Справа № 340/5486/20
Суддя: Капустинський М.М.
Дата ухвалення: 2021-04-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 340/5486/20

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Левицький В.К.

Суддя-доповідач - Капустинський М.М.

06 квітня 2021 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Капустинського М.М.

суддів: Сапальової Т.В. Смілянця Е. С. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Довганюк В.В.,

представників сторін, розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 02 лютого 2021 року у справі за адміністративним позовом Військової частини НОМЕР_1 до Замостянського відділу державної виконавчої служби міста Вінниця Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) про визнання протиправною та скасування постанови,

В С Т А Н О В И В :
в грудні 2020 року до Вінницького окружного адміністративного суду звернулась Військова частина НОМЕР_1 (далі - позивач) з адміністративним позовом до Замостянського відділу державної виконавчої служби міста Вінниця Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) (далі - відповідач) в якому просила:

- визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Замостянського відділу державної виконавчої служби міста Вінниця Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про стягнення виконавчого збору у розмірі 20000 грн. від 13.11.2020 року, винесену в межах виконавчого провадження №63608432.

В обґрунтування позовних вимог, позивач зазначив, що 29.09.2020 року Кіровоградським окружним адміністративним судом видано виконавчий лист №340/2963/19, яким:

- зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсації за всі невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період з 2015 року по 2019 рік.

- зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за весь час затримки виплати одноразової грошової допомоги та грошової компенсації на неотримане речове майно в розмірі 27 336,00 грн.

На підставі зазначеного виконавчого листа відповідачем 13.11.2020 відкрито виконавче провадження №63608432 та прийнято постанову про стягнення з Військової частини НОМЕР_1 виконавчого збору.

Водночас, позивач зазначає, що постанова державного виконавця від 13.11.2020 року про стягнення виконавчого збору є протиправною, адже державним виконавцем не вчинилось жодних дій з примусового виконання виконавчого листа №340/2963/19 від 29.09.2020, виданого Кіровоградським окружним адміністративним судом.

З огляду на викладені обставини, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 02 лютого 2021 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким позов задовольнити повністю. В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на те, що у державного виконавця відсутні підстави для стягнення виконавчого збору, який визначений у постанові від 13.11.2020 року про стягнення виконавчого збору, тому така постанова не відповідає вимогам статті 27 Закону України "Про виконавче провадження". Вважає, що рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги законність та обґрунтованість судового рішення, повноту встановлення обставин справи, застосування норм матеріального і процесуального права, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних мотивів.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується наявними в справі матеріалами, рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 13.03.2020 року по справі №340/2963/19 адміністративний позов задоволено, а саме:

- визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплаті ОСОБА_1 грошової компенсації за всі невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період з 2015 року по 2019 рік та компенсації середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні та речове майно;

- зобов`язано військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсації за всі невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період з 2015 року по 2019 рік;

- зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за весь час затримки виплати одноразової грошової компенсації розмірі 10 251, 00 грн.;

- зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 з нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за весь час затримки виплати компенсації за речове майно в розмірі 27 336,00 грн.

- зобов`язано Військову частину НОМЕР_2 забезпечити фінансування виплат з виконання рішення суду в частині нарахувань та виплат.

За наслідком перегляду даного рішення в апеляційному порядку, постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 18.08.2020 рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 13.03.2020 по справі №340/2963/19 в частині задоволених вимог щодо зобов`язання військової частини НОМЕР_1 здійснити позивачу виплату середнього заробітку за весь час затримки виплати одноразової грошової компенсації розмірі 10 251,00 грн. - скасовано та в цій частині прийнято нову постанову про відмову в задоволенні позову.

Вказаною постановою змінено рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 13.03.2020 по справі №340/2963/19 шляхом викладення абзацу 5 резолютивної частини в такій редакції: «Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за весь час затримки виплати одноразової грошової допомоги та грошової компенсації на неотримане речове майно в розмірі 27 336,00 грн.».

В іншій частині рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 13 березня 2020 року по справі №340/2963/19 залишено без змін.

29.09.2020 року Кіровоградським окружним адміністративним судом видано виконавчий лист №340/2963/19.

Постановою від 13.11.2020 року старшим державним виконавцем відповідача відкрито виконавче провадження №63608432 з примусового виконання виконавчого листа Кіровоградського окружного адміністративного суду №340/2963/19, виданого 29.09.2020.

13.11.2020 відповідачем винесено постанову про стягнення з Військової частини НОМЕР_1 виконавчого збору в сумі 20000 грн.

Разом із тим, на думку позивача, постанова державного виконавця від 13.11.2020 про стягнення виконавчого збору є протиправною, адже державним виконавцем не вчинялось жодних дій з примусового виконання вищезазначеного виконавчого листа.

З огляду на викладене, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази скасування постанови державного виконавця про відкриття виконавчого провадження №63608432, в силу чого дійшов висновку, що відповідачем цілком обґрунтовано 13.11.2020 року винесено постанову про стягнення з позивача виконавчого збору, одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження.

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції за такими доводами та враховує наступне.

Спірні правовідносини передусім регулюються Законом України "Про виконавче провадження" від 02 червня 2016 року № 1404-VIII (далі - Закон № 1404-VIII).

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" (далі - Закон №1404-VIII) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За змістом положень статті 3 Закону № 1404-VIII відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення, зокрема, на підставі таких виконавчих документів як виконавчі листи, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень.

Відповідно до частини 1 статті 5 Закону № 1404-VIII примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та, у передбачених цим Законом випадках, на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (ч. 1 ст. 18 Закону № 1404-VIII).

Частиною першою статті 26 Закону № 1404-VIII визначено, що державний виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Відповідно до ч. 5 ст. 26 Закону № 1404-VIII виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Згідно із ч. 1 ст. 27 Закону №1404-VIII виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Виконавчий збір за примусове виконання рішення немайнового характеру стягується державним виконавцем в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - фізичної особи і в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи (ч. 3 ст. 27 Закону №1404-VIII).

Згідно зі статтею 8 Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" розмір мінімальної заробітної плати з 1 вересня становить - 5000 грн.

Частиною 4 статті 27 Закону №1404-VIII визначено, що державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Як встановлено з матеріалів справи, постановою державного виконавця від 13.11.2020 відкрито виконавче провадження №63608432 з примусового виконання виконавчого листа Кіровоградського окружного адміністративного суду №340/2963/19, виданого 29.09.2020, про зобов`язання Військову частину НОМЕР_1 :

- нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсації за всі невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період з 2015 року по 2019 рік.

- нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за весь час затримки виплати одноразової грошової допомоги та грошової компенсації на неотримане речове майно в розмірі 27 336,00 грн.

Так, зі змісту резолютивної частини постанови Третього апеляційного адміністративного суду від 18.08.2020, яка відображена у виданому Кіровоградським окружним адміністративним судом виконавчому листі №340/2963/19 від 29.09.2020,слідуєу, що остання містить вимоги немайнового характеру, оскільки зобов`язує Військову частину НОМЕР_1 вчинити певні дії пов`язані з нарахуванням та виплатою ОСОБА_1 певних компенсаційних сум. При цьому, виконавчий лист, як і постанова Третього апеляційного адміністративного суду від 18.08.2020, не містять вимог щодо стягнення з військової частини конкретної суми, а відтак наведені в позовній заяві твердження позивача щодо майнового характеру визначених у виконавчому листі зобов`язань, є хибними та оцінюються судом критично.

Колегія суддів зауважує, що в ситуації що виникла, на виконанні в державного виконавця перебувало рішення немайнового характеру про зобов`язання юридичну особу (Військову частину НОМЕР_1 ) вчинити певні дії з нарахування та виплати компенсаційних сум.

Щодо заперечень викладених апелянтам в апеляційній скарзі, що державним виконавцем не було здійснено жодних дій з примусового виконання рішення суду про стягнення з боржника - Військової частини на користь стягувача - ОСОБА_1 присуджених сум за виконавчим листом від 29.09.2020 року, то колегія суддів вважає їх безпідставними, з огляду на те, що дії Замостянського відділу державної виконавчої служби міста Вінниця Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) узгоджуються з положеннями ч. 3 ст. 27 Закону №1404-VIII, так, зокрема, державним виконавцем винесено постанову про стягнення виконавчого збору 13.11.2020 року, тобто одночасно з прийняттям постанови про відкриття виконавчого провадження.

Суд враховує, що постанову про стягнення з військової частини НОМЕР_1 виконавчого збору в сумі 20000 грн., тобто в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати встановлених на січень 2020 року, як то передбачено ч. 3 ст. 27 Закону №1404-VIII, державним виконавцем винесено 13.11.2020, тобто одночасно з прийняттям постанови про відкриття виконавчого провадження.

Водночас, колегія суддів зазначає, що постанова відповідача від 13.11.2020 про відкриття виконавчого провадження №63608432 є чинною, доказів її скасування позивачем не надано, а тому винесена відповідачем постанова про стягнення з Військової частини НОМЕР_1 виконавчого збору в сумі 20000 грн., тобто в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати встановлених на січень 2020 року, є правомірною у відповідності до положень ч. 3 ст. 27 Закону №1404-VIII.

Чинною нормою ч. 4 ст. 27 закону України "Про виконавче провадження" передбачено стягнення виконавчого збору одночасно з відкриттям виконавчого провадження та не ставиться у залежність від вчинення виконавцем будь-яких дій.

Відтак, наведені приписи свідчать про те, що стягнення виконавчого збору пов`язується з початком примусового виконання, оскільки державний виконавець одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження виносить постанову про стягнення виконавчого збору. При цьому стягнення виконавчого збору є безумовною дією, яку здійснює державний виконавець у межах виконавчого провадження, незалежно від здійснених дій, і є встановленою державою складовою процедури виконавчого провадження, що гарантує ефективне здійснення виконання рішення суду боржником за допомогою стимулювання боржника до намагання виконати виконавчий документ самостійно до відкриття виконавчого провадження у зв`язку із ймовірністю стягнення відповідної суми у випадку примусового виконання.

При цьому, колегія суддів зауважує, що в матеріалах справи відсутні докази того, що на момент винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 13.03.2020 по справі №340/2963/19 виконано.

Колегія суддів наголошує, що згідно з усталеною практикою Верховного Суду стягнення виконавчого збору (крім визначених законом випадків, коли виконавчий збір не стягується) пов`язується з початком примусового виконання. Примусове виконання рішення розпочинається з моменту прийняття державним виконавцем постанови про відкриття виконавчого провадження, тому одночасно з відкриттям виконавчого провадження виконавець повинен вирішити питання про стягнення виконавчого збору. Водночас стягнення з боржника виконавчого збору у постанові про відкриття виконавчого провадження є обов`язком державного виконавця.

Посилання апелянта на те, що державним виконавцем не вчинено жодних дій з примусового виконання рішення суд вважає безпідставними, оскільки положеннями статті 27 Закону № 1404-VIII прямо передбачений обов`язок державного виконавця одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження винести постанову про стягнення виконавчого збору.

Отже, наведені обставини свідчать про те, що відповідач, приймаючи одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору, діяв правомірно та у відповідності до частини 4 статті 27 Закону № 1404-VIII.

Таким чином, враховуючи зазначене вище, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідачем цілком обґрунтовано 13.11.2020 року винесено постанову про стягнення з позивача виконавчого збору, одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження.

З огляду на викладене судом першої інстанції прийнято правильне рішення по суті заявлених вимог, у зв`язку з чим колегія суддів погоджується з висновком щодо безпідставності заявлених позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання, тобто прийняте рішення відповідає матеріалам справи та вимогам закону, і не підлягає скасуванню.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення, а рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 02 лютого 2021 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий Капустинський М.М.

Судді Сапальова Т.В. Смілянець Е. С.