Справа № 520/3024/21
Суддя: Сліденко А.В.
Дата ухвалення: 2021-04-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
УХВАЛА
про залишення позову без розгляду

06 квітня 2021 року справа № 520/3024/21

Харківський окружний адміністративний суду у складі головуючого судді - Сліденка А.В., розглянувши питання залишення без розгляду позову ОСОБА_1 (далі за текстом - заявник) ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_2 ; далі за текстом - відповідач, Загін, Військова частина) ( АДРЕСА_2 , ) про: 1) визнання протиправною бездіяльності ІНФОРМАЦІЯ_1 (військової частини НОМЕР_2 ) у нездійсненні нарахування та виплати ОСОБА_1 середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні з 30.03.2017 року по 29.01.2021 року; 2) зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_1 (військової частини НОМЕР_2 ) здійснити нарахування та виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні з 30.03.2017 року по 29.01.2021 року включно; 3) зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_1 (військової частини НОМЕР_2 ) подати протягом місяця, з дня набрання рішенням законної сили, звіт про виконання судового рішення, що передбачено ч. 1 ст. 382 КАС України,-

встановив:

Даний позов було прийнято до розгляду ухвалою суду від 01.03.2021р.
Вимоги позову аргументовані доводами заявника про те, що затримка розрахунку при звільненні зумовлює виникнення обов`ку виплатити компенсацію середнього заробітку у порядку ст.117 Кодексу законів про працю України.
Відповідач з поданим позовом не погодився і аргументуючи незгоду зазначив, що між Військовою частиною та громадянином не виникло трудових відносин, а підстави для поширення на відносини з приводу проходження військової служби положень КЗпП України - відсутні. Наголошував, що заявник невчасно звернувся до суду, пропустивши строк в один місяць від календарної дати проведення платежу.
Вирішуючи питання дотримання заявником процесуального строку звернення до суду, суд виходить із приписів ч.5 ст.122 КАС України, де указано, що у спірних правовідносинах строк звернення до суду складає один місяць.
За твердженням заявника з 15.03.1995р. по 30.03.2017р. тривала військова служба у Лавах Державної прикордонної служби України.
Наказом начальника Загону від 30.03.2017р. заявник на підставі п.п. «ї» п.1 ч.8 ст.26 Закону України «Про військову службу і військовий обовязок» був звільнений з військової служби, виключений із списків Військової частини, знятий з усіх видів забезпечення.
Показник обчисленої Загоном вислуги років заявника склав - 35р. 01м. 27 днів.
З 31.03.2021р. заявник знаходиться на обліку в ГУ ПФУ в Харківській області у якості пенсіонера за вислугою років по лінії Адміністрації Державної прикордонної служби України і отримує відповідну пенсію.
Не погодившись із повною проведених Загоном розрахунків при звільненні з військової служби заявник ініціював низку судових спорів.
Так, у межах справи №820/1784/17 заявник оскаржував правильність обчислення та виплати одноразової грошової допомоги при звільненні і постановою Верховного Суду від 14.07.2020р. позов заявника було задоволено частково.

Учасниками справи не посилаються на обставини виконання рішення суду у справі №820/1784/17 як на правову підставу виникнення вимогу у порядку ст.117 Кодексу законів про працю України.
Суд вважає, що у даному конкретному випадку цей фактор не має жодного юридичного значення, оскільки учасники справи посилаються зовсім на інші календарні дати як на підставу виникнення права на звернення до суду із вимогою про стягнення середнього заробітку за час затримки у розрахунку при звільненні.
У межах справи №520/3702/19 заявник оскаржував правильність обчислення та виплати індексації грошового забезпечення за період 01.01.2015р.-30.03.2017р. і рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 18.06.2019р. позов заявника було задоволено, унаслідок чого Загоном 16.08.2019р. було складено платіжне доручення про проведення на користь заявника грошового платежу у розмірі 22.832,27грн.
У тексті позову заявник визнає обставини отримання платежу за цим рішенням - 19.08.2019р.
Відповідач наполягає, що саме з цієї дати повинен обраховуватись строк на звернення до суду із вимогою про стягнення середнього заробітку за час затримки у розрахунку при звільненні.
У межах справи №520/13971/19 заявник оскаржував правильність обчислення та виплати компенсації втрати частини доходу у зв`язку із несвоєчасною виплатою індексації грошового забезпечення за період 01.01.2015р.-30.03.2017р. і рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 17.02.2020р. позов заявника було задоволено, унаслідок чого Загоном 27.11.2020р. проведено на користь заявника платіж у розмірі 181,91грн., а 29.01.2021р. проведено на користь заявника платіж у розмірі 6.986,36грн.
До суду із вимогою про здійснення нарахування та виплати середнього заробітку за час затримки у розрахунку при звільненні у межах справи №520/3024/21 заявник звернувся 25.02.2021р.
Заявник стверджує, що звернення до суду у даному випадку розпочав перебіг від 29.01.2021р. як календарної дати проведення останнього платежу із компенсації втрати частини доходів унаслідок несвоєчасної виплати індексації грошового забезпечення за період 01.01.2015р.-30.03.2017р.
Суд відзначає, що згідно з ч.2 ст.9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" до складу грошового забезпечення військовослужбовця входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
За правилом ч.3 ст.9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.
Таким чином, індексація грошового забезпечення структурно входить до складу грошового забезпечення.
Водночас із цим, запроваджена Законом України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом, тобто за своєю правовою суттю не є винагородою за виконану роботу (не є оплатою праці/служби).
Тому цей платіж не може бути кваліфікований у якості грошового забезпечення.
Відтак, суд доходить до переконання про те, що вимога про стягнення індексації заробітної плати (грошового забезпечення) може бути заявлена зацікавленою особою без обмеження жодним строком і вимога про стягнення компенсації втрати частини доходу від несвоєчасної виплати індексації заробітної плати (грошового забезпечення) також може бути заявлена зацікавленою особою без обмеження жодним строком, але вимога публічного службовця про стягнення середнього заробітку за час затримки у розрахунку при звільненні може бути заявлена протягом 1 місяця від настання події виплати будь-якої грошової суми, котра кваліфікується як частина заробітної плати (грошового забезпечення, тобто винагороди за виконану роботу (оплату праці/служби).
Дана обставина згідно з ст.123 та ч.13 ст.171 КАС України зумовила постановлення ухвали від 01.04.2021р. про залишення позову без руху і надання позивачу часу для подання до суду заяви про поновлення пропущеного строку звернення до суду.
02.04.2021р. заявник подав до суду процесуальний документ, у якому зазначив, що строк звернення до суду дотриманий.
З наведених вище міркувань суд вважає таке твердження заявника помилковим.
Останній платіж, який підпадає під визначення заробітної плати (грошового забезпечення) - індексація грошового забезпечення, згідно з доводами позову був отриманий заявником - 19.08.2021р.
Саме від указаної дати відповідно до ч.5 ст.122 КАС України починає перебіг строк на звернення до суду з вимогою про стягнення середнього заробітку за час затримки у розрахунку при звільненні у порядку ст.117 Кодексу законів про працю України.
Заявник звернувся до суду - 25.02.2021р.
На пропозицію суду заявник не подав клопотання про поновлення пропущеного строку на звернення до суду, наполягаючи на вчасності заявлення вимоги про стягнення середнього заробітку за час затримки у розрахунку при звільненні.
Отже, з огляду на ч.3 ст.123 та ч.15 ст.171 КАС України позов належить залишити без розгляду.
При розв`язанні спору, суд, зважаючи на практику Європейського суду з прав людини щодо застосування ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі за текстом Конвенція; рішення від 21.01.1999р. у справі Гарсія Руїз проти Іспанії, від 22.02.2007р. у справі Красуля проти Росії, від 05.05.2011р. у справі Ільяді проти Росії, від 28.10.2010р. у справі Трофимчук проти України, від 09.12.1994р. у справі Хіро Балані проти Іспанії, від 01.07.2003р. у справі Суомінен проти Фінляндії, від 07.06.2008р. у справі Мелтекс ЛТД (MELTEX LTD) та Месроп Мовсесян (MESROP MOVSESYAN) проти Вірменії), надав оцінку усім юридично значимим факторам і обставинам справи, дослухався до усіх ясно і чітко сформульованих та здатних вплинути на результат вирішення спору аргументів сторін, виклав власні мотиви конкретного тлумачення змісту належних норм матеріального і процесуального права.
Розгорнуті і детальні мотиви та висновки суду з приводу юридично значимих аргументів, доводів учасників справи та обставин справи викладені у тексті судового акту. Посилання заявника на решту аргументів, а саме: рішення Харківського окружного адміністративного суду по іншим справам відповідно до ч.4 ст.78 КАС України та ч.7 ст.78 КАС України не мають жодного юридичного значення для результатів вирішення даного спору.
Керуючись ст.ст.8, 19, 124, 129 Конституції України, ст.ст.4-9, 72-77, 80, 122, 123, 160, 161, ч.ч.13 і с15 ст.171, 241-243, 248, 256, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ухвалив:

1.Позов - залишити без розгляду.
2.Роз"яснити, що ухвала набирає законної сили з моменту підписання; підлягає оскарженню до Другого апеляційного адміністративного суду протягом 15 днів з дати прийняття.

Суддя Сліденко А.В.