Справа № 620/2462/20
Суддя: Непочатих В.О.
Дата ухвалення: 2021-03-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 березня 2021 року Чернігів Справа № 620/2462/20

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Непочатих В.О.,

при секретарі Борисенко А.А.,

за участю представника позивача Карети О.О., представника відповідача Бисикало Т.А., розглянувши за правилами загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Батьківщина» до Головного управління ДПС у Чернігівській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В:

Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Батьківщина» звернулось до суду з позовом до Головного управління ДПС у Чернігівській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення (форма «В4») № 0 від 11.03.2020.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що висновки, викладені в акті перевірки №160/05/30875436 від 06.02.2020 не відповідають дійсності, оскільки позивачем були надані до перевірки всі необхідні первинні документи, які в повній мірі підтверджують реальність господарських операцій, тому відсутні будь-які підстави для виключення зі складу податкового кредиту сум які були витрачені на придбання товарів, що використовуються у господарській діяльності позивача. Зазначає, що його контрагентом ПП «КТ Сервіс», за результатами господарських операцій в Єдиному реєстрі податкових накладних зареєстровані відповідні податкові накладні, тому позбавлення платника податків права на податковий кредит є протиправним. Стверджує, що суми податкового кредиту СТОВ «Батьківщина» сформувало правомірно, оскільки ПДВ входить до складу договірних сум, сплачених контрагентам постачальникам, при наявності належно оформлених та зареєстрованих податкових накладних.

Відповідач подав відзив на позов, в якому просить відмовити позивачу у задоволенні позову посилаючись на те, що товарно-транспортні накладні за січень 2019 року перевізника ФОП ОСОБА_1 , замовник - ПП «КТ-СЕРВІС» (пункт навантаження - м. Чернігів) на доставку газу скрапленого оформлені з порушенням правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, без дотримання порядку оформлення операцій з газом скрапленим та статті 8 Закону України «Про перевезення небезпечних вантажів» і не можуть слугувати документальним підтвердженням фактичної доставки скрапленого газу вантажоодержувачу СТОВ «Батьківщина» (пункт розвантаження - Чернігівська область, м. Прилуки вул. Паризької Комуни, 56).

Також зазначає, що СТОВ «Батьківщина» не надано документальних підтверджень (як за період січень 2019 року, так і на момент проведення перевірки) доставки, приймання, зберігання та використання ним задекларованих обсягів придбаного газу скрапленого за січень 2019 року на загальну суму 1185814,8 грн. ПДВ від постачальників ПП «КТ-СЕРВІС». Зокрема, вказує на: відсутність у позивача ємностей для зберігання придбаних об`ємів газу; відсутність доказів, що сушарки працюють на скрапленому газі, а не на природному; невідповідність об`ємів списання газу на один модуль сушарки (3060 л/год) затверджених наказом підприємства, об`ємам (765 мЗ/год) зазначеним у технічній документації; відсутність дозволів територіального органу Держпраці, виданих СТОВ «Батьківщина» на виконання робіт підвищеної небезпеки та на експлуатацію машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки по обладнанню (ємностям) для зберігання скрапленого газу та устаткованню на використання скрапленого газу (зерносушарки); відсутність доказів фактичного відпуску (з пункту навантаження м. Чернігів), транспортування та приймання (у пункті розвантаження м. Прилуки, вул. Паризької Комуни, 56) в задекларованих обсягах скрапленого газу; видаткові накладні на постачання скрапленого газу не містять обов`язкових реквізитів (згідно з нормами частини другої статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

В наданій до суду відповіді на відзив позивач вказав на необґрунтованість висновків відповідача та протиправність винесеного податкового повідомлення-рішення (форма «В4») № 0 від 11.03.2020.

Вислухавши пояснення учасників справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

На підставі направлень від 23.01.2020 № 260 та від 29.01.2020 № 264, згідно наказу Головного управління ДПС у Чернігівській області від 23.01.2020 № 190, працівниками Головного управління ДПС у Чернігівській області проведена позапланова виїзна перевірка СТОВ «Батьківщина» щодо правомірності формування податкової звітності з податку па додану вартість за період січень 2019 року по взаємовідносинам з ПП «KT-Сервіс» (код 42579281), за наслідками якої складено акт № 160/05/30875436 від 06.02.2020 (а.с. 12, 117, 118, 119).

Перевірною встановлено порушення позивачем вимог: пункту 44.1 статті 44, пункту 185.1 статті 185, пунктів 198.1, 198.3, 198.5, 198.6 статті 198, пунктів 200.1, 200.4 статті 200, пункту 201.1 статті 201 Податкового кодексу України, в результаті чого СТОВ «Батьківщина» завищено від`ємне значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду на суму завищення від`ємного значення на суму 1185815,00 грн. ПДВ, в т.ч. за січень 2019 року на суму 1185815,00 грн.

В зв`язку з порушенням позивачем вимог податкового законодавства, Головним управлінням ДПС у Чернігівській області прийнято податкове повідомлення-рішення (форма «В4») № 0 від 11.03.2020 (а.с. 12).

Вважаючи вказане податкове повідомлення-рішення протиправним, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Даючи правову оцінку обставинам справи, суд зважає на таке.

Відповідно до пункту 14.1.36 статті 14 Податкового кодексу України господарська діяльність - діяльність особи, пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, надання послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема, за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Приписами абзацу 1 пункту 138.2 статті 138 Податкового кодексу України визначено, що витрати, які враховуються для визначення об`єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Не включаються до складу витрат, витрати не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов`язковість ведення і зберігання, яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку (підпункт 139.1.9 пункт 139.1 статті 139 Податкового кодексу України).

Згідно пункту 198.1 статті 198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Відповідно до пункту 198.3 статті 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду, зокрема, у зв`язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Згідно з пунктом 198.6 статті 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Пунктом 44.1 статті 44 Податкового кодексу України визначено, що для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Положеннями пункту 44.2 статті 44 Податкового кодексу України передбачено, що для обрахунку об`єкта оподаткування платник податку на прибуток використовує дані бухгалтерського обліку та фінансової звітності щодо доходів, витрат та фінансового результату до оподаткування.

Згідно з абзацом одинадцятим статті 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Так, частиною другою статті 3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» бухгалтерський облік є обов`язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Відповідно до частини першої статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо безпосередньо після її закінчення.

Абзацом другим пункту 2.1 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 № 88 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 за № 168/704 визначено, що господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов`язань і фінансових результатів.

З аналізу викладених норм слідує, що будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції, якщо ж фактичне здійснення господарської операції відсутнє, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку, навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені законодавством. Визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Як вбачається з матеріалів справи, висновки щодо порушення позивачем приписів податкового законодавства зроблено з огляду на не підтвердження реальності здійснення позивачем господарських операцій з ПП «КТ-СЕРВІС», з метою формування витрат, які не мають реального характеру.

Судом встановлено, що у січні 2019 року позивач мав господарські взаємовідносини з контрагентом ПП «КТ-СЕРВІС».

Між даними суб`єктами господарювання укладений договір № 130 від 12.12.2018 реалізації паливно-мастильних матеріалів, який підписаний зі сторони ПП «КТ-СЕРВІС» («Продавець») ОСОБА_2 та зі сторони СТОВ «Батьківщина» («Покупець») керівником ОСОБА_3 (а.с. 13-18).

Відповідно до пункту 1.2 вказаного договору, предметом є паливно-мастильні матеріали, а саме: дизельне пальне, пальне марок А-92, А-95, Деетанпропанбутанізований к-т, газ скраплений, мастила та оливи та інші паливно-мастильні матеріали.

ПП «КТ-СЕРВІС» було здійснено поставу 630 986 л. газу скрапленого ) на загальну суму 6814648,52 грн., в т. ч. ПДВ 1 135 774,75 грн., що підтверджується:

- видатковими накладними № РН-0000057 від 14.01.2019, № РН-0000058 від 15.01.2019, № РН-0000059 від 16.01.2019, № РН-0000060 від 17.01.2019, № РН-0000061 від 18.01.2019, № РН-0000062 від 21.01.2019, № РН-0000063 від 22.01.2019, № РН-0000064 від 23.01.2019, № РН-0000065 від 24.01.2019, № РН-0000066 від 25.01.2019, № РН-0000067 від 26.01.2019, № РН-0000068 від 28.01.2019, № РН-0000069 від 29.01.2019 (а.с. 19-31).

- товарно-транспортними накладними на відпуск нафтопродуктів (нафти) № від 14.01.2019, № від 15.01.2019, № від 16.01.2019, № від 17.01.2019, № від 18.01.2019, № від 18.01.2019, № від 21.01.2019, № від 21.01.2019, № від 22.01.2019, № від 23.01.2019, № від 24.01.2019, № від 24.01.2019, № від 25.01.2019, № від 26.01.2019, № від 28.01.2019, № від 29.01.2019 (а.с. 33-48).

Товар був отриманий керуючим Прилуцьким відділенням СТОВ «Батьківщина» ОСОБА_4, про що свідчать прізвище та підпис на товарно-транспортних накладних. Посада, прізвище та підпис вказаної посадової особи (ідентифікація) зазначається в акті списання товарів № 1569 від 31.01.2019 та актах огляду об`єктів СТОВ «Батьківщина» від 02.04.2019 № 110/14/30875436, від 30.01.2020 № 58/05/30875436 (а.с. 50, 81, 82).

В бухгалтерському обліку позивача господарські операції по придбанню товарів у ПП «КТ-СЕРВІС» відображені в оборотно-сальдових відомостях по рахунку 631 «Розрахунки з вітчизняними постачальниками товарів та інших ТМЦ», Картка рахунку 203 «Паливо», газ, основний склад (а.с. 164-173).

Оплата за товар здійснена у повному обсязі, що не заперечується відповідачем.

Тобто, факт виконання взятих зобов`язань сторонами за укладеним договором реалізації паливно-мастильних матеріалів № 130 від 12.12.2018 та реальності здійснених на його виконання господарських операцій підтверджується належним чином оформленими первинними та іншими документами.

Щодо інших порушень про які зазначає відповідач, суд звертає увагу на таке.

Підставою для висновків щодо нереальності господарської операцій відповідач зазначає відсутність документальних підтверджень доставки, приймання, зберігання та використання задекларованих обсягів придбаного газу, відсутності на балансі ємностей для зберігання газу та відсутність інших документів, що засвідчують фактичний рух товару від постачальника до позивача, а також відсутність необхідності його придбання, враховуючи, що зерносушарки працюють на природному газі.

Так, СТОВ «Батьківщина» були придбані у ТОВ «Техінвестпостач» котли залізничної цистерни моделі 15-1443 V=73м3, б/в, що підтверджується видатковими накладними. Також, останні перебувають на балансі СТОВ «Батьківщина» та відображені в бухгалтерському обліку позивача.

Зернова сушарка модульна GSІ-3626 придбана СТОВ «Батьківщина» у 2009 році в імпортера обладнання ТОВ «Насіння-Агрохім», ВМД від 18.05.2009 № 102040000/2009/040755 імпортер/одержувач обладнання - ТОВ «Насіння Агрохім», яким придбано нові зернові сушарки моделі GSІ 3626 в розібраному вигляді, кількість - 2 шт. у відправника/ексноргера - «GSJinternational» (CILIA).

Вказане майно обліковується на рах. 10.4, зокрема - Зерносушарний комплекс; марка, модель - GSI 3626; інвентарний помер - 1064, 1065; місцезнаходження - м. Прилуки, вул. Паризької Комуни, 56; балансова вартість станом на 01.01.2019 - 5929508,58 грн.

Відповідно до інвентарної картки обліку основних засобів (інвентарний номер 1064, 1065): зерносушарний комплекс на базі двох агрегатів, найменування заводу- виготовлювача - GSІInternеtionalUS, модель - GSI 3626; бухгалтерський запис 18.05.2009 №225; первісна вартість об`єкта 7972835,05 грн.; акт про введення в експлуатацію - 07.04.2010 № 59; рік випуску, побудови-2009.

СТОВ «Батьківщина» надано технічний паспорт ФАРМ АГРО, який скріплено печаткою ТОВ «ФАРМ АГРО» на зерносушарку модульну FFI- GS1 (CILIA), FFI модель: CF4263, GSІ модель: 3626. Одним із видів діяльності ТОВ «ФАРМ АГРО» є ремонт і технічне обслуговування машин і устаткування промислового призначення (а.с. 125-128).

У специфікації № 1 до контракту № 01-2009 від 09.02.2009 зазначено, що зернова сушарка модульна GSI -3626 працює на природному газу, а газ скраплений або дизпаливо - за замовленням (а.с. 131).

Також позивач надав копії наказу від 18.12.2017 № 466-1/17 «Про переобладнання сушарки GSІ 3626 на скраплений газ» та акту про введення в експлуатацію зерносушарок GSІ 3626 з пальниками під скраплений газ від 21.12.2017 (а.с. 144, 145).

Наказом СТОВ «Батьківщина» від 02.01.2018 № 2/01 «Про встановлення норм витрат та списання палива (газу скрапленого) для Зернової сушарки модульної GS1-3626» встановлено норми витрат та списання палива (газу скрапленого) для Зернової сушарки модульної GSI -3626: витрата газу літрів на годину (повний нагрів) при стандартних умовах (температура навколишнього середовища 21°С та відносна вологість 75%) - 3060 л/год. (а.с. 132).

Придбаний газ скраплений списано на підставі акту списання товарів № 1569 від 31.01.2019, відповідно до якого газ списано по підрозділу Прилуки КХП. Підстава - використано газу для зниження вологості з метою приведення зерна до стандартів товарності. При розрахунковій нормативній витраті палива (скрапленого газу) одного модуля (Зернової сушарки модульної GSI-3626) - 3060 л/год при стандартних умовах (а.с. 50).

Крім того, вказані факти були встановленні Верховним Судом у складі Касаційного адміністративного суду в постанові від 26.01.2021 у справі № 620/2325/19.

Суд не бере до ували встановлені відповідачем невідповідності об`ємів списання газу на один модуль сушарки (3060 л/год), затверджених наказом підприємства, об`ємам (765 м3/год) зазначеним у технічній документації, оскільки мова йде про різні одиниці виміру. Відповідно до технічного паспорта норми витрат зазначені у м3/год (природний газ), а в наказі у л/год (зріджений газ), при цьому відсутній розрахунок щодо співвідношення вказаних одиниць виміру.

Щодо тверджень відповідача про порушення позивачем пункту 11.1 статті 11 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, в зв`язку з порушенням вимог заповнення товарно-транспортних накладних та неможливістю перевізником виконати зазначені перевезення, суд зазначає наступне.

Верховний Суд, зокрема, у постанові від 25.06.2019 у справі № 1240/1982/18 зробив висновок, що недоліки складання товарно-транспортних накладних не можуть слугувати підставою невідбуття певних господарських операцій, оскільки метою складання зазначених документів є підтвердження правомірності відображення в податковому обліку витрат, пов`язаних із транспортуванням. Зазначені документи не впливають на формування податкового кредиту за спірними господарськими операціями з приводу постачання товарно-матеріальних цінностей.

Висновки про відсутність фактичного виконання господарської операції не можуть обґрунтовуватися залежно від наявності чи відсутності товарно-транспортної накладної, технічних документи або паспортів на отримані товари.

Перелік документів, необхідних для здійснення перевезення вантажу автомобільним транспортом у внутрішньому сполученні, затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 25.02.2009 № 207, відповідно до пункту 1 якого у водія юридичної або фізичної особи - підприємця, що здійснює вантажні перевезення на договірних умовах, серед інших документів має бути товарно-транспортна накладна. Застосування зазначених форм первинного обліку всіма суб`єктами господарської діяльності незалежно від форм власності є обов`язковим.

Згідно з положеннями статті 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» товарно-транспортна накладна включена до переліку документів, на підставі яких виконуються вантажні перевезення автомобільним транспортом. Автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, уповноваженим здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконуються вантажні перевезення.

Відповідно до Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 14.10.1997 № 363, товарно-транспортна документація - комплект юридичних документів, на підставі яких здійснюють облік, приймання, передачу, перевезення, здавання вантажу і взаємні розрахунки між учасниками транспортного процесу; товарно-транспортна накладна - єдиний для всіх учасників транспортного процесу юридичний документ, призначений для списання товарно-матеріальних цінностей, обліку на шляху їх переміщення, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, а також для розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи.

Зазначені Правила перевезень вантажів не є законодавчим документом з питань оподаткування и не можуть регламентувати виключний порядок документування в податковому обліку витрат та податкового кредиту.

Проведення будь-якої господарської операції підприємства фіксується і підтверджується первинними документами, на основі яких і ведеться бухгалтерська звітність.

У свою чергу, відповідно до пункту 2 статті 3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» на даних бухгалтерського обліку ґрунтуються фінансова, податкова, статистична та інші види звітності. Тобто первинні документи є основою і для податкового обліку.

Враховуючи зазначене, у разі відсутності товарно-транспортної документації, що підтверджує отримання послуг з перевезення вантажів автомобільним транспортом, в тому числі товарно-транспортної накладної, при обчисленні об`єкта оподаткування платник податку не має підстав враховувати вартість таких послуг при формуванні собівартості придбаних (виготовлених) та реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг.

При цьому, оскільки транспортною документацією підтверджується операція з надання послуг з переведення вантажів, а не факт придбання товару, то за наявності документів, що підтверджують фактичне отримання товару і його використання у власній господарській діяльності, неподання такого документа, як товарно-транспортна накладна, не може бути безумовною підставою для невизнання витрат з придбання товарно-матеріальних цінностей та права платника податків на податковий кредит з податку на додану вартість.

Крім того, відповідно пункту 198.6. статті 198 Податкового кодексу України товарно-транспортна накладна взагалі не міститься в переліку документів, що визначають право платника податків на формування податкового кредиту.

Суд також не знаходить поважними посилання відповідача на порушення перевізником ФОП ОСОБА_1 правил перевезення небезпечного вантажу, технічні можливості та наявності у нього необхідних документів, оскільки притягнення до відповідальності СТОВ «Батьківщина» за допущені порушення іншого суб`єкта господарювання порушує принцип індивідуальної відповідальності.

Так, Верховний Суд у постановах від 28.04.2020 у справі № 826/15568/16, від 22.05.2020 у справі № П/811/1384/16 зробив висновок, що виходячи з принципу індивідуального застосування відповідальності за порушення правил оподаткування, негативні наслідки, зокрема, у вигляді позбавлення права на формування витрат, які враховуються при визначенні фінансового результата, та права на податковий кредит, можуть бути застосовані саме до того платника податків, який їх припустився, а не до іншої особи.

Саме собою невиконання контрагентами своїх податкових обов`язків не можуть бути безумовним свідченням відсутності ділової мети та/або обізнаність платника податків із протиправним характером діяльності його контрагентів та відповідно недостовірності задекларованих даних податкового обліку платника податків.

Підсумовуючи викладене, суд приходить до висновку, що господарські відносини між СТОВ «Батьківщина» та його контрагентом ПП «КТ-СЕРВІС» мали реальний характер, підтверджені належним чином оформленими первинними бухгалтерськими документами, спричинили реальні зміни майнового стану позивача, та були належним чином відображені у податковій звітності, а тому податкове повідомлення-рішення (форма «В4») № 0 від 11.03.2020 є протиправним та підлягає скасуванню.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням зазначеного, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України, приходить до висновку, що позов Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Батьківщина» підлягає задоволенню повністю.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Тому, за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Чернігівській області на користь Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Батьківщина» підлягає стягненню сплачений ним при поданні позовної заяви судовий збір в розмірі 17787,23 грн.

Керуючись статтями 72-74, 77, 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Батьківщина» (вул. Мартина Небаби, 102/1, м. Чернігів, 14000, ) до Головного управління ДПС у Чернігівській області (вул. Реміснича, буд. 11, м. Чернігів, 14000, ) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення - задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення (форма «В4») № 0 від 11.03.2020.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Чернігівській області на користь Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Батьківщина» судовий збір в розмірі 17787,23 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 05.04.2021.

Суддя В.О. Непочатих