Справа № 640/4752/19
Суддя: Файдюк Віталій Васильович
Дата ухвалення: 2021-04-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 640/4752/19 Суддя (судді) першої інстанції: Федорчук А.Б.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2021 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Судді-доповідача Файдюка В.В.

суддів: Земляної Г.В.

Мєзєнцева Є.І.

При секретарі: Марчук О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 листопада 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві про зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві, в якому просив зобов`язати відповідача призначити йому пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1 відповідно до пункту 1 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року №1058-IV з 09 серпня 2018 року.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що ОСОБА_1 має пільговий стаж 6 років 2 місяці, що підтверджується довідкою Відкритого акціонерного товариства «Київхімволокно» від 31 травня 2018 року №51, а тому має право на призначення пільгової пенсії за Списком №1. Відповідач, відмовляючи позивачу у призначенні такої пенсії, порушив вимоги законодавства та, як наслідок, право позивача, гарантоване йому Конституцією України та спеціальними нормативно-правовими актами.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 листопада 2020 року даний адміністративний позов - задоволено.

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 1 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року №1058-IV.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві призначити, нарахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 1 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року №1058-IV, починаючи з 09 серпня 2018 року.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, відповідач звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нову постанову, якою відмовити в задоволенні позову повністю.

Скаргу обґрунтовано тим, що позивач не має права на призначення пільгової пенсії згідно зі Списком №1, оскільки робота на капроновому виробництві не передбачена переліком посад Списку №1, що дають право на достроковий вихід на пенсію на пільгових умовах. Видана ВАТ «Київхімволокно» довідка не відповідає вимогам законодавства, оскільки в ній чітко не вказано, що правом на пільгову пенсію за Списком №1 користуються робітники, майстри та старші майстри, механіки і енергетики цехів, зайняті на ремонті, профілактиці та обслуговуванні технологічного обладнання і електрообладнання (крім контрольно-вимірювальних приладів та вентиляції), де основні робітники, які ведуть технологічний процес, користуються правом на пільгову пенсію.

Оскільки сторони до суду не з`явилися, справу розглянуто у відкритому судовому засіданні в м. Києві, без фіксації судового процесу, в порядку ч. 4 статті 229 КАС України.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернувся до відповідача із заявою від 09 липня 2018 року щодо призначення йому пенсії на пільгових умовах за Списком №1, відповідно до пункту 1 частини 2 статті 114 Закону України №1058-IV.

Листом від 13 серпня 2018 року №60200/03 відповідач повідомив, що розпорядженням від 02 серпня 2018 року позивачу відмовлено у призначенні пенсії на пільгових умовах відповідно до Закону України №1058-IV у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу. Робота на капроновому виробництві як така, що дає право на пільгову пенсію за Списком №1, не передбачена переліком посад Списку №1 (постанова Кабінету Міністрів України від 11 березня 1994 року №162).

Вважаючи рішення про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п пункту 1 частини 2 статті 114 Закону України №1058-IV за Списком № 1 протиправним, а свої права порушеними, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач неправомірно відмовив позивачу в призначенні пенсії на пільгових умовах, оскільки пільговий стаж підтверджується записами в трудовій книжці та довідкою ВАТ «Київхімволокно».

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції та вважає його обґрунтованим, з огляду на наступне.

Згідно статті 46 Конституцій України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Згідно статті 1 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05 листопада 1991 року №1788-ХІІ (далі - Закон №1788-ХІІ, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Відповідно до статті 100 вказаного Закону особам, які працювали до введення в дію цього Закону на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, передбачених раніше діючим законодавством, пенсії за віком призначаються на таких умовах:

а) особам, які мають на день введення в дію цього Закону повний стаж на зазначених роботах, що давав право на пенсію на пільгових умовах, пенсії в розмірах, передбачених цим Законом, призначаються відповідно до вимог за віком і стажем, встановлених раніше діючим законодавством;

б) особам, які не мають повного стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, вік, необхідний для призначення пенсії відповідно до статті 12, знижується пропорційно наявному стажу в порядку, передбаченому статтями 13-14 цього Закону, виходячи з вимог цього стажу, встановлених раніше діючим законодавством.

Крім того, принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, а також суспільні відносини з приводу призначення, перерахунку і виплати пенсій врегульовані Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV.

Так, згідно з підпунктом 1 пункту 2 статті 114 Закону України №1058-IV, на пільгових умовах пенсія за віком призначається: працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Працівникам, які не мають стажу роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом 1 частини 1 статті 26 цього Закону: чоловікам - на 1 рік за кожний повний рік такої роботи; жінкам - на 1 рік 4 місяці за кожний повний рік такої роботи.

Частинами 1 та 2 статті 24 Закону України №1058-IV визначено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Відповідно до статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 637 від 12 серпня 1993 року - основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними документами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків. За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Відповідно до п. 20 Порядку у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток N 5). У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Зі змісту вказаних норм вбачається, що довідки мають надаватися у разі, коли відсутні відомості в трудовій книжці про роботу особи у спірний період, що визначає її право на пільгову пенсію.

Оскільки виключно законами визначаються умови, норми та порядок пенсійного забезпечення, з огляду пріоритетності законів над підзаконним актами, нормативно-правовий акт, яким є Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, не може перешкоджати або встановлювати додаткові умови для визначення права на пенсію.

Вказаним Порядком передбачено право осіб надавати відповідні уточнюючі довідки, а не обов`язок, невиконання якого могло б потягнути відмову у призначенні пенсії.

В контексті викладеного, обґрунтованими є висновки суду першої інстанції, який вказав, що наявність у позивача стажу роботи за Списком № 1 може підтверджуватись записами в трудовій книжці, тоді як підтвердження трудового стажу на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами можливе у випадку її відсутності або відсутності в ній записів.

Як встановлено судом першої інстанції, відповідно до наказу Міністерства хімічної промисловості СРСР від 25 квітня 1975 року №300 Київський комбінат хімічного волокна перетворений на Київське виробниче об`єднання «Хімволокно».

Згідно з наказом Міністерства промисловості України від 10 вересня 1993 року №201, Київське виробниче об`єднання «Хімволокно» перейменовано на Київське державне виробниче об`єднання «Хімволокно».

Наказом Міністерства промисловості України від 30 грудня 1994 року №402 Київське державне виробниче об`єднання «Хімволокно» перейменовано на ВАТ «Київхімволокно».

З трудової книжки позивача вбачається, що ОСОБА_1 працював:

з 01 серпня 1993 року по 01 квітня 1996 року «электромонтером цеха контрольно-измерительных приборов и автоматики по ремонту и обслуживанию электрооборудования химико-прядильного цеха капронового производства и цеха регенерации капролактама в производству синтетических волокон»;

з 01 квітня 1996 року по 30 квітня 1997 року «электромонтером электроцеха ремонтного завода «Техноцентр» по обслуживанию электрооборудования химико-прядильного цеха капронового производства химического, прядильного, отделочного цехов вискозного производства и цеха регенерации сероуглерода»;

з 01 травня 1997 року по 01 лютого 2002 року «электромонтером по ремонту и обслуживанию электрооборудования цеха электроснабжения и автоматики ремонтного завода «Техноцентр» по ремонту и обслуживанию электрооборудования химико-прядильного цеха капронового производства».

Крім того, довідкою ВАТ «Київхімволокно» від 31 травня 2018 року №51 підтверджується, що позивач працював повний робочий день і повний робочий тиждень:

з 01 серпня 1993 року по 01 квітня 1996 року за професією: «электромонтер цеха контрольно-измерительных приборов и автоматики по ремонту и обслуживанию электрооборудования химико-прядильного цеха капронового производства и цеха регенерации капролактама в производству синтетических волокон»;

з 01 квітня 1996 року по 30 квітня 1997 року за професією: «электромонтер электроцеха ремонтного завода «Техноцентр» по обслуживанию электрооборудования химико-прядильного цеха капронового производства химического, прядильного, отделочного цехов вискозного производства и цеха регенерации сероуглерода»;

з 01 травня 1997 року по 01 лютого 2002 року за професією: «электромонтер по ремонту и обслуживанию электрооборудования цеха электроснабжения и автоматики ремонтного завода «Техноцентр» по ремонту и обслуживанию электрооборудования химико-прядильного цеха капронового производства».

Вказані посади передбачені розділом XVI позиції 54б Списку №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 1994 року №162.

Отже, як вірно зазначено в оскаржуваному рішенні, надані до заяви про призначення пенсії позивачем документи, зокрема, трудова книжка та довідка роботодавця, підтверджують, ОСОБА_1 працював зі шкідливими умовами праці, тому періоди роботи з 01 серпня 1993 року по 30 листопада 1995 року, з 01 лютого 1996 року по 30 червня 1998 року, з 01 листопада 1999 року по 30 квітня 2001 року підлягають зарахуванню до пільгового стажу, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1.

Також у вказаній довідці відображено, що в період з 01 грудня 1995 року по 31 січня 1996 року позивач знаходився у відпустці без збереження заробітної плати; з 01 липня 1998 року по 31 жовтня 1999 року позивач знаходився у відпустці без збереження заробітної плати через відсутність сировини та енергоресурсів; з 01 травня 2001 року виробництво зупинене на реконструкцію та перепрофілювання.

За періоди роботи з 01 серпня 1993 року по 30 листопада 1995 року, з 01 лютого 1996 року по 30 червня 1998 року, з 01 листопада 1999 року по 30 квітня 2001 року пільговий стаж позивача складає 6 років 2 місяці 27 днів.

Довідку ВАТ «Київхімволокно» від 31 травня 2018 року №51 видано на підставі наказів від 31 травня 1994 року №124к/63 та від 30 грудня 1999 року №283к про атестацію робочих місць за умовами праці згідно Списку №1.

Питання призначення пенсій на пільгових умовах згідно із Списками № 1 та № 2 деталізоване у Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженому наказом Міністерства праці та соціальної політики України № 383 від 18 листопада 2005 року.

Згідно п. 3 Порядку № 383 при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, чинні на період роботи особи. При цьому до пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати внесення цієї посади чи професії до Списків.

Вказані списки складені по виробничому принципу, кожному розділу і підрозділу відповідає відповідне виробництво або конкретний вид робіт. Тому, право на пільгову пенсію визначається в залежності від того, в якому виробництві або на яких роботах був зайнятий той чи інший працівник. При цьому, немає значення, в штаті якої організації або якого підрозділу організації перебуває робітник.

Визначальним фактором при встановлені права на дострокове призначення пенсії за віком є факт зайнятості робітника на виробництві або на виконанні окремих робіт, передбачених Списками.

В довідці ВАТ «Київхімволокно» від 31 травня 2018 року №51 про підтвердження наявного трудового стажу вказано, що позивач працював повний робочий день на роботі, передбаченій Списком №1, розділ XVI позиції 54б. При цьому, вказана довідка має всі необхідні реквізити, відомості щодо особи, підписи повноважних осіб та печатку підприємства, у зв`язку з чим судом не було встановлено, а відповідачем не доведено її невідповідність Порядку № 637.

В будь якому випадку формальна невідповідність такої довідки не може позбавляти позивача права на отримання пенсії на пільгових умовах, яке передбачено п. 1 ч. 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та ставити його в нерівне становище з іншими пенсіонерами.

Отже, враховуючи, що позивач має відповідний стаж на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, його трудова книжка містить всі необхідні відомості для призначення пільгової пенсії за Списком № 1, посада на якій працював позивач включена до переліку професій з шкідливими умовами праці, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про те, що відповідач у спірних правовідносинах діяв неправомірно.

При розгляді апеляційної скарги Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві суд апеляційної інстанції зазначає, що Європейський суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях зазначав, що предмет і мета Конвенції як інструменту захисту прав людини потребують такого тлумачення і застосування її положень, завдяки яким гарантовані нею права були б не теоретичними чи ілюзорними, а практичними та ефективними (п.53 рішення у справі «Ковач проти України», п. 59 рішення у справі «Мельниченко проти України», п.50 рішення у справі «Чуйкіна проти України» тощо).

Це, звичайно, не означає, що суд має приймати рішення на користь людини кожного разу, коли вона про це просить, але суд повинен оцінювати фактичні обставини справи з урахуванням того, що права, гарантовані Конституцією України та Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, мають залишатися ефективними, іншими словами, людину не можна ставити в ситуацію, коли вона завідомо не може реалізувати своїх прав навіть теоретично.

Більше того, відповідно до статті 14 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод користування правами та свободами, визнаними в цій Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою - статі, раси, кольору шкіри, мови, релігії, політичних чи інших переконань, національного чи соціального походження, належності до національних меншин, майнового стану, народження, або за іншою ознакою. А в ст.1 Протоколу №12 до цієї Конвенції передбачена загальна заборона дискримінації:« 1. Здійснення будь-якого передбаченого законом права забезпечується без дискримінації за будь-якою ознакою, наприклад за ознакою статі, раси, кольору шкіри, мови, релігії, політичних чи інших переконань, національного чи соціального походження, належності до національної меншини, майнового стану, народження або за іншою ознакою. 2. Ніхто не може бути дискримінований будь-яким органом державної влади за будь-якою ознакою, наприклад за тими, які зазначено в пункті 1».

Слід зазначити, що дискримінація може бути прямою (різне поводження до людей в однаковій ситуації) та непрямою (однакове поводження з людьми, незважаючи на те, дехто з них знаходиться в певній особливій ситуації).

Так, у справі «Тлімменос проти Греції» ЄСПЛ наголосив, що згідно зі статтею 14 Конвенції право не зазнавати дискримінації у користуванні правами, гарантованими Конвенцією, порушується, коли Держави ставляться по-різному до осіб в аналогічних ситуаціях, не забезпечуючи при цьому об`єктивного та розумного виправдання. Однак це не єдиний аспект заборони дискримінації у статті 14 Конвенції. Право не зазнавати дискримінації у користуванні правами, гарантованими Конвенцією, також може бути порушене, коли Держави, не маючи об`єктивних і розумних підстав, не застосовують різний підхід до осіб, які перебувають у ситуаціях, що істотно відрізняються.

Дискримінація у даному випадку проявляється у тих обставинах, що особам, які мали можливість отримати документи на підтвердження пільгового стажу роботи було призначено пенсію на пільгових умовах, а позивач фактично працюючи за тих самих обставин та умов, внаслідок реорганізації (ліквідації) підприємства, не маючи можливості отримати відповідні документи, може бути позбавлений законного права на призначення пенсії на пільгових умовах.

Стосовно інших посилань апеляційної скарги, то колегія суддів критично оцінює такі з огляду на їх необґрунтованість, та зазначає, що згідно п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

Крім того, судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Доводи апеляційної скарги висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

За правилами статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 243, 246, 308, 315, 316, 321, 325, 329, 331 КАС України суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві - залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 листопада 2020 року - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, за виключенням випадків передбачених п. 2 ч. 5 статті 328 КАС України.

Повний текст постанови виготовлено 06 квітня 2021 року.

Головуючий суддя: В.В. Файдюк

Судді: Г.В. Земляна

Є.І. Мєзєнцев