Справа № 640/3180/20
Суддя: Смокович М.І.
Дата ухвалення: 2021-04-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

06 квітня 2021 року

Київ

справа №640/3180/20

провадження №К/9901/9781/21

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Смоковича М. І.,

суддів: Кашпур О. В., Радишевської О. Р.,

перевіривши касаційну скаргу Київського державного коледжу туризму та готельного господарства на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 вересня 2020 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 18 лютого 2021 року у справі за позовом Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у м. Києві до Київського державного коледжу туризму та готельного господарства про застосування заходів реагування та за зустрічним позовом Київського державного коледжу туризму та готельного господарства до Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у м. Києві про скасування припису в частині,

в с т а н о в и в :

19 березня 2021 року зазначену касаційну скаргу подано засобами поштового зв`язку.

22 березня 2021 року скарга надійшла до суду касаційної інстанції.

Касаційну скаргу подано з підстав, передбачених пунктом 3 частини четвертої статті 328 КАС України.

З матеріалів касаційної скарги й ухвалених у цій справі рішень убачається таке.

Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у м. Києві звернулося до суду з позовом до Київського державного коледжу туризму та готельного господарства, в якому просило застосувати заходи реагування у вигляді повного зупинення експлуатації гуртожитку Київського державного коледжу туризму та готельного господарства, розташованого за адресою: м. Київ, вул. Генерала Жмаченка, буд. 26 в Дніпровському районі міста Києва, до повного усунення порушень, зазначених в акті перевірки, шляхом знеструмлення та накладення печаток на головний електрощит гуртожитку Київського державного коледжу туризму та готельного господарства.

Київський державний коледж туризму та готельного господарства подав до суду зустрічний позов до Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у м. Києві, в якому просив скасувати пункти № 10, 13, 16, 18, 21, 25, 26, 27, 41, 43 припису Дніпровського районного управління Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у м. Києві про усунення порушень вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки № 581 від 27 грудня 2019 року (надалі - Припис).

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 вересня 2020 року, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 18 лютого 2021 року, адміністративний позов Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у м. Києві задоволено повністю, зустрічний позов Київського державного коледжу туризму та готельного господарства задоволено частково, скасовано пункти № 10, 16 припису. В іншій частині зустрічного позову відмовлено.

За правилами частини першої статті 334 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.

Відповідно до частини першої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Імперативними приписами частини четвертої статті 328 КАС України обумовлено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.

Згідно з пунктом 4 частини другої статті 330 КАС України у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

У разі подання касаційної скарги на судове рішення, зазначене у частинах другій і третій статті 328 цього Кодексу, в касаційній скарзі зазначається обґрунтування того, в чому полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення (рішень).

Із системного аналізу наведених положень процесуального закону висновується, що під час касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій статті 328 КАС України, обґрунтування неправильного застосування судом (судами) норм матеріального права чи порушення ним (ними) норм процесуального права має обов`язково наводитись у взаємозв`язку із посиланням на відповідний пункт (пункти) частини четвертої статті 328 КАС України як на підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга.

Дослідивши касаційну скаргу на предмет відповідності вищенаведеним вимогам процесуального закону, суд установив, що скаржником судові рішення судів попередніх інстанцій оскаржуються на підставі пункту 3 частини четвертої статті 328 КАС України.

Так, відповідач в скарзі, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, з-поміж іншого, зазначає, що суди, відмовляючи у скасуванні пунктів 18, 27 Припису, порушили вимоги частини другої статті 77 КАС України, а відмовляючи у скасуванні пункту 43 Припису, суди неправильно застосували положення статті 58 Конституції України.

При цьому, касаційна скарга в частині наведених у ній обґрунтувань вимог до суду касаційної інстанції містить посилання на ряд нормативно-правових актів, фактичні обставини справи та загальне твердження про порушення судом норм матеріального права, що не є належним правовим обґрунтуванням підстав касаційного оскарження судових рішень у розумінні частини четвертої статті 328 КАС України.

Крім того, автор зазначає про порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального права в частині відмови у задоволенні зустрічного позову про скасування пункту 25 Припису.

Водночас, не наводить жодного обґрунтування у підтвердження такого доводу.

Також автор касаційної скарги, оскаржуючи рішення суду першої інстанції та ухвалене за наслідками його перегляду в апеляційному порядку рішення суду апеляційної інстанції в частині задоволення позовних вимог Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у м. Києві за основним позовом, не указує, яку саме норму права судами першої та (або) апеляційної інстанцій застосовано неправильно, а також не обґрунтовує у чому полягає помилка судів при застосуванні відповідної норми права та як на його думку відповідна норма повинна застосовуватися.

Ураховуючи визначені статтею 341 КАС України межі перегляду судом касаційної інстанції, останній не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

При цьому, з урахуванням змін до КАС України, внесених Законом України від 15 січня 2020 року № 460-IX і які набрали чинності 8 лютого 2020 року, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів і вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження.

Отже, аналіз матеріалів касаційної скарги свідчить про її невідповідність вимогам статті 330 КАС України в частині необхідності зазначення обґрунтувань щодо порушень судами попередніх інстанцій норм матеріального права (які, на думку скаржника, мали місце при прийнятті рішення в частині відмови у скасуванні пунктів 18, 27, 43 Припису та в частині задоволення позовних вимог за основним позовом), як підстави (підстав), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 КАС України підстави (підстав).

Варто зазначити, що відповідно до приписів статті 44 КАС України учасники справи, маючи намір добросовісної реалізації належного їм права на касаційне оскарження судового рішення, повинні забезпечити неухильне виконання вимог процесуального закону, зокрема, стосовно строку подання касаційної скарги, її форми та змісту.

У касаційній скарзі скаржник повинен навести мотиви незгоди з судовим рішенням із урахуванням передбачених КАС України підстав для його скасування або зміни (статті 351-354 Кодексу) з вказівкою на конкретні висновки суду (судів), рішення якого (яких) оскаржується, із одночасним зазначенням норм права (пункт, частина, стаття), які неправильно застосовані цим судом. У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 3 частини четвертої статті 328 КАС України (відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах) скаржник повинен чітко вказати, яку саме норму права судами першої та (або) апеляційної інстанцій було застосовано неправильно, а також обґрунтувати у чому полягає помилка судів при застосуванні відповідної норми права та як на думку скаржника відповідна норма повинна застосовуватися.

За таких обставин, відповідно до правил статей 169, 332 КАС України касаційну скаргу слід залишити без руху й установити скаржникові строк для усунення її недоліків шляхом надання до суду касаційної інстанції уточненої касаційної скарги з належним обґрунтуванням підстав, на яких подається касаційна скарга, із визначенням передбачених статтею 328 КАС України підстав з урахуванням висновків, наведених у цій ухвалі.

Керуючись статтями 169, 332 КАС України,

у х в а л и в :

Залишити без руху касаційну скаргу Київського державного коледжу туризму та готельного господарства на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 вересня 2020 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 18 лютого 2021 року у справі № 640/3180/20 за позовом Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у м. Києві до Київського державного коледжу туризму та готельного господарства про застосування заходів реагування та за зустрічним позовом Київського державного коледжу туризму та готельного господарства до Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у м. Києві про скасування припису в частині.

Надати скаржнику строк у десять днів із дня вручення копії цієї ухвали для усунення недоліків касаційної скарги, зазначених у мотивувальній частині ухвали.

Роз`яснити, що у разі невиконання вимог цієї ухвали в установлений судом строк касаційна скарга буде повернута.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та не оскаржується.

Суддя-доповідач М. І. Смокович

Судді О. В. Кашпур

О. Р. Радишевська