Справа № 640/8839/21
Суддя: Скочок Т.О.
Дата ухвалення: 2021-04-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

06 квітня 2021 року м. Київ № 640/8839/21

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Скочок Т.О., ознайомившись з позовною заявою та доданими до неї матеріалами

Військового інституту телекомунікацій та інформатизації ім. Героїв Крут
до ОСОБА_1
про стягнення коштів
В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся Військовий інститут телекомунікацій та інформатизації ім. Героїв Крут з позовом до ОСОБА_1 про стягнення з останнього на користь держави, в особі Військового інституту телекомунікацій та інформатизації ім. Героїв Крут, витрат, пов`язаних з утриманням у вищому військовому навчальному закладі, всього у сумі 47 322,25 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 171 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України), суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи: 1) подана позовна заява особою, яка має адміністративну процесуальну дієздатність; 2) має представник належні повноваження (якщо позовну заяву подано представником); 3) відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу; 4) належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності; 5) позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними); 6) немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 2 ст. 171 КАС України суддя відкриває провадження в адміністративній справі на підставі позовної заяви, якщо відсутні підстави для залишення позовної заяви без руху, її повернення чи відмови у відкритті провадження у справі.

Вимоги до позовної заяви та доданих до неї документів визначені у ст. 160 і 161 цього Кодексу адміністративного судочинства України.

Так, відповідно до ч. 5 ст. 160 КАС України, в позовній заяві зазначаються, зокрема:

- повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб); поштовий індекс; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України); реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості відомі позивачу), відомі номери засобів зв`язку, офіційна електронна адреса або адреса електронної пошти;

- зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів;

- виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

З тексту позовної заяви суд встановив що Військовий інститут телекомунікацій та інформатизації ім. Героїв Крут визначає себе належним позивачем у спорі про стягнення з фізичної особи ОСОБА_1 (як колишнього курсанта) витрат на його утримання у цьому вищому навчальному закладі.

У контексті з цим, суд звертає увагу Військового інституту на те, що в розумінні норми п. 8, 9 ч. 1 ст. 4 КАС України «позивачем» є особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано позов до адміністративного суду, а також суб`єкт владних повноважень, на виконання повноважень якого подано позов до адміністративного суду, а «відповідачем» - суб`єкт владних повноважень, а у випадках, визначених законом, й інші особи, до яких звернена вимога позивача.

Згідно ч. 1 і 2 ст. 46 КАС України сторонами в адміністративному процесі є позивач та відповідач.

Позивачем в адміністративній справі можуть бути громадяни України, іноземці чи особи без громадянства, підприємства, установи, організації (юридичні особи), суб`єкти владних повноважень.

При цьому, у силу положень ч. 5 цієї ж статті Кодексу громадяни України можуть бути відповідачами лише за адміністративним позовом суб`єкта владних повноважень: 1) про тимчасову заборону (зупинення) окремих видів або всієї діяльності громадського об`єднання; 2) про примусовий розпуск (ліквідацію) громадського об`єднання; 3) про затримання іноземця або особи без громадянства чи примусове видворення за межі території України; 4) про встановлення обмежень щодо реалізації права на свободу мирних зібрань (збори, мітинги, походи, демонстрації тощо); 5) в інших випадках, коли право звернення до суду надано суб`єкту владних повноважень законом.

Крім того, ч. 1 ст. 19 КАС України визначений чіткий перелік публічно-правових спорів, на розгляд яких поширюється юрисдикція адміністративного суду, серед них - на спори за зверненням суб`єкта владних повноважень у випадках, коли право звернення до суду для вирішення публічно-правового спору надано такому суб`єкту законом.

Суд встановив, що позов Військового інституту не містить посилань на норму закону, яка б надавало військовому вищому навчальному закладі право та/або визначала прямий обов`язок звернутися безпосередньо до суду із позовом до фізичної особи (громадянина України) про стягнення сум коштів (витрат на утримання у ВНЗ).

Натомість у тексті позову Військовий інститут містяться посилання на норми ст. 25 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу», якими зокрема, встановлено, що курсанти в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість, систематичне невиконання умов контракту військовослужбовцем, невиконання освітньої програми (індивідуального навчального плану - за його наявності) та в разі відмови від подальшого проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу після закінчення закладу вищої освіти, а також особи офіцерського складу, які звільняються з військової служби протягом п`яти років (десяти років - для осіб офіцерського складу, які оволоділи спеціальностями льотного складу авіації) після закінчення вищого військового навчального закладу або військового навчального підрозділу закладу вищої освіти відповідно до підпунктів "д", "е", "є", "з", "и" пункту 1 та підпунктів "д", "е", "є", "ж", "з" пункту 2 частини п`ятої статті 26 цього Закону, відшкодовують Міністерству оборони України та іншим центральним органам виконавчої влади, яким підпорядковані ці заклади освіти, витрати, пов`язані з їх утриманням у закладі вищої освіти, відповідно до порядку і умов, встановлених Кабінетом Міністрів України. У разі відмови від добровільного відшкодування витрат таке відшкодування здійснюється у судовому порядку.

Крім того, в тексті контракту про проходження військової служби (навчання) у Збройних Силах України курсантами вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу вищого навчального закладу, що був укладений в липні 2017 року між начальником Військового інституту та солдатом ОСОБА_1 , (що додано до позову в якості додатку) визначено, що ОСОБА_1 взяв на себе зобов`язання відшкодувати відповідні витрати саме Міністерству оборони України, а не вищому навчальному закладу.

Зміст наведеної норми Закону та контракту про проходження військової служби (навчання) свідчать про те, що право на звернення до суду із позовом про відшкодування (стягнення) витрат на утримання курсанта ОСОБА_1 у військовому вищому навчальному закладі має право Міністерство оборони України (як центральний орган виконавчої влади, якому підпорядкований Військовий інститут). Протилежного з тексту поданого позову суд не встановив.

З огляду на наведене, суд пропонує Військовому інституту подати до суду письмові пояснення з нормативним обґрунтуванням щодо того, що Військовий інститут виступає у спірних правовідносинах у ролі суб`єкта владних повноважень, та водночас, що Військовий інститут в силу конкретних норм закону є належним позивачем у цьому спорі.

Згідно з ч. 1 ст. 169 КАС України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позовна заява не відповідає вищевказаним вимогам положень ст. 160 КАС України і позивачу належить усунути вищенаведені недоліки у п`ятиденний строк з дня отримання копії цієї ухвали шляхом подання до суду із супровідним листом: нормативно обґрунтованих письмових пояснень щодо того, що Військовий інститут телекомунікацій та інформатизації ім. Героїв Крут відповідно до конкретних норм закону є належним позивачем у цьому спорі.

Керуючись ст.ст. 160, 161, 169, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя Окружного адміністративного суду міста Києва -

У Х В А Л И В:

1. Залишити позовну заяву Військового інституту телекомунікацій та інформатизації ім. Героїв Крут без руху.

2. Встановити позивачу п`ятиденний строк з дня отримання копії цієї ухвали для усунення недоліків позовної заяви.

3. Попередити позивача про те, що у випадку не усунення недоліків позовної заяви, позовна заява буде повернута йому відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 169 КАС України.

4. Копію ухвали невідкладно надіслати особі, що звернулася із позовною заявою.

Ухвала набирає законної сили після її підписання суддею відповідно до ст. 256 Кодексу адміністративного судочинства України, та оскарженню не підлягає.

Суддя Т.О. Скочок