Справа № 750/676/20
Суддя: Яременко І. В.
Дата ухвалення: 2021-03-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа№750/676/20
Провадження №2-а/751/24/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 березня 2021 року місто Чернігів

Новозаводський районний суд міста Чернігова

у складі: головуючого-судді Яременко І.В.,

секретаря Бивалькевич Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора роти № 2 УПП в Житомирській області ДПП Божок Вадима Сергійовича, Департамента патрульної поліції Національної поліції України про визнання протиправною та скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до інспектора роти № 2 УПП в Житомирській області ДПП Божок В.С., в якому просить: визнати протиправною та скасувати постанову серії ЕАк№ 1944181 від 06.01.2020 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП, провадження у справі закрити.

Позов мотивовано тим, що 06.01.2020 рухаючись на автомобілі марки Ford Transit Connect, д.н.з. НОМЕР_1 по трасі Київ-Чоп, в населеному пункті Броники о 10 год 50 хв був зупинений працівником поліції Божок В.С На прохання пояснити причину зупинки та надати доказ порушення ним ПДР отримав відмову, однак за словами інспектора він начебто порушив швидкісний режим, проте доказів цього йому надано не було. При спілкуванні з ним, поліцейський в грубій формі вимагав надати посвідчення водія, на що через скло автомобіля він це зробив, хоча і мав права цього не робити. В той же день він звернувся до начальника поліції в Житомирській області зі скаргою на дії інспектора, однак відповіді не отримав. 17.01.2020 він отримав постанову. Згідно якої його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП. Вказану постанову вважає незаконною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки інспектором винесена постанова саме за непред`явлення для перевірки посвідчення водія, про те, що він порушив швидкісний рух, як зазначено в постанові, на сьогоднішній день не встановлено та не підтверджено жодним процесуальним документом суб`єкта владних повноважень. Крім того, в постанові вказано, що він відмовився підписувати постанову, проте при зупинці автомобіля та спілкуванні з патрульними, йому ніхто не надавав жодних документів, в тому числі оскаржувану постанову, для підпису.

Ухвалою суду від 05.11.2020 до участі в справі в якості співвідповідача залучено ДПП НП України (а.с. 144).

Відповідач ОСОБА_2 надіслав на адресу суду відзив на позов, відповідно до якого вважає вимоги позивача безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню (а.с. 29-55). Зазначає, що позивача було зупинено за перевищення швидкості руху в населеному пункті. Представився, пояснив суть правопорушення, причину та попросив пред`явити документи, зазначені в п. 2.1 та п. 2.4 (а) ПДР. Водій виконав законну вимогу патрульного та надав запитувані документи для перевірки. Встановивши факт вчинення адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 122 КУпАП, було прийнято рішення про складання адміністративних матеріалів. Водію було роз`яснено права згідно ст. 268 КУпАП та ст. 63 Конституції України. Після чого поліцейський виніс постанову за ч. 1 ст. 126 КУпАП та наклав стягнення в розмірі 425 грн, оскільки водій не пред`явив свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу. Крім того, вважає, що позивач пропустив строк звернення до суду з даним позовом.

Представник відповідача ДПП НП України надіслав на адресу суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого просить відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі (а.с. 155-159). Посилається на аналогічні аргументи, надані відповідачем ОСОБА_2 у відзиві.

Від представника позивача адвоката Кулініч К.В. на адресу суду надійшли письмові пояснення, відповідно до яких вважає, що постанова винесена без належного обґрунтування доведеності вини позивача і ґрунтується лише на припущеннях відповідача. Вказує, що на місці зупинки автомобіля інспектор починав розгляд за ч. 1 ст. 122 КУпАП, а не за ч. 1 ст. 126 КУпАП, про що винесена оскаржувана постанова, що підтверджується відеозаписом з нагрудної камери поліцейського (а.с. 164-166)

У судове засідання позивач та його представник не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, в матеріалах справи наявна заява представника позивача про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити.

Відповідач Божок В.С. та представник відповідача ДПП НП України у судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки суду не відомо, клопотань про відкладення розгляду справи до суду на надходило.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд доходить висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 06.01.2020 інспектором поліції роти № 2 батальйону № 1 УПП в Житомирській області ДПП капралом поліції Божок В.С. було складено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАк № 1944181, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення ч. 1 ст. 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн за те, що 06.01.2020 об 11 год 26 хв на 210 км автодороги Київ-Чоп, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Ford Transit Connect, д.н.з. НОМЕР_1 , рухався зі швидкістю 82 км/год, перевищив встановлене обмеження швидкості руху в населеному пункті с. Броники, позначеного дорожнім знаком 5.45 на 32 км/год, швидкість вимірювалась приладом ТС-000632, при цьому не пред`явив для перевірки реєстраційний документ на транспортний засіб, чим порушив п. 2.1 (б) ПДР керування транспортним засобом особою, без реєстраційних документів на транспортний засіб (а.с.5-6).

Спірні правовідносини, що склались між сторонами, регулюються Конституцією України, Кодексом України про адміністративні правопорушення, Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306.

В силу вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Частиною 1 ст.126 КУпАП встановлено, що керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка»), - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до п. «б» п.2.1 ПДР, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі реєстраційний документ на транспортний засіб (для транспортних засобів Збройних Сил, Національної гвардії, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, Держспецзв`язку, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту технічний талон).

Відповідно до п.2.4.«а» ПДР, на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1.

Згідно ч.5 ст.14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані, зокрема, знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Частиною 2 ст. 16 наведеного Закону встановлено, що водій зобов`язаний, зокрема, мати при собі та на вимогу поліцейського, а водії військових транспортних засобів - на вимогу посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

З наведених норм чинного законодавства вбачається, що на водія покладено обов`язок мати при собі, зокрема, посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії та пред`являти їх для перевірки на виконання розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

В той же час, виключений перелік підстав, за яких поліцейський може зупинити транспортний засіб, передбачено у ч.1 ст.35 Закону України «Про Національну поліцію», відповідно до п.1 якого такою підставою є порушення водієм Правил дорожнього руху.

З оскаржуваної постанови серії ЕАк № 1944181 вбачається, що транспортний засіб позивача було зупинено з підстав порушення ним вимог дор. зн. 5.45 «початок населеного пункту».

Відповідно до ч.1 ст.122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Відповідно до п. 12.4 ПДР, у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється зі швидкістю не більше 50 км/год

Відповідно до ч.1 ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Нормами ч.ч. 1-3 ст.73 КАС України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Частинами 1, 2 ст.77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, суб`єкт владних повноважень зобов`язаний довести правомірність своїх рішень, дій чи бездіяльності, а позивач повинен заперечувати проти доводів суб`єкта владних повноважень.

Згідно ч. 1 ст. 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративне правопорушення, визначених ст.. 255 цього Кодексу.

З наданого відповідачем відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 під час розгляду справи про адміністративне правопорушення не надав на вимогу поліцейського свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, оскільки він не погоджувався з правомірністю зупинки його транспортного засобу з огляду на відсутність факту порушення ним Правил дорожнього руху в частині порушення вимог п. 12.4 ПДР.

Незважаючи на заперечення позивачем факту порушення ним вимог п. 12.4 та д.з. 5.45 ПДР та оспорювання допущеного порушення, відповідачем не було складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Суд вважає, що хоча ст. 258 КУпАП і передбачає винесення постанови на місці вчинення правопорушення без складення протоколу про адміністративне правопорушення, але не забороняє скласти такий протокол, який в розумінні КУпАП є доказом в справі про адміністративне правопорушення та має підтверджувати або спростовувати наявність складу адміністративного правопорушення та винність особи, якщо вона заперечує та оспорює факт вчинення такого правопорушення.

Крім того, з постанови серії ЕАк №1944181 вбачається, що хоча поліцейський зазначив про порушення позивачем вимог д.з. 5.45 ПДР, однак його не було притягнуто до відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП і не застосовано положення ст.36 КУпАП, відповідно до якої при вчиненні однією особою двох або більше адміністративних правопорушень адміністративне стягнення накладається за кожне правопорушення окремо.

Якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

Частинами 1, 2 ст.90 КАС України встановлено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили.

Крім того, з дослідженого в судовому засіданні диску з відеозаписом (а.с.40), наданого суду відповідачем, у відеофайлі , поліцейський повідомив позивача про розгляд справи за ч. 1 ст. 122 КУпА, однак у відеофайлі повідомив останнього про винесення постанови по ч. 1 ст. 126 КУпАП, за якою розгляд справи не відбувався.

Таким чином, суд вважає, що відповідачем при винесенні оскаржуваної постанови порушено порядок провадження у справі про адміністративне правопорушення, а також те, що відповідачем при розгляді справи відносно ОСОБА_1 було застосовано спрощений підхід, що в силу ст.62 Конституції України, є неприпустимим.

Відповідно до п.3 ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 19, 62 Конституції України, ст.ст. 7, 9, 122, 126, 222, 245, 251, 252, 258, 268, 278, 280, 283, 287, 288, 293 КУпАП, ст.ст. 72-78, 90, 94, 241-246, 250, 257, 262, 286 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до інспектора роти № 2 УПП в Житомирській області ДПП Божок Вадима Сергійовича, Департамента патрульної поліції Національної поліції України про визнання протиправною та скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення - задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову інспектора роти № 2 УПП в Житомирській області ДПП капрала поліції Божок Вадима Сергійовича серії ЕАк №1944181 від 06.01.2020 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП та накладення на нього стягнення у виді штрафу в сумі 425 гривень.

Рішення може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення через Новозаводський районний суд м.Чернігова.

Суддя І.В. Яременко