Справа № 560/2047/21
Суддя: Салюк П.І.
Дата ухвалення: 2021-04-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 560/2047/21
РІШЕННЯ

іменем України

06 квітня 2021 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Салюка П.І.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання протиправним, скасування рішення та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, в якому просить суд:

визнати протиправним та скасувати рішення головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області № 17 від 06 жовтня 2020 року про відмову у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 ;

зобов`язати головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи при призначенні пенсії період роботи з 10 лютого 1985 року по 16 лютого 1993 року в колгоспі "Україна" с. Печеське і призначити та виплачувати йому пенсію за віком з дня виникнення права на пенсію, з 07 вересня 2020 року;

стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 судовий збір сплачений при поданні позовної заяви до суду.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 29 вересня 2020 року звернувся до головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області із заявою про призначення пенсії за віком.

Однак, відповідачем прийняв рішення від 06 жовтня 2020 року № 17 про відмову в призначенні пенсії за віком, у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу роботи 27 років, передбаченого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Позивач вважає рішення відповідача про відмову у призначенні пенсії за віком протиправним та таким, що порушує його конституційне право на пенсійне забезпечення, тому звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Ухвалою суду від 01 березня 2021 року відкрито провадження в адміністративній справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін.

19 березня 2021 року відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якому заперечує щодо задоволення адміністративного позову та зазначає, що до страхового стажу позивача не враховано період роботи з 10 лютого 1985 року по 16 лютого 1993 року в колгоспі "Україна" згідно трудової книжки від 21 січня 1988 року НОМЕР_1 , оскільки вона заповнена з порушенням Інструкції, а саме записи про встановлений мінімум та кількість відпрацьованих вихододнів не завірені печаткою господарства та відсутні підписи керівника господарства або спеціально уповноваженої ним особи.

Крім того, як вказує відповідач, підстави для врахування до страхового стажу позивача періоду роботи з 10 лютого 1985 року по 16 лютого 1993 року згідно архівної довідки від 17 вересня 2020 року №03-01/508, виданої Красилівським районним трудовим архівом відсутні, оскільки в первинних документах (книги по оплаті праці за 1985-1993 рр.) значиться особа ОСОБА_2 (невірно зазначено прізвище та не вказано по батькові), архівна довідка про заробітну плату від 17 вересня 2020 року №03-01/509 за період роботи з січня 1993 р. по грудень 2003 р. видана ОСОБА_2 (невірно зазначено прізвище та неповністю по батькові зазначено).

Крім того, у відзиві на позов відповідач вказав про необхідність розгляду даної справи з викликом сторін.

Суд зазначає, що частинами п`ятою - шостою статті 262 КАС України передбачено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Суд може відмовити в задоволенні клопотання сторони про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін: 1) у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу; 2) якщо характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі незначної складності не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи.

Таким чином, зважаючи на те, що дана справа призначена до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) відповідно до статті 263 КАС України, відсутня необхідність призначати розгляд справи у судовому засіданні. Тому, клопотання відповідача до задоволення не підлягає.

Відповідно до наказу голови Хмельницького окружного адміністративного суду від 02 березня 2021 року №41-в, головуючий у цій справі, суддя Салюк П.І. у період з 22 березня 2021 року по 05 квітня 2021 року перебував у відпустці.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, з`ясувавши всі обставини справи, перевіривши їх дослідженими доказами, суд дійшов наступних висновків.

Суд встановив, що ОСОБА_1 29 вересня 2020 року звернувся до головного управління Пенсійного фонду України у Хмельницькій області із заявою щодо призначення пенсії за віком.

Рішенням головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області № 17 від 06 жовтня 2020 року ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії за віком згідно статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу 27 років, про що повідомлено позивача листом № 2200-1704-8/55003 від 15 грудня 2020 року.

Вважаючи такі дії відповідача необґрунтованими та протиправними, а свої права та охоронювані законом інтереси порушеними, позивач звернувся з позовом до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України від 05 листопада 1991 року №1788-ХІІ "Про пенсійне забезпечення" (далі - Закон №1788-ХІІ), громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Згідно з ст. 7 Закону №1788-ХІІ, звернення за призначенням пенсії може здійснюватися у будь-який час після виникнення права на пенсію. При цьому пенсії за віком і по інвалідності призначаються незалежно від того, припинено роботу на час звернення за пенсією чи вона продовжується. Пенсії за вислугу років призначаються при залишенні роботи, яка дає право на цю пенсію.

Статтею 27 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" передбачено, що умовою призначення пенсії за віком є досягнення особою віку 60 років за наявності трудового стажу з 01 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року не менше 27 років.

Враховуючи відомості із трудової книжки від 21 січня 1988 року НОМЕР_1 , архівної довідки від 17 вересня 2020 року № 03-01/508 страховий стаж позивача станом на час звернення до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком становить 28 років 3 місяці 17 днів.

Згідно з частиною 4 статті 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Відповідно до частин 1-2 статті 56 Закону України "Про пенсійне забезпечення" №1788-ХІІ, до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв. При обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю.

Згідно з частиною 1 статті 62 Закону № 1788-ХІІ, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пунктів 1-2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, (далі - Порядок №637) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

У пункті 3 Порядку № 637 встановлено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові, трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи. За відсутності зазначених у цьому пункті документів для підтвердження трудового стажу приймаються членські квитки профспілок. При цьому підтверджуються періоди роботи лише за той час, за який є відмітки про сплату членських внесків.

Таким чином, лише за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Постановою Ради Міністрів СРСР від 21 квітня 1975 року № 310 затверджено Основні положення про порядок видачі і ведення трудових книжок колгоспників (далі - Основні положення), згідно з пунктом 1 яких трудова книжка колгоспника є основним документом про трудову діяльність члена колгоспу.

Відповідно до пунктів 5, 6 Основних положень до трудової книжки колгоспника заносились, зокрема, відомості про трудову участь (прийнятий у колгоспі річний мінімум участі в громадському господарстві, його виконання). Всі записи в трудовій книжці завіряються в усіх розділах за час роботи в колгоспі підписом голови колгоспу або спеціально уповноваженого правлінням колгоспу особи та печаткою.

Крім того, згідно з пунктом 13 Основних положень відповідальність за своєчасне і правильне заповнення трудових книжок, за їх облік, зберігання і видачу несе спеціально уповноважена правлінням колгоспу особа.

Відповідно до п. 2.4 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29 липня 1993 р. № 58, усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Також слід зазначити, що відповідно до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України Про трудові книжки працівників від 27 квітня 1993 року №301 відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, представництва іноземного суб`єкта господарювання.

Відповідно до трудової книжки серії НОМЕР_2 ОСОБА_1 у спірний період страхового стажу працював в колгоспі "Україна" с. Печеське, будучи його членом та періоди його роботи наступні: з 10 лютого 1985 року по 31 грудня 1985 року (встановлений мінімум вихододнів - 270, фактично відпрацьовано вихододнів - 270); за 1986 рік (встановлений мінімум вихододнів - 270, фактично відпрацьовано вихододнів - 283); за 1987 рік (встановлений мінімум вихододнів - 270, фактично відпрацьовано вихододнів - 236); за 1988 рік (встановлений мінімум вихододнів - 270, фактично відпрацьовано вихододнів - 257); за 1989 рік (встановлений мінімум вихододнів - 270, фактично відпрацьовано вихододнів - 252); за 1990 рік (встановлений мінімум вихододнів - 270, фактично відпрацьовано вихододнів - 301); за 1991 рік (встановлений мінімум вихододнів - 270, фактично відпрацьовано вихододнів -281); за 1992 рік (встановлений мінімум вихододнів - 270, фактично відпрацьовано вихододнів - 340); за 1993 рік (встановлений мінімум вихододнів - 270, фактично відпрацьовано вихододнів -331).

Крім того, при зверненні до пенсійного органу, позивач надав архівну довідку № 03-01/508, від 17 вересня 2020 року видану Красилівським районним трудовим архівом, якою підтверджується, що позивач працював у колгоспі "Україна" с. Печеське у 1985 - 1993 роках, тобто у спірний період, що спростовує твердження відповідача про відсутність всіх необхідних даних для призначення пенсії. Відомості про вироблені позивачем вихододні за 1985 - 1993 роки, які зазначені в трудовій книжці НОМЕР_2 , є ідентичні відомостям, які зазначені в архівній довідці від 17 вересня 2020 року № 03-01/508, виданої Красилівським районним трудовим архівом

Таким чином, періоди роботи за 1985 - 1986 роки, з 1990 року по 16 лютого 1993 року підлягають зарахуванню в повному обсязі, оскільки в цей період позивач щорічно відпрацював в колгоспі встановлений мінімум вихододнів. Страховий стаж позивача в цей період становить 5 років і 60 днів (60 вихододнів за січень-лютий 1993 року згідно архівної довідки № 03-01/508, виданої 17 вересня 2020 року Красилівським районним трудовим архівом).

Окрім того, на переконання суду, невиконання позивачем встановленого мінімуму трудової участі у 1987, 1988, 1989 роках, не може позбавляти його права на зарахування до страхового стажу часу роботи за фактичною тривалістю.

У 1987 році позивач фактично відпрацював 236 вихододнів, тоді як встановлений мінімум 270 вихододнів. У 1988 році позивач фактично відпрацював 257 вихододнів, тоді як встановлений мінімум 270 вихододнів. У 1989 році позивач фактично відпрацював 252 вихододнів, тоді як встановлений мінімум 270 вихододнів.

Враховуючи вищезазначене відповідач мав би зарахувати періоди роботи позивача з 10 лютого 1985 року по 16 лютого 1993 року в колгоспі "Україна" с. Печеське до його стажу роботи 7 років 7 місяців 3 дні при призначення пенсії за віком.

Тому, враховуючи страховий стаж 20 років 8 місяців 14 днів, який визнається відповідачем і страховий стаж 7 років 7 місяців 3 дні, який ним оспорюється, разом становлять 28 років 3 місяці 17 днів, що дає право позивачу на отримання пенсії за віком.

Щодо доводів відповідача про відсутність у трудовій книжці відмітки з печаткою господарства і підписом керівника господарства або спеціально уповноваженої ним особи записів про встановлений мінімум та кількість відпрацьованих вихододнів, слід зазначити, що працівник не може нести відповідальність за правильність записів у трудовій книжці та не повинен контролювати роботодавця щодо її заповнення. На позивача не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у трудовій книжці.

В свою чергу, неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань призначення пенсії за віком.

Аналогічна правова позиція зокрема викладена у постанові Верховного Суду від 06 лютого 2018 року по справі № 677/277/17 та у постанові від 07 листопада 2019 року у справі №686/19477/16-а.

Також Верховний Суд у постановах від 24 травня 2018 року у справі №490/12392/16-а та від 04 вересня 2018 року у справі № 423/1881/17 висловив позицію про те, що певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку. Пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Як встановлено з матеріалів справи, ОСОБА_1 досяг пенсійного віку 06 вересня 2020 року, а із заявою про призначення пенсії звернувся 29 вересня 2020 року, тому, пенсію має бути призначено з 07 вересня 2020 року.

Частиною 1 статті 77 КАС України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що право на зарахування стажу періодів роботи ОСОБА_1 з 10 лютого 1985 року по 16 лютого 1993 року в колгоспі "Україна" с. Печеське підтверджується записами в трудовій книжці, наданими відповідачу довідками, які необґрунтовано не були взяті ним до уваги, а також положеннями чинного законодавства України, відтак, на думку суду, відповідач протиправно відмовив позивачу у призначенні пенсії за віком, а тому позовні вимоги підлягають до задоволення.

Згідно з частиною 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов - задоволити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області № 17 від 06 жовтня 2020 року про відмову у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи при призначенні пенсії період роботи з 10 лютого 1985 року по 16 лютого 1993 року в колгоспі "Україна" с. Печеське і призначити та виплачувати йому пенсію за віком з 07 вересня 2020 року.

Стягнути на користь ОСОБА_3 1816 (одна тисяча вісімсот шістнадцять) грн. судових витрат за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач:ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_3 )
Відповідач:Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (вул. Герцена, 10, Хмельницький, Хмельницька область, 29000 , код ЄДРПОУ - 21318350)

Головуючий суддя П.І. Салюк