випадках, не передбачених цим Кодексом.

Платник податків зобов`язаний надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки. Такий обов`язок виникає у платника податків після початку перевірки.

При проведенні перевірок посадові (службові) особи контролюючого органу мають право отримувати у платників податків належним чином завірені копії первинних фінансово-господарських, бухгалтерських та інших документів, що свідчать про приховування (заниження) об`єктів оподаткування, несплату податків, зборів, платежів, порушення вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи. Такі копії повинні бути засвідчені підписом платника податків або його посадової особи та скріплені печаткою (за наявності).

Отримання копій документів оформляється описом. Копія опису, складеного посадовими (службовими) особами контролюючого органу, вручається під підпис платнику податків або його законному представнику. Якщо платник податків або його законний представник відмовляється від засвідчення опису або від підпису про отримання копії опису, то посадові (службові) особи контролюючого органу, які отримують копії, роблять відмітку про відмову від підпису.

Посадова (службова) особа контролюючого органу, яка проводить перевірку, у випадках, передбачених цим Кодексом, має право отримувати від платника податків або його законних представників копії документів, що належать до предмета перевірки. Такі копії повинні бути засвідчені підписом платника податків або його посадової особи та скріплені печаткою (за наявності).

Порядок оформлення результатів перевірок передбачений статтею 86 ПК України.

Відповідно до пункту 86.1 статті 86 ПК України результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка.

Акт (довідка), складений за результатами перевірки та підписаний посадовими особами, які проводили перевірку, у строки визначені цим Кодексом, надається платнику податків або його законному представнику, який зобов`язаний його підписати.

Строк складення акта (довідки) про результати перевірки не зараховується до строку проведення перевірки, встановленого цим Кодексом (з урахуванням його продовження).

У разі незгоди платника податків з висновками акта (довідки) такий платник зобов`язаний підписати такий акт (довідку) перевірки із зауваженнями, які він має право надати разом з підписаним примірником акта (довідки) або окремо у строки, передбачені цим Кодексом.

Згідно з пунктом 86.5 статті 86 ПК України акт (довідка) про результати фактичних перевірок, визначених статтею 80 цього Кодексу, складається у двох примірниках, підписується посадовими особами контролюючих органів, які проводили перевірку, реєструється не пізніше наступного робочого дня після закінчення перевірки. Акт (довідка) про результати зазначених перевірок підписується особою, яка здійснювала розрахункові операції, платником податків та його законними представниками (у разі наявності).

Підписання акта (довідки) таких перевірок особою, яка здійснювала розрахункові операції, платником податків та/або його представниками та посадовими особами контролюючого органу, які проводили перевірку, здійснюється за місцем проведення перевірки або у приміщенні контролюючого органу.

У разі відмови платника податків, його законних представників або особи, яка здійснювала розрахункові операції, від підписання акта (довідки), посадовими особами контролюючого органу складається акт, що засвідчує факт такої відмови. Один примірник акта або довідки про результати перевірки не пізніше наступного робочого дня після його складення реєструється в журналі реєстрації актів контролюючого органу і не пізніше наступного дня після його реєстрації вручається або надсилається платнику податків, його законному представнику або особі, яка здійснювала розрахункові операції.

У разі відмови платника податків або його законних представників від отримання примірника акта (довідки) перевірки чи неможливості його вручення платнику податків або його законним представникам чи особі, яка здійснювала розрахункові операції з будь-яких причин, такий акт або довідка надсилається платнику податків у порядку, визначеному статтею 58 цього Кодексу для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень. У зазначених в цьому абзаці випадках контролюючим органом складається відповідний акт або робиться позначка в акті або довідці про результати перевірки.

Пунктами 86.6, 86.7, 86.8 статті 86 ПК України передбачено, що відмова платника податків або його законних представників чи особи, яка здійснювала розрахункові операції, від підписання акта перевірки або отримання його примірника не звільняє платника податків від обов`язку сплатити визначені контролюючим органом за результатами перевірки грошові зобов`язання.

У разі незгоди платника податків або його представників з висновками перевірки чи фактами і даними, викладеними в акті (довідці) перевірки, вони мають право подати свої заперечення та/або додаткові документи в порядку, визначеному пунктом 44.7 статті 44 цього Кодексу, до контролюючого органу, який проводив перевірку платника податків, протягом 10 робочих днів з дня, наступного за днем отримання акта (довідки).

Податкове повідомлення-рішення приймається керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем вручення платнику податків, його представнику або особі, яка здійснювала розрахункові операції, акта перевірки у порядку, передбаченому статтею 58 цього Кодексу, для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень, а за наявності заперечень посадових осіб платника податків до акта перевірки та/або додаткових документів, поданих у порядку, визначеному пунктом 44.7 статті 44 цього Кодексу, приймається з урахуванням висновку про результати розгляду заперечень до акта перевірки та/або додаткових документів - протягом трьох робочих днів, наступних за днем розгляду заперечень та/або додаткових документів і надання (надсилання) письмової відповіді платнику податків.

У ході судового розгляду справи представник позивача стверджувала, що відповідач не мав повноважень на проведення фактичної перевірки та винесення спірного податкового повідомлення-рішення, оскільки не є органом ліцензування оптової торгівлі пальним.

Суд відхиляє такі доводи та зазначає, що відповідно до частини 1 статті 16 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального" контроль за дотриманням норм цього Закону здійснюють органи, які видають ліцензії, а також інші органи в межах компетенції, визначеної законами України.

Згідно з частиною 2 статті 17 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального" рішення про стягнення штрафів, передбачених частиною другою цієї статті, приймаються податковими органами та/або органом, який видав ліцензію на право виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, дистилятом виноградним спиртовим, спиртом-сирцем плодовим, біоетанолом, алкогольними напоями і тютюновими виробами та пальним, зберігання пального, та іншими органами виконавчої влади у межах їх компетенції, визначеної законами України.

Відповідно до пункту 215.1 статті 215 ПК України пальне належить до підакцизних товарів.

Постановою Кабінету Міністрів України від 05.08.2015 року №609 "Про затвердження переліку органів ліцензування та визнання такими, що втратили чинність, деяких постанов Кабінету Міністрів України" затверджено Перелік органів ліцензування.

Постановою Кабінету Міністрів України від 19.06.2019 року №545 "Про затвердження Порядку ведення Єдиного державного реєстру суб`єктів господарювання, які отримали ліцензії на право виробництва, зберігання, оптової та роздрібної торгівлі пальним, та місць виробництва, зберігання, оптової та роздрібної торгівлі пальним і внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України" до Переліку органів ліцензування внесено зміни, внаслідок чого ДФС визначено органом ліцензування господарської діяльності з виробництва пального, оптової торгівлі пальним, а територіальні органи ДФС визначено органом ліцензування господарської діяльності з роздрібної торгівлі пальним, зберігання пального. Вказана постанова набрала чинності 01.07.2019 року.

Тож ГУ ДПС у Кіровоградській області як контролюючий орган (податковий орган) та територіальний орган ДПС, в якому позивач перебуває на обліку платників податків, здійснюючи податковий контроль та виконуючи функції, передбачені пп.19-1.1.14, 19-1.1.16, 19-1.1.17 п.19.1 ст.19 ПК України, відповідно до п.75.1 ст.75, ст.80.1 ст. 80 ПК України мав право на проведення фактичної перевірки позивача, зокрема щодо дотримання норм законодавства про виробництво та обіг підакцизних товарів (пального), та дотримання Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального".

У ході судового розгляду справи відповідач, доводячи дотримання порядку та процедури проведення фактичної перевірки, надав суду копію наказу в.о. начальника ГУ ДПС у Кіровоградській області №549 від 27.11.2019 року "Про проведення фактичної перевірки ТОВ "Дельта-Авто-Транс", яким на підставі п.19-1, пп.20.1.1, 20.1.4, 20.1.6, 20.1.8-20.1.13, 20.1.17, п.20.1 ст.20, пп.75.1.3 п.75.1 ст.75, пп.80.2.5 п.80.2 ст.80, ст.81 ПК України та Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального" наказано провести фактичну перевірку ТОВ "Дельта-Авто-Транс" за адресою здійснення господарської діяльності: Кіровоградська область, м. Знам`янка, вул. Дмитрівська, 84, офіс 42, з 27.11.2019 року тривалістю 10 діб. Перевірку провести за період діяльності з 01.07.2019 року з метою здійснення контролю з питань дотримання суб`єктами господарювання вимог законодавства України у сфері обігу пального. (а.с. 201, т.1)

На підставі цього наказу посадовим особам ГУ ДПС Кіровоградської області - державним ревізорам-інспекторам ОСОБА_3 та ОСОБА_4 видані направлення №573 від 27.11.2019 року, №574 від 27.11.2019 року на проведення фактичної перевірки ТОВ "Дельта-Авто-Транс" тривалістю 10 діб, з питань здійснення контролю за дотриманням суб`єктами господарювання вимог законодавства у сфері обігу пального. (а.с. 202, 203, т.1)

Цими посадовими особами ГУ ДПС у Кіровоградській області складено акт №127/11-28-32-01/40555396 від 09.12.2019 року про результати проведення фактичної перевірки ТОВ "Дельта-Авто-Транс" з питань дотримання вимог законодавства у сфері обігу пального за період з 01.07.2019 року по 06.12.2019 року. В розділах "Вступна частина" та "Загальні положення" акту вказано, що фактична перевірка ТОВ "Дельта-Авто-Транс" проведена на підставі наказу №549 від 27.11.2019 року та направлень №573 від 27.11.2019 року, №574 від 27.11.2019 року. Посадові особи підприємства відмовилися від отримання копії наказу на проведення фактичної перевірки та від підпису в направленнях на перевірку, про що складено відповідний акт відмови від підпису №123/11-28-32-01/40555396 від 06.12.2019 року. Перевірка проводилася 06.12.2019 року. У періоді, за який проводилася перевірка, відповідальними за фінансово-господарську діяльність суб`єкта господарювання є: керівник - ОСОБА_1 , головний бухгалтер - ОСОБА_2 . Перевірку проведено з відома керівника підприємства ОСОБА_1 Місцезнаходженням суб`єкта господарювання є: Кіровоградська область, м. Знам`янка, вул. Дмитрівська, 84, офіс 42.

Вказаний акт, який складений на бланку за №008534, зареєстрований в Журналі реєстрації актів (довідок) ГУ ДПС у Кіровоградській області за №127/11-28-32-01/40555396 від 09.12.2019 року. (а.с. 208 - 210, т.1)

У цьому акті відсутній підпис керівника ТОВ "Дельта-Авто-Транс" ОСОБА_1. Згідно з відміткою в акті, посадові особи підприємства відмовилися від підписання та отримання акту перевірки, матеріали направлені поштою.

Крім того, відповідач надав суду копію акту відмови від підписання направлення на перевірку, складеного ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (а.с. 93зв., т.1) Вказаний акт виготовлений на бланку за №008536 та зареєстрований в Спеціальному журналі реєстрації актів ГУ ДПС у Кіровоградській області за №123/11-28-32-01/40555396 від 06.12.2019 року. (а.с. 14 - 15, т.2) Згідно з цим актом 06.12.2019 року о 12:05 посадовим особам ТОВ "Дельта-Авто-Транс" керівнику ОСОБА_1, головному бухгалтеру ОСОБА_2 пред`явлено направлення на перевірку №573, №574 від 27.11.2019 року, а також копію наказу №549 від 27.11.2019 року про проведення фактичної перевірки ТОВ "Дельта-Авто-Транс". Після ознайомлення з вказаними документами керівник ОСОБА_1 , головний бухгалтер ОСОБА_2 відмовилися розписатися у направленнях та отримати копію наказу.

Також відповідач надав суду копію акту відмови від підписання та отримання акта перевірки від 09.12.2019 року №127/11-28-32-01/40555396, складеного ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (а.с. 93, т.1) Вказаний акт виготовлений на бланку за №008535 та зареєстрований в Спеціальному журналі реєстрації актів ГУ ДПС у Кіровоградській області за №130/11-28-32-01/40555396 від 09.12.2019 року. (а.с. 16 - 17, т.2) У цьому акті зафіксовано, що після ознайомлення з актом перевірки від 09.12.2019 року №127/11-28-32-01/40555396 керівник ТОВ "Дельта-Авто-Транс" ОСОБА_1 , головний бухгалтер ОСОБА_2 відмовилися від підписання та отримання акта перевірки без пояснення причини.

Суд допитав у судовому засіданні як свідків директора ТОВ "Дельта-Авто-Транс" ОСОБА_1 , головного бухгалтера ОСОБА_2 . Ці свідки дали суду показання, що фактична перевірка за місцезнаходженням товариства у листопаді - грудні 2019 року не проводилася, а працівники ГУ ДПС у Кіровоградській області для проведення фактичної перевірки, зокрема 06.12.2019 року чи 09.12.2019 року, за адресою місцезнаходження товариства не прибували. На той момент офіс ТОВ "Дельта-Авто-Транс" розміщувався у приміщенні, розташованому у м. Знам`янка по вул. Дмитрівська, 84, яке позивач орендував у АТ КБ "Приватбанк" та адреса якого була зареєстрована як його місцезнаходження та як податкова адреса. Свідки пояснили, що на початку грудня 2019 року до ТОВ "Дельта-Авто-Транс" надійшов телефонний запит від ГУ ДПС у Кіровоградській області про надання пояснень щодо обставин відвантаження пального на адресу ТОВ "Гарант-Трейд Компані" та ТОВ "Ю-Автотранс". Головний бухгалтер ОСОБА_2 підготувала відповідні пояснення №412/2019 від 04.12.2019 року, які підписав директор ТОВ "Дельта-Авто-Транс" ОСОБА_1 . Ці пояснення разом з копіями первинних документів 04.12.2019 року були направлені до ГУ ДПС у Кіровоградській області. Згодом ТОВ "Дельта-Авто-Транс" отримало поштою акт фактичної перевірки №127/11-28-32-01/40555396 від 09.12.2019 року, який був складений на підставі наданих ним пояснень №412/2019 від 04.12.2019 року та документів. Свідки ОСОБА_1 та ОСОБА_2 наполягали, що про призначення та проведення фактичної перевірки вони у встановленому порядку поінформовані не були, копія наказу про проведення такої перевірки їм не вручалася. Свідки ОСОБА_1 та ОСОБА_2 категорично заперечили той факт, що вони відмовлялися отримати копію наказу чи розписатися в направленнях на перевірку, а також підписати та отримати примірник акту фактичної перевірки, та наполягали на тому, що ніхто з посадових осіб ГУ ДПС у Кіровоградській області для перевірки не прибував і будь-які документи їм для ознайомлення, отримання чи підписання не надавалися.

Для з`ясування обставин проведення фактичної перевірки "Дельта-Авто-Транс" суд викликав у судове засідання як свідків державних ревізорів-інспекторів ГУ ДПС у Кіровоградській області ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Свідок ОСОБА_4 прибув у судове засідання та дав суду показання, що 06.12.2019 року він та ОСОБА_3 виїхали до м. Знам`янка для проведення фактичної перевірки ТОВ "Дельта-Авто-Транс" за його юридичною адресою. Посадові особи товариства відмовилися розписатися у направленнях на проведення перевірки та від отримання копії наказу про проведення перевірки, про що ним було складено відповідний акт. Також посадові особи товариства відмовилися від підписання акту фактичної перевірки, про що також було складено відповідний акт. Свідок ОСОБА_4 пояснив, що усі акти, які складалися у ході фактичної перевірки, готував він особисто та реєстрував їх у відповідних журналах, заведених в ГУ ДПС у Кіровоградській області. На запитання суду свідок ОСОБА_4 не зміг пояснити обставини проведення фактичної перевірки ТОВ "Дельта-Авто-Транс", зокрема щодо її часу, місця, навколишньої обстановки, присутніх осіб та їхньої поведінки, способу отримання від позивача копій документів, які стосувалися питань перевірки, вказавши, що не пам`ятає такі деталі через тривалий час, який відтоді минув.

Однак, під час одночасного допиту свідків у судовому засіданні 22.02.2021 року ОСОБА_4 не зміг впізнати посадових осіб ТОВ "Дельта-Авто-Транс", зокрема директора ТОВ "Дельта-Авто-Транс" ОСОБА_1 та головного бухгалтера ОСОБА_2 , які, як зафіксовано в актах №123/11-28-32-01/40555396 від 06.12.2019 року та №130/11-28-32-01/40555396 від 09.12.2019 року, нібито відмовлялися від отримання копії наказу на проведення фактичної перевірки та від підпису в направленнях на перевірку, а також від підписання та отримання акту перевірки.

Натомість свідки ОСОБА_1 та ОСОБА_2 дали суду показання, що особу ОСОБА_4 вони не знають, до дня судового засідання з ним не зустрічалися.

Свідок ОСОБА_3 для допиту у судове засідання не з`явився.

Відповідач на пропозицію суду не надав накази про відрядження ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які б підтверджували їхній від`їзд 06.12.2019 року до м. Знам`янка Кіровоградської області для проведення фактичної перевірки ТОВ "Дельта-Авто-Транс", чи 09.12.2019 року для підписання та вручення платнику примірника акту №127/11-28-32-01/40555396 від 09.12.2019 року.

З огляду на ці обставини, суд критично оцінює показання свідка ОСОБА_4 , оскільки він не дав відповіді на запитання, спрямовані на з`ясування достовірності його показань, зокрема щодо обставин проведення фактичної перевірки ТОВ "Дельта-Авто-Транс" за його місцезнаходженням. Суд також не приймає в якості належних доказів акти відмови від підписання №123/11-28-32-01/40555396 від 06.12.2019 року та №130/11-28-32-01/40555396 від 09.12.2019 року, оскільки викладена у них інформація спростована показаннями свідків ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та не підтверджена іншими належними доказами.

Тож оцінивши надані докази у сукупності, суд установив, що фактична перевірка за місцем провадження позивачем його господарської діяльності не проводилася. Всупереч вимогам пунктів 80.2, 80.7 статті 80, пункту 81.1 статті 81 ПК України, копія наказу про проведення фактичної перевірки уповноваженим особам ТОВ "Дельта-Авто-Транс" під розписку не вручалася, а службові посвідчення та направлення на проведення перевірки посадовими особами контролюючого органу не пред`являлися. Невиконання цих вимог не давало посадовим особам відповідача права приступати до проведення фактичної перевірки позивача та дозволяло позивачу не допустити їх до проведення перевірки.

Воднораз, уповноважені особи ТОВ "Дельта-Авто-Транс" не скористалися правом недопуску посадових осіб контролюючого органу до перевірки, позаяк ті фактичних дій щодо проведення такої перевірки у присутності посадових осіб суб`єкта господарювання за місцем його знаходження та провадження ним діяльності, вказаним у наказі про проведення перевірки та в акті перевірки, не вчиняли.

Всупереч пункту 86.5 статті 86 ПК України акт фактичної перевірки не складався за місцем її проведення, а складений у приміщенні контролюючого органу.

Суд зазначає, що Податковим кодексом України не передбачено право посадових осіб контролюючого органу на проведення фактичної перевірки в приміщенні контролюючого органу, навіть у разі відмови платника податків від підпису у направленні на перевірку чи у допуску посадових осіб контролюючого органу до проведення перевірки.

При складанні акту перевірки посадовими особами відповідача використано дані Єдиного реєстру акцизних накладних та Єдиного реєстру податкових накладних, а також надану позивачем у поясненнях №412/2019 від 04.12.2019 року інформацію щодо взаємовідносин з ТОВ "Гарант-Трейд Компані" та ТОВ "Ю-Автотранс", що підтверджується додатками до акту №127/11-28-32-01/40555396 від 09.12.2019 року, зокрема додатком №1, в якому наведений перелік документів, доданих до пояснень ТОВ "Дельта-Авто-Транс" №412/2019 від 04.12.2019 року. (а.с. 18 - 19, 207 т.1)

Відповідно до пп. 20.1.14 п.20.1 ст.20 ПК України контролюючі органи мають право у разі виявлення порушення вимог податкового чи іншого законодавства України, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, надсилати платникам податків письмові запити щодо надання засвідчених належним чином копій документів.

Згідно з пунктом 73.3 статті 73 ПК України контролюючі органи мають право звернутися до платників податків та інших суб`єктів інформаційних відносин із письмовим запитом про подання інформації (вичерпний перелік та підстави надання якої встановлено законом), необхідної для виконання покладених на контролюючі органи функцій, завдань, та її документального підтвердження.

Такий запит підписується керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу і повинен містити: 1) підстави для надіслання запиту відповідно до цього пункту, із зазначенням інформації, яка це підтверджує; 2) перелік інформації, яка запитується, та перелік документів, які пропонується надати; 3) печатку контролюючого органу.

У ході судового розгляду справи відповідач не надав суду письмовий запит, адресований позивачу, на який той надав свої пояснення №412/2019 від 04.12.2019 року.

Суд наголошує, що відповідно до статті 85 ПК України право посадових осіб контролюючого органу витребовувати у платника податків документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки, виникає після початку перевірки, а у платника податків з цього моменту виникає обов`язок надати посадовим особам контролюючого органу такі документи; отримання копій документів повинно оформлятися описом. При цьому закон пов`язує початок фактичної перевірки, яка здійснюється без попередження платника податків, але у його присутності, саме з врученням платнику податків або його уповноваженій особі під розписку копії наказу про проведення перевірки. Право приступити до проведення фактичної перевірки посадові особи контролюючого органу мають за умови пред`явлення уповноваженій особі платника податку направлень на проведення такої перевірки та своїх службових посвідчень.

Вказані вимоги Податкового кодексу України при проведенні фактичної перевірки позивача не були дотримані.

Суд прийшов до висновку що фактична перевірка позивача щодо дотримання норм законодавства про виробництво та обіг підакцизних товарів проведена з порушенням вимог чинного законодавства щодо порядку проведення таких перевірок, без відома позивача та без присутності його посадових осіб, у приміщенні контролюючого органу. З наказом про перевірку, відомостями про дату її початку, тривалість та місце проведення позивач не був ознайомлений у встановлений законом спосіб та строк ні до її початку, ні до дня її закінчення, який припадав на 06.12.2019 року. Позивач не був обізнаний про проведення фактичної перевірки щодо нього аж до моменту отримання акту перевірки, а станом на 04.12.2019 року не мав обов`язку надавати контролюючому органу будь-які документи, які стосуються питань перевірки. Складений відповідачем акт не підтверджує факт проведення перевірки та не відображає її результати.

Верховний Суд у постановах від 24.10.2018 року у справі №808/1746/15, від 20.09.2019 року у справі №0340/1931/18, від 29.12.2020 року у справі №813/2885/18 навів правову позицію, що здійснення перевірки є необхідною передумовою для винесення податкових повідомлень-рішень у разі встановлення контролюючим органом порушень податкового та іншого законодавства, дотримання якого контролюється податковими органами, тому за відсутності проведеної перевірки як юридичного факту у контролюючого органу відсутня компетенція на винесення податкового повідомлення-рішення. Така компетенція не виникає в силу самого лише факту вчинення платником податків податкового правопорушення. Для визначення контролюючим органом грошових зобов`язань платникові податків шляхом прийняття податкового повідомлення-рішення у зв`язку з допущеними таким платником порушеннями необхідно дотриматися певних умов, а саме - спочатку провести податкову перевірку.

Верховний Суд у складі судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду у постанові від 21.02.2020 року у справі №826/17123/18 сформулювала правовий висновок, відповідно до якого незалежно він прийнятого платником податків рішення про допуск (недопуск) посадових осіб до перевірки, оскаржуючи в подальшому наслідки проведеної контролюючим органом перевірки у вигляді податкових повідомлень-рішень та інших рішень, платник податків не позбавлений можливості посилатись на порушення контролюючим органом вимог законодавства щодо проведення такої перевірки, якщо вважає, що вони зумовлюють протиправність таких податкових повідомлень-рішень. При цьому, таким підставам позову, за їх наявності, суди повинні надавати правову оцінку в першу чергу, а у разі, якщо вони не визнані судом такими, що тягнуть протиправність рішень, прийнятих за наслідками такої перевірки, - переходити до перевірки підстав позову щодо наявності порушень податкового та/або іншого законодавства.

Тому з огляду на протиправність дій відповідача щодо проведення фактичної перевірки позивача, суд переконаний, що така перевірка не може породжувати правових наслідків, складений за наслідками такої перевірки акт не може вважатися належним та допустимим доказом вчинення позивачем порушень вимог законодавства у сфері обігу пального, а прийняте на підставі цього акту податкове повідомлення-рішення є протиправним внаслідок порушення відповідачем способу реалізації владних управлінських функцій.

Враховуючи наведені вище правові висновки Верховного Суду, суд скасовує спірне податкове повідомлення-рішення форми "С" №0 від 09.01.2020 року як таке, що прийняте на підставі незаконної перевірки, та не вдається в дослідження правомірності висновків акту ГУ ДПС у Кіровоградській області №127/11-28-32-01/40555396 від 09.12.2019 року про допущені позивачем порушення вимог Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального" в частині оптової торгівлі пальним без наявності ліцензії, які стали підставою для накладення на нього штрафу. Встановлені судом порушення відповідачем процедури проведення фактичної перевірки та оформлення її результатів є самостійною і достатньою підставою для висновку про протиправність податкового повідомлення-рішення, прийнятого на підставі цього акту.

Вирішуючи позовну вимогу про скасування податкової вимоги форми "Ю" №5606-53 від 25.02.2020 року, суд дійшов до таких висновків.

За визначеннями, наведеними у підпунктах 14.1.39, 14.1.153, 14.1.175, 14.1.265 пункту 14 статті 14 ПК України:

- штрафна санкція (фінансова санкція, штраф) - плата у вигляді фіксованої суми та/або відсотків, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи, а також штрафні санкції за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності;

- грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності;

- податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом;

- податкова вимога - письмова вимога контролюючого органу до платника податків щодо погашення суми податкового боргу.

Згідно з пунктом 57.3 статті 57 ПК України у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов`язання платник податків зобов`язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження.

Відповідно до пунктів 56.1, 56.2, 56.3 статті 56 ПК України рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку.

У разі коли платник податків вважає, що контролюючий орган неправильно визначив суму грошового зобов`язання або прийняв будь-яке інше рішення, що суперечить законодавству або виходить за межі повноважень контролюючого органу, встановлених цим Кодексом або іншими законами України, він має право звернутися до контролюючого органу вищого рівня із скаргою про перегляд цього рішення.

Скарга подається до контролюючого органу вищого рівня у письмовій формі (за потреби - з належним чином засвідченими копіями документів, розрахунками та доказами, які платник податків вважає за потрібне надати з урахуванням вимог пункту 44.6 статті 44 цього Кодексу) протягом 10 робочих днів, що настають за днем отримання платником податків податкового повідомлення-рішення або іншого рішення контролюючого органу, що оскаржується.

Згідно з пунктом 56.15 статті 56 ПК України скарга, подана із дотриманням строків, визначених пунктом 56.3 цієї статті, зупиняє виконання платником податків грошових зобов`язань, визначених у податковому повідомленні-рішенні (рішенні), на строк від дня подання такої скарги до контролюючого органу до дня закінчення процедури адміністративного оскарження.

Протягом зазначеного строку податкові вимоги з податку, що оскаржується, не надсилаються, а сума грошового зобов`язання, що оскаржується, вважається неузгодженою.

Пунктом 56.17 статті 56 ПК України передбачено, що день закінчення процедури адміністративного оскарження вважається днем узгодження грошового зобов`язання платника податків.

Відповідно до пунктів 59.1, 59.3 статті 59 ПК України у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Податкова вимога надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов`язання.

Податкова вимога повинна містити відомості про факт виникнення грошового зобов`язання та права податкової застави, розмір податкового боргу, який забезпечується податковою заставою, обов`язок погасити податковий борг та можливі наслідки його непогашення в установлений строк, попередження про опис активів, які відповідно до законодавства можуть бути предметом податкової застави, а також про можливі дату та час проведення публічних торгів з їх продажу.

Судом установлено, що, позивач, отримавши 13.01.2020 року податкове повідомлення-рішення №0 від 09.01.2020 року, розпочав процедуру його адміністративного оскарження, подавши у встановлений пунктом 56.3 статті 56 ПК України строк скаргу до ДПС України. Тож за правилами пункту 56.15 статті 56 ПК України сума грошового зобов`язання, визначена у цьому податковому повідомленні-рішенні, вважалася неузгодженою до дня закінчення процедури адміністративного оскарження, а саме до дня отримання позивачем рішення ДПС України від 18.03.2020 року, та до того моменту не набула статусу податкового боргу.

Попри процедуру адміністративного оскарження грошового зобов`язання, визначеного податковим повідомленням-рішенням №0 від 09.01.2020 року, яке не набуло статусу узгодженого, в інтегрованій картці платника вже 20.02.2020 року відображено суму податкового боргу позивача у розмірі 500 000 грн. (а.с. 88, т.1), а 25.02.2020 року сформовано спірну податкову вимогу №5606-53 про сплату податкового боргу у розмірі 500 000 грн., яку 10.03.2020 року надіслано позивачу. Згодом в інтегрованій картці платника 23.03.2020 року виключено суму боргу у розмірі 500 000 грн. у зв`язку з адміністративним оскарженням та поновлено цю суму в обліку 12.05.2020 року.

Відтак, суд прийшов до висновку, що податкова вимога №5606-53 від 25.02.2020 року безпідставно сформована відповідачем під час процедури адміністративного оскарження та всупереч пункту 56.15 статті 56 ПК України надіслана позивачу до закінчення граничного строку сплати сум грошових зобов`язань, визначеного пунктом 57.3 статті 57 та пунктом 59.3 статті 59 ПК України.

Представник відповідача надав суду копію службової записки ГУ ДПС у Кіровоградській області від 29.10.2020 року, в якій вказано, що 23.03.2020 року податкова вимога №5606-53 від 25.02.2020 року відкликана, та посилався на те, що факт відкликання спірної податкової вимоги підтверджується журналом "Податкові вимоги" та відомостями з інтегрованої картки платника про виключення 23.03.2020 року з обліку суми податкового боргу. (а.с. 88, 244, 247, т.1)

Суд зазначає, що підстави та механізм відкликання податкового повідомлення-рішення і податкової вимоги наведені у статті 60 ПК України.

Відповідно до цієї норми та пункту 1 розділу VI Порядку направлення контролюючими органами податкових вимог платникам податків, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 30.06.2017 року №610, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 24.07.2017 року за №902/30770, податкова вимога вважається відкликаною: у день, протягом якого відбулося самостійне погашення суми податкового боргу платником податків або органом стягнення у повному обсязі; з дня прийняття контролюючим органом рішення про скасування податкової вимоги; з дня надходження до платника податків податкової вимоги, яка містить зменшену контролюючим органом або за рішенням суду, що набрало законної сили, суму податкового боргу, визначену в раніше направленій податковій вимозі; у день набрання законної сили рішенням суду, яким скасовано суму податкового боргу, визначену у податковій вимозі.

Оскільки відповідач не довів суду наявність відповідних підстав, передбачених статтею 60 ПК України, які б свідчили про те, що спірна податкова вимога вважаються відкликаною, тому суд вважає, що це рішення контролюючого органу, яке прийняте з порушенням норм Податкового кодексу України, має бути скасоване у судовому порядку як протиправне рішення суб`єкта владних повноважень. Тож у цій частині позов ТОВ "Дельта-Авто-Транс" також слід задовольнити.

Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір у розмірі 9602 грн. (а.с. 9, 10, 117, т.1), який слід стягнути на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 90, 139, 242-246, 250, 251, 255, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю "Дельта-Авто-Транс" до Головного управління ДПС у Кіровоградській області задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Кіровоградській області форми "С" №0 від 09.01.2020 року.

Визнати протиправною та скасувати податкову вимогу Головного управління ДПС у Кіровоградській області форми "Ю" №5606-53 від 25.02.2020 року .

Стягнути на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Дельта-Авто-Транс" судові витрати на сплату судового збору у розмірі 9602 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Кіровоградській області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Третього апеляційного адміністративного суду, шляхом подачі апеляційної скарги через Кіровоградський окружний адміністративний суд, у 30-денний строк, установлений статтею 295 КАС України.

Суддя Кіровоградського окружного

адміністративного суду О.А. Черниш

Повне рішення складено 05.04.2021 року.