Справа № 280/588/20
Суддя: Лазаренко Максим Сергійович
Дата ухвалення: 2021-04-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

05 квітня 2021 року Справа № 280/588/20 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Лазаренка М.С., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ) до Національного агентства з питань запобігання корупції (01103, м. Київ, бульвар Дружби народів, буд.28, ) про визнання протиправними та скасування рішень, -

ВСТАНОВИВ:

24.01.2020 до Запорізького окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 (далі - позивач) до Національного агентства з питань запобігання корупції (далі - відповідач), в якому позивач просить суд

- визнати протиправним та скасувати рішення Національного агентства з питань запобігання корупції № 2677 від 23.08.2019 «Про результати здійснення повної перевірки декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2015 рік, поданої ОСОБА_1 , головою Куйбишевської районної державної адміністрації Запорізької області»;

- визнати протиправним та скасувати рішення Національного агентства з питань запобігання корупції № 2678 від 23.08.2019 «Про результати здійснення повної перевірки декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2017 рік, поданої ОСОБА_1 , головою Більмацької районної державної адміністрації Запорізької області»;

- визнати протиправним та скасувати рішення Національного агентства з питань запобігання корупції № 2442 від 09.08.2019 «Про результати здійснення повної перевірки декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2016 рік, поданої ОСОБА_1 , головою Більмацької районної державної адміністрації Запорізької області».

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що оскаржувані рішення є протиправними та підлягають скасуванню, оскільки зміст виявлених порушень суперечить положенням чинного законодавства, а самі рішення прийняті із порушенням процедури (строків). По суті зазначає, що в обґрунтування висновків рішення №2677 щодо наявності недостовірної інформації у поданій декларації позивачем, відповідач посилається на Рішення Національного агентства з питань запобігання корупції від 17.06.2016 №2 «Про затвердження переліку посад, пов`язаних з високим рівнем корупційних ризиків», якого на час подання декларації позивачем не існувало. Стосовно зазначення недостовірних даних щодо невідображення права користування нерухомим майном, за місцем реєстрації в АДРЕСА_2 , зазначає, що вказаний об`єкт нерухомого майна належить його брату на праві власності, і починаючи з 2012 року у вказаній квартирі позивач не проживає та не користується нею. Висновки про зазначення недостовірних динних щодо невідображення права користуванні нерухомим майном, за місцем реєстрації проживання АДРЕСА_1 , який належить на праві власності батьку декларанта, викладені із порушенням вимог статті 46 Закону України «Про запобігання корупції», оскільки власник будинку є членом сім`ї декларанта, право власності на яке відображено в поданій декларації. Окремого, оформленого права користування чужим майном в розумінні положень глави 32 Цивільного кодексу України оформлено не було. Проживання однією сім`єю не передбачає оформлення права користування майном члена сім`ї спільного проживання, пов`язання спільним побутом, наявності взаємних прав та обов`язків. Висновки щодо зазначення недостовірної інформації у поданої декларації позивачем про об`єкти нерухомого манна, які належать йому на праві власності та користування, вартість на дату набуття у власність, тип права та місцезнаходження об`єктів нерухомого майна, які належать члену сім`ї (батьку), характеристика об`єкта нерухомості, що належить йому на праві власності не відповідають логічному та послідовному заповненню електронної декларації уповноваженої па виконання функцій держави або місцевого самоврядування з огляду на наступне: інформація про дату набуття права власності членами сім`ї декларанта була внесена на даних, які надавались членами сім`ї (мати та батько) на підставі правоустановчих документів. З приводу інформації відображеної у електронній декларації позивача ОСОБА_2 , ним було надано письмові пояснення, зміст яких відповідачем не прийнято і не знайшло свого відображення у прийнятому рішенні. Висновки, щодо зазначення недостовірної інформації у поданої декларації позивачем, про ідентифікаційні номери, вартість на дату набуття транспортних засобів, які належать членам сім`ї, корпоративні права, що належать члену сім`ї (матері); не зазначивши відомості про юридичну особу, співвласником якої є член сім`ї (мати); юридичні особи, кінцевим бенефіціаром власником (контролером) якої є член його сім`ї (мати): джерела своїх та членів сім`ї (батька, матері) доходів, що належить членам сім`ї декларанта не відповідають вимогам логічному та послідовному заповненню електронної декларації уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування з огляду на наступне: ідентифікаційні номери транспортних засобів та вартість на дату придбання не було надано власниками транспортних засобів членами сім`ї декларанта. Під час заповнення електронної декларації при послідовному заповненні відомостей про транспортні засоби, допускається визначення у відповідному розділі відомосте про те. що «власник не надав інформації». Вказані обставини були викладені у письмових пояснення, зміст яких відповідачем не прийнято і не знайшло свого відображення прийнятих рішеннях. По суті порушення, щодо недостовірного зазначення розміру видатків від вчиненого правочину позивач поясняє, що 16.12.2016 ним було придбано автомобіль марки Mercedes-Benz S 350 2014 року випуску, ринкова та договірна вартість якого, па час укладання договору купівлі- продажу складала 1300000,00 грн. У відповідності до укладеного договору, позивачем було повністю сплачена сума 1300000,00 грн., ОСОБА_3 , який діяв за дорученням від імені ОСОБА_4 . Договір купівлі-продажу автомобіля, було укладено в усній формі, грошові кошти було передано у готівковій формі. З метою повноти та своєчасності відображення витрат на придбання позивачем об`єкту рухомого майна (автотранспорту), позивачем було подано електронну декларацію, у якій відображено фактичну вартість придбаного автомобілю. Зазначає, що обставини підписання договору купівлі-продажу автомобіля від 16.12.2016 №8047/2016/246281, не відомі, оскільки він вказаний договір не складав і дані до нього не вносив. Зміст договору, щодо визначення вартості вчиненого правочину у розмірі 149000,00 грн.. ОСОБА_1 невідомий, оскільки він його не підписував. У наданих поясненнях з цього приводу, позивач зазначив аналогічні відомості. Вважає висновки Національного агентства з питань запобігання корупції, викладені в оскаржуваних рішеннях такими, що не відповідають дійсності, у зв`язку із чим просить задовольнити позовні вимоги.

Ухвалою суду від 28.01.2020 відкрито загальне позовне провадження у справі. Призначено підготовче судове засідання на 26.02.2020.

Відповідач позовні вимоги не визнав, 25.02.2020 надав до суду відзив на позовну заяву (вх.№8653), в якому зазначає, що під час проведення повної перевірки декларацій позивача за 2015, 2016 та 2017 роки Національним агентством встановлено факти подання у деклараціях недостовірних відомостей, зокрема, у розділі 2.1 «Інформація про суб`єкта декларування» позивач відобразив недостовірні відомості щодо своєї посади, чим не дотримав вимоги пункту 1 частини першої Закону України «Про запобігання корупції»; у розділі 3 «Об`єкти нерухомості» декларації позивач зазначив недостовірні відомості про об`єкти нерухомого майна, які належать йому на праві користування; про вартість на дату набуття у власність, тип права та місцезнаходження об`єктів нерухомого майна, які належать сім`ї (матері); про дату набуття права власності на житловий будинок, який належить члену сім`ї (батьку); про характеристики об`єкта нерухомості, що належить йому на праві власності, чим не дотримав вимоги пункту 2 частини першої статті 46 Закону України «Про запобігання корупції»; у розділі 6 «Цінне рухоме майно - транспортні засоби» декларації суб`єкт декларування зазначив недостовірні відомості про ідентифікаційні номери, вартість на дату набуття транспортних засобів, які належать членам сім`ї, чим не дотримав вимогу пункту 3 частини першої статті 46 Закону України «Про запобігання корупції»; у розділі 8 «Корпоративні права» декларації позивач відобразив недостовірні відомості, зазначивши загальну суму корпоративних прав, що належать члену сім`ї (матері), а не кожного суб`єкта господарювання окремо із зазначенням його організаційно-правової форми, коду ЄДРПОУ, частки у статутному (складеному) капіталі підприємств у грошовому та відсотковому вираженні та не зазначивши відомості про юридичну особу, співвласником якої є член сім`ї (мати), чи не дотримав вимоги пункту 5 частини першої статті 46 Закону України «Про запобігання корупції»; у розділі 9 «Юридичні особи, кінцевим бенефіціарним власником (контролером) яких є суб`єкт декларування або члени його сім`ї» декларації суб`єкт декларування відобразив недостовірні відомості, не зазначивши інформацію про юридичні особи, кінцевим бенефіціарним власником (контролером) якої є член його сім`ї (мати), чи не дотримав вимоги пункту 51 частини першої статті 46 Закону України «Про запобігання корупції»; у розділі 11 «Доходи, у тому числі подарунки» декларації позивач не зазначив достовірні відомості про джерела отриманих ним та членами сім`ї доходів, чим не дотримав вимоги пункту 7 частини першої статті 46 Закону України «Про запобігання корупції». Щодо строків проведення повної перевірки декларацій позивача за 2015, 2016, 2017 роки вважає, що Порядком №56 не встановлено строк для прийняття рішення про результати здійснення повної перевірки декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування. Відтак вважає, що оскаржувані рішення прийняті Національним агентством в розумний строк з урахуванням правової та фактичної складності справи, на підставі вимог Закону та Порядку. Враховуючи викладене, просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

У підготовчому судовому засіданні 26.02.2020 протокольною ухвалою продовжено строк проведення підготовчого судового засідання на 30 (тридцять) днів, а також відкладено підготовче судове засідання на 08.04.2020.

Ухвалою суду від 26.02.2020 задоволено клопотання представника відповідача про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Ухвалою суду від 08.04.2020 відкладено підготовче судове засідання на 27.04.2020.

Ухвалою суду від 27.04.2020 відкладено підготовче судове засідання на 19.05.2020.

Ухвалою суду від 12.05.2020 відмовлено у задоволенні заяви представника відповідача про проведення підготовчого судового засідання в режимі відеоконференції.

Ухвалою суду від 19.05.2020 відкладено підготовче судове засідання на 17.06.2020.

Ухвалою суду від 09.06.2020 відмовлено у задоволенні заяви представника відповідача про проведення підготовчого судового засідання в режимі відеоконференції.

Ухвалою суду від 17.06.2020 відкладено підготовче судове засідання на 20.07.2020.

Ухвалою суду від 30.06.2020 відмовлено у задоволенні заяви представника відповідача про проведення підготовчого судового засідання в режимі відеоконференції.

Ухвалою суду від 09.07.2020 виправлено допущену описку в ухвалі суду від 17.06.2020, а саме: в даті наступного підготовчого засідання.

Ухвалою суду від 03.08.2020 відмовлено у задоволенні заяви представника відповідача про проведення підготовчого судового засідання в режимі відеоконференції.

Ухвалою суду від 05.08.2020 відкладено підготовче судове засідання на 05.10.2020.

Під час підготовчого судового засідання 05.10.2020 суддею оголошено перерву до 23.11.2020.

Ухвалою суду від 05.10.2020 задоволено клопотання представника Національного агентства з питань запобігання корупції про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

У підготовчому судовому засідання 23.11.2020 оголошено перерву до 21.12.2020.

Ухвалою суду від 23.11.2020 задоволено клопотання представника Національного агентства з питань запобігання корупції про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Ухвалою суду від 05.04.2021 відмовлено у задоволенні клопотання представника Національного агентства з питань запобігання корупції про закриття провадження у справі.

Ухвалою суду від 05.04.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті цього ж дня.

08.12.2020 та 21.12.2020 від представників сторін надходили клопотання про розгляд справи без їх участі в порядку письмового провадження.

Частиною четвертою статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) передбачено, що у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Враховуючи подані представниками сторін клопотання, суд вважає за можливе завершити розгляд справи в порядку письмового провадження.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив наступне.

Відповідно до рішень Національного агентства з питань запобігання корупції від 21.01.2019 №112 «Про проведення повної перевірки декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування» та від 22.03.2019 №825 «Про продовження строку повної перевірки декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування» проведено перевірку суб`єкта декларування ОСОБА_1 .

За результатами проведених перевірок, Національним агентством з питань запобігання корупції прийняті рішення:

№ 2677 від 23.08.2019 «Про результати здійснення повної перевірки декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2015 рік, поданої ОСОБА_1 , головою Куйбишевської районної державної адміністрації Запорізької області».

№ 2678 від 23.08.2019 «Про результати здійснення повної перевірки декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2017 рік, поданої ОСОБА_1 , головою Більмацької районної державної адміністрації Запорізької області».

№ 2442 від 09.08.2019 «Про результати здійснення повної перевірки декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2016 рік, поданої ОСОБА_1 , головою Більмацької районної державної адміністрації Запорізької області».

Не погоджуючись з прийнятими рішеннями, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

Надаючи правову оцінку вказаним обставинам, суд виходить з наступного.

Закон України «Про запобігання корупції» № 1700-VII від 14.10.2014 (далі - Закон № 1700-VII) визначає правові та організаційні засади функціонування системи запобігання корупції в Україні, зміст та порядок застосування превентивних антикорупційних механізмів, правила щодо усунення наслідків корупційних правопорушень.

Відповідно до частини першої статті 4 Закону № 1700-VII Національне агентство з питань запобігання корупції (далі - Національне агентство) є центральним органом виконавчої влади зі спеціальним статусом, який забезпечує формування та реалізує державну антикорупційну політику.

Правову основу діяльності Національного агентства становлять Конституція України, міжнародні договори, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, цей та інші закони України, а також прийняті відповідно до них інші нормативно-правові акти (частина четверта статті 4 Закону № 1700-VII).

Відповідно до частини першої статті 45 Закону № 1700-VII особи, зазначені у пункті 1, підпунктах «а» і «в» пункту 2, пункті 5 частини першої статті 3 цього Закону, зобов`язані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (далі - декларація), за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством.

Положеннями статті 50 Закону № 1700-VII визначено, що повна перевірка декларації полягає у з`ясуванні достовірності задекларованих відомостей, точності оцінки задекларованих активів, перевірці на наявність конфлікту інтересів та ознак незаконного збагачення і може здійснюватися у період здійснення суб`єктом декларування діяльності, пов`язаної з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, а також протягом трьох років після припинення такої діяльності.

Обов`язковій повній перевірці підлягають декларації службових осіб, які займають відповідальне та особливо відповідальне становище, суб`єктів декларування, які займають посади, пов`язані з високим рівнем корупційних ризиків, перелік яких затверджується Національним агентством.

Національне агентство проводить повну перевірку декларації, а також самостійно проводить повну перевірку інформації, яка підлягає відображенню в декларації, щодо членів сім`ї суб`єкта декларування у випадках, передбачених частиною сьомою статті 46 цього Закону.

Національне агентство проводить перевірку декларації на підставі інформації, отриманої від фізичних та юридичних осіб, із засобів масової інформації та інших джерел, про можливе відображення у декларації недостовірних відомостей.

Механізм проведення Національним агентством контролю та повної перевірки декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, відповідно до статей 48 та 50 Закону № 1700-VII, визначає «Порядок проведення контролю та повної перевірки декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування», затвердженого рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції № 56 від 10.02.2017 (далі - Порядок № 56).

Відповідно до пункту 1 розділу ІІІ Порядку складовими предмета повної перевірки декларації є: з`ясуванні достовірності задекларованих відомостей; з`ясуванні точності оцінки задекларованих активів; перевірка на наявність конфлікту інтересів; перевірка на наявність ознак незаконного збагачення.

Повна перевірка декларацій (декларації) проводиться за рішенням Національного агентства, в якому надається доручення його члену провести повну перевірку декларацій (декларації) (далі - Рішення про проведення перевірки) через працівників Підрозділів. Рішення про проведення перевірки повинно містити інформацію, яка дає змогу ідентифікувати декларацію (декларації), щодо якої (яких) проводиться повна перевірка, суб`єкта (суб`єктів) декларування, який (які) подав (подали) таку (такі) декларацію (декларації), якщо інше не передбачено цим Порядком.

За вимогами пункту 12 Розділу ІІІ повна перевірка декларації за цим Порядком здійснюється упродовж 60 календарних днів з дня прийняття Рішення про проведення перевірки.

У разі необхідності строки проведення повної перевірки декларації можуть бути продовжені, але не більше ніж на сукупний строк у 30 календарних днів.

Аналіз положень Порядку № 56, свідчить про те, що повна перевірка декларацій чітко обмежена конкретними строками її проведення - 60 календарних днів, а цей строк може бути подовжений, але сукупно - не більше ніж на 30 календарних днів.

Пунктом 5 Розділу ІІІ Порядку № 56 визначено, що повна перевірка декларації передбачає такі дії:

1) аналіз відомостей про об`єкти декларування (об`єкти нерухомості; об`єкти незавершеного будівництва (в тому числі інформація щодо власника або користувача земельної ділянки); цінне рухоме майно (крім транспортних засобів); цінне рухоме майно - транспортні засоби; цінні папери; інші корпоративні права; юридичні особи, кінцевим бенефіціарним власником (контролером) яких є суб`єкт декларування або члени його сім`ї; нематеріальні активи; доходи, у тому числі подарунки; грошові активи; фінансові зобов`язання; видатки та правочини суб`єкта декларування; посади чи роботи за сумісництвом суб`єкта декларування; членство суб`єкта декларування в об`єднаннях (організаціях) та входження до їх органів), зазначені в деклараціях суб`єкта декларування, та їх порівняння з відомостями з реєстрів, баз даних, інших інформаційно-телекомунікаційних систем державних органів, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, що можуть містити інформацію про об`єкти декларування, які мають відображатися в декларації;

2) створення, збирання, одержання, використання інформації, яка є необхідною для повної перевірки декларації, з використанням джерел інформації, визначених пунктами 8-11 цього розділу;

3) направлення Національним агентством відповідному суб`єкту декларування листа з пропозиціями надати письмові пояснення та/або копії підтвердних документів та розгляд і врахування наданих ним пояснень та/або копій підтвердних документів під час проведення повної перевірки декларації у порядку та на умовах, визначених пунктом 12 цього розділу.

Пунктом 1 Розділу IV Порядку передбачено, що за результатами проведення повної перевірки декларації Національним агентством приймається рішення про результати здійснення повної перевірки декларації (далі - Рішення про результати здійснення повної перевірки декларації).

Про закінчення проведення повної перевірки декларації Національне агентство письмово повідомляє суб`єкта декларування та надсилає Рішення про результати здійснення повної перевірки декларації для ознайомлення. Зазначені дії можуть вчинятися за допомогою програмних засобів Реєстру або засобів поштового зв`язку рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Якщо в результаті повної перевірки декларації було встановлено відображення у декларації недостовірних відомостей, або неточну оцінку задекларованих активів, або наявність конфлікту інтересів, або ознаки незаконного збагачення, Рішення про результати здійснення повної перевірки декларації надсилається суб`єкту декларування за допомогою засобів поштового зв`язку рекомендованим листом з повідомленням про вручення та програмних засобів Реєстру.

Згідно з пунктом 2 Розділу IV Порядку рішення про проведення повної перевірки декларації може бути оскаржено суб`єктом декларування в судовому порядку.

За матеріалами справи та наведеними обставинами судом встановлено, що рішення № 2677, 2678 щодо проведення повної перевірки декларацій позивача Національним агентством прийняті 23.08.2019. Рішенням №825 продовжено строк повної перевірки декларацій позивача з 22 березня 2019 року на 30 календарних днів.

Отже, повна перевірка декларації позивача за 2015 рік (виправленої) та за 2017 рік підлягала закінченню не пізніше 21 березня 2019 року.

Однак, оскаржувані рішення № 2677, 2678 відповідачем прийнято 23.08.2019, тобто поза межами граничного 90-денного строку, встановленого для проведення повної перевірки.

Що стосується прийнятого 09.08.2020 рішення №2442 щодо проведення повної перевірки декларації позивача за 2016 рік Національним агентством з питань запобігання корупції, суд зазначає, що повна перевірка у відповідності до частини першої пункту 12 Порядку здійснюється упродовж 60 календарних днів з дня прийняття рішення про проведення перевірки і повинна була бути закінчена 21.03.2019.

Проте, відповідач в порушення вимог частин першої, другої пункту 12 вказаного Порядку, прийняв рішення №825 від 22.03.2019 «Про проходження строку здійснення повної перевірки декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування» за межами строку проведення перевірки, вже після спливу граничного терміну встановленого зазначеним Порядком, для проведення перевірки.

Таким чином, проведення перевірок Національним агентством декларації передбачає встановлену Порядком процедуру, яка визначає послідовність дій, результатом якої є обов`язкове прийняття рішення про проведення перевірки декларацій (декларації).

Будь яких підстав для винесення рішення про результати повної перевірки декларації поза межами визначеного Порядком № 56 строку законодавством не передбачено.

На думку суду, позиція відповідача про відсутність чітких строків прийняття рішення за результатами повної перевірки декларації є помилковою. Тривале неприйняття передбаченого законом рішення за наслідками проведення повної перевірки ставить позивача у стан правової невизначеності, чим порушує принцип верховенства права, закріплений у статті 8 Конституції України.

Європейська Комісія за демократію через право (Венеціанська Комісія) у Доповіді щодо верховенства права від 04.04.2011 № 512/2009 зазначила, що однією з складових верховенства права є правова визначеність; вона вимагає, щоб правові норми були чіткими й точними, спрямованими на те, щоб забезпечити постійну прогнозованість (передбачуваність) ситуацій та правовідносин, що виникають.

Зокрема, у рішенні ЄСПЛ «Христов проти України» від 19.02.2009, заява № 24465/04, Суд дійшов висновку, що «право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав».

Аналіз практики Європейського Суду з прав людини дає підстави для висновку, що зазначена стаття, поміж іншого, закріплює принцип юридичної визначеності, який, в свою чергу, є одним із суттєвих елементів принципу верховенства права.

Крім цього, цей принцип є одним з визначальних принципів «доброго врядування» і «належної адміністрації» (встановлення процедури і її дотримання), частково співпадає з принципом законності (чіткість і передбачуваність закону, вимоги до «якості» закону).

Зокрема, у справі «Олександр Волков проти України» від 09.01.2013, заява № 21722/11, порушення принципу юридичної визначеності було констатоване Європейським судом з прав людини з огляду на відсутність у законодавстві України положень щодо строків давності притягнення судді до відповідальності за порушення присяги, в контексті дотримання вимог «якості закону» при перевірці виправданості втручання у права, гарантовані статтею 8 Конвенції.

Аналізуючи дотримання вимог «якості закону», ЄСПЛ зазначив, зокрема, таке:

«Відсутність будь-яких строків давності, що розглядалася вище за статтею 6 Конвенції, давала дисциплінарним органам повну свободу дій та порушила принцип юридичної визначеності.

Суд уже констатував, що процесуальні норми створюються для забезпечення належного відправлення правосуддя та дотримання принципу юридичної визначеності, сторони провадження повинні мати право очікувати застосування вищезазначених норм. Принцип юридичної визначеності застосовується не тільки щодо сторін провадження, а й до національних судів (див. рішення від 21.10.2010 у справі ««Дія-97» проти України», заява № 19164/04, п. 47, з подальшими посиланнями). Цей принцип так само застосовується до процедур, що були використані для звільнення заявника з посади, включаючи процес ухвалення рішення на пленарному засіданні парламенту […];».

Зважаючи на те, що оскаржувані рішення відповідачем прийнято лише 23.08.2019 та 09.08.2019, тобто більш ніж пів року з дня прийняття рішення про проведення повної перевірки, суд доходить висновку, що відповідачем порушено строки проведення перевірки декларацій, передбачені пунктом 12 Розділу ІІІ Порядку №56.

Таке процесуальне порушення порядку проведення перевірки, в свою чергу, зумовлює виникнення у позивача стану правової невизначеності та ставить під сумнів результати самої перевірки та є самостійною підставою для визнання протиправним рішення, прийнятого за результатами проведення такої перевірки.

З огляду на наведене, всі доводи позивача та заперечення відповідача, викладені по суті встановлених повною перевіркою недостовірності відомостей, суд вважає такими, що нівелють своє значення виходячи з того, що допущені при ухваленні оскаржуваних рішень порушення є істотними та такими, що призводять до їх протиправності.

Посилання відповідача на те, що оскаржувані рішення не порушують прав та інтересів позивача суд відхиляє, оскільки відповідно до пункту 3 Розділу IV Порядку № 56 у разі встановлення за результатами повної перевірки декларації відображення у декларації недостовірних відомостей Національне агентство письмово повідомляє про це керівника відповідного державного органу, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, їх апарату, юридичної особи публічного права, в якому працює відповідний суб`єкт декларування, та спеціально уповноважені суб`єкти у сфері протидії корупції.

Отже, не дивлячись на те, що безпосередньо оскаржувані рішення не мають зобов`язального характеру, але останні встановлюють певні обставини, наявність яких тягне за собою негативні для позивача наслідки.

Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (частина перша статті 2 КАС України).

За приписами частини другої статті 2 КАС України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно вимог статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини першої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Отже, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги є такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відтак, сплачений ОСОБА_1 судовий збір в сумі 2522,40 грн. підлягає стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань Національного агенства з питань запобігання корупції.

Враховуючи вищезазначене, та керуючись статтями 2, 5, 9, 72, 77, 241, 243-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ) до Національного агентства з питань запобігання корупції (01103, м. Київ, бульвар Дружби народів, буд.28, ) про визнання протиправними та скасування рішень.

Визнати протиправним та скасувати рішення Національного агентства з питань запобігання корупції № 2677 від 23.08.2019 «Про результати здійснення повної перевірки декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2015 рік, поданої ОСОБА_1 , головою Куйбишевської районної державної адміністрації Запорізької області».

Визнати протиправним та скасувати рішення Національного агентства з питань запобігання корупції № 2678 від 23.08.2019 «Про результати здійснення повної перевірки декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2017 рік, поданої ОСОБА_1 , головою Більмацької районної державної адміністрації Запорізької області».

Визнати протиправним та скасувати рішення Національного агентства з питань запобігання корупції № 2442 від 09.08.2019 «Про результати здійснення повної перевірки декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2016 рік, поданої ОСОБА_1 , головою Більмацької районної державної адміністрації Запорізької області».

Стягнути на користь ОСОБА_1 2522,40 грн. (дві тисячі п`ятсот двадцять дві гривні 40 копійок) судового збору за рахунок бюджетних асигнувань Національного агентства з питань запобігання корупції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подачі в 30-денний строк з дня його проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення у повному обсязі складено та підписано 05.04.2021.

Суддя М.С. Лазаренко