Справа № 160/3457/20
Суддя: Іванов С.М.
Дата ухвалення: 2021-04-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

01 квітня 2021 року м. Дніпросправа № 160/3457/20

головуючий суддя І інстанції Ільков В.В.

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді (доповідача) Іванова С.М.,

суддів: Панченко О.М., Чередниченка В.Є.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі апеляційну скаргу Дніпровської митниці Держмитслужби на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04.08.2020 року в адміністративній справі № 160/3457/20 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Промислова компанія "ДТЗ" до Дніпровської митниці Держмитслужби про визнання протиправним та скасування рішення,-

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Промислова компанія "ДТЗ" звернулось до суду з адміністративним позовом до Дніпровської митниці Держмитслужби про визнання протиправним та скасувати рішення Дніпровської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товару від 18.02.2020 року № UА110000/2020/000097/2.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04.08.2020 року адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Промислова компанія "ДТЗ" було задоволено.

Визнано протиправним та скасовано рішення Дніпровської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товару від 18.02.2020 року №UА110000/2020/000097/2.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Дніпровська митниця Держмитслужби звернулась з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просить оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове, яким в задоволенні адміністративного позову відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги відповідач зазначив, що спірне рішення прийнято останнім на підставі, у межах повноважень та у спосіб, які передбачені чинним законодавством, що свідчить про відсутність підстав для його скасування.

Відзив від позивача на адресу суду не надходив.

Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження на підставі ст. 311 КАС України.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного судового рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції, 29.10.2019 року ТОВ «ПК «ДТЗ» (м.Дніпро) уклало з компанією Taizhou MengHui Machinery Co., LTD зовнішньоекономічний контракт № MENH-1-2020 на поставку в Україну товарів в асортименті, кількості та за цінами, вказаними у Специфікаціях (Додатках), які є невід`ємною частиною цього контракту.

14.02.2020 року ТОВ «ПК «ДТЗ» було задекларовано на митному посту "Дніпро-Правобережний" Дніпровської митниці товар - оприскувачі ТМ «ZIRKA» в кількості 1921 штуки та насадку для оприскувача в кількості 1 штуки, що надійшли в Україну, згідно зазначеного контракту на підставі специфікації №1 від 28.11.2019 року, коносаменту №MRFB19120967 від 13.12.2019 року.

Електронна митна декларація зареєстрована за № UA110150/2020/002361.

Митна вартість товару заявлена за ціною договору (основний метод) відповідно до ст. 58 МК України.

Для підтвердження вартості товару, яка повинна бути сплачена продавцю, підприємство надало митниці документи, передбачені частинами 2, 3 ст.53 Митного кодексу України:

- декларацію митної вартості;

- зовнішньоекономічний контракт №MENH-1-2020 від 29.10.19 року;

- специфікацію №1 від 28.11.2019 року до контракту;

- інвойс №ТZМН20191101-SY01 від 05.12.2019 року;

- пакувальний лист;

- прайс-лист виробника б/н від 29.10.2019 (надано листом від 18.02.2020 року №01-18/02);

- комерційну пропозицію від виробника б/н від 20.11.2019 року (повторно надано листом від 18.02.2020 року № 01-18/02);

- технічний опис (характеристики) товару (надано листом від 18.02.2020 року №01-18/02).

Для підтвердження транспортних витрат (фрахту) до кордону України підприємством було надано:

- договір №1510/912/2019 від 15.10.2019 року перевезення вантажу морським транспортом;

- заявку на перевезення №1/6 від 29.11.2019 року;

- коносамент № МRFB19120967 від 13.12.2019 року;

- рахунок №L30278 від 03.02.2020 року на оплату морського фрахту;

- акт виконаних робіт від 03.02.2020 року (повторно надано листом від 18.02.2020 року № 01-18/02).

Транспортні витрати також підтверджуються такими документами:

- договором №1510/912/2019 від 15.10.2019 року перевезення вантажу морським транспортом;

- заявкою на перевезення №1/6 від 29.11.2019 року, у якій сторонами узгоджена сума 1040 дол. США за фрахт;

- коносаментом №MRFB19120967 від 13.12.2019 року, який підтверджує факт здійснення перевезення;

- рахунком №L30278 від 03.02.2020 року на оплату морського фрахту;

- актом виконаних робіт від 03.02.2020, у якому зазначена загальна сума транспортних витрат 1040 дол. США.

За результатами здійснення контролю за правильністю та повнотою визначення декларантом митної вартості товару, відповідно до ч. 5 ст. 54 МК України митницею були додатково витребувані у позивача наступні документи:

- якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

- за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації товару;

- транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів (заявка);

- виписку з бухгалтерської документації;

- каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс - листи) виробника товару;

- копію митної декларації країни відправника;

- висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями.

Листом від 18.02.2020 року №01-18/02 позивачем було додатково надано:

- копії прайс-листа, комерційної пропозиції виробника товару, акту виконаних робіт та технічної документації виробника;

- свої пояснення щодо висунутих зауважень;

- пояснення щодо неможливості надання інших додаткових документів, з огляду на те, що усі наявні у підприємства документи, які підтверджують вартість товарів та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару, надані митниці разом з митною декларацією, вони повною мірою підтверджують заявлену декларантом митну вартість товару;

- прохання до митниці надати під час проведення консультацій представнику підприємства інформацію та документи (витяги з бази) щодо раніше оформлених товарів, тобто інформацію та витяги з бази щодо ЕМД, які будуть використані митницею в процесі коригування заявленої митної вартості, для ознайомлення та відповідного реагування.

З урахуванням наявної у митниці інформації, митна вартість на товар №1 «оприскувачі ТМ «ZIRKA» скоригована митницею за другорядним методом визначення митної вартості - 2-г - резервний метод, згідно з положеннями ст.64 МК України, та ґрунтується на раніше визнаній (визначеній) органом доходів та зборів митній вартості товару, враховуючи країну виробництва та експорту, опис товару та призначення:

- митна вартість товару №1 скоригована на підставі інформації ЕМД від 29.01.2020 року №UА110140/2020/856 на рівні 41,0388 дол. США/штуку.

Митницею було прийнято рішення про коригування митної вартості від 18.02.2020 року №UА110000/2020/000097/2.

Також, на підставі цього рішення відповідачем прийнята картка відмови у митному оформленні товарів №UA110150/2020/00024 від 18.02.2020 року.

У відповідності до ст. 52 МК України 20.02.2020 року товар випущено у вільний обіг за МД № UА110150/2020/002707.

Різниця митних платежів (ПДВ) від митної вартості, визначеної підприємством та скоригованої митницею склала 260017,52 гривень.

Не погодившись з правомірністю прийняття наведеного рішення, позивач звернувся до суду з метою захисту своїх порушених прав та інтересів.

Вирішуючи спір між сторонами та задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що контролюючим органом не було доведено належними та допустимими доказами правомірності прийнятого рішення.

Суд апеляційної інстанції погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 49 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно ч. 1 ст. 52 Митного кодексу України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VІІІ цього Кодексу та цією главою.

За приписами ч. 2 ст. 52 Митного кодексу України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Як встановлено ч. 1 ст. 53 Митного кодексу України, у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Відповідно до ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України, документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Як передбачено ч. 3 ст. 53 Митного кодексу України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

У разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи: 1) виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; 2) довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; 3) розрахунок ціни (калькуляцію) (ч. 4 ст. 53 Митного кодексу).

Відповідно до ст. 53 Митного кодексу України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Як встановлено ч. 1 ст. 54 Митного кодексу України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 54 Митного кодексу України, контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу. За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Згідно ч. 6 ст. 54 Митного кодексу України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Відповідно до ч. 1 ст. 55 Митного кодексу України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування; 5) інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості у митному органі вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.

Відповідно до ст. 57 Митного кодексу України, визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів, згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.

У разі, якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 58 Митного кодексу України, основний метод визначення митної вартості не застосовується, якщо використані декларантом відомості не підтверджені документально або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей.

Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Разом з тим, витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 Митного кодексу України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Вказана правова позиція викладена і в постановах Верховного Суду від 26.06.2018 року (справа № 814/1996/15), від 19.06.2018 року (справа № 826/6346/16), що враховується судом апеляційної інстанції, у відповідності до приписів ч. 5 ст. 242 КАС України.

Як вбачається з матеріалів справи, підставою для прийняття відповідачем спірного рішення про коригування митної вартості були висновки про те, що:

- у повідомлення № 1 митниці зазначено, що в Заявці від 29.11.2019 року № 1/6 містяться різні відомості про включення додаткових витрат, а саме в п. 11 вартість послуг (виключаючи додаткові витрати), при цьому вартість фрахту по маршруту вказана з урахуванням перевантаження на загальну суму 1040 дол.США. Відомості щодо включення надбавок, БАФ, КАФ, дод. збір за безпеку до загальної вартості фрахту в заявці №1/6 -відсутні. У листі ТОВ «ПК «ДТЗ» від 18.02.2020 року № 01-18/02 зазначено, що «за умовами договору № 1510/912/2019 від 15.10.2019 року до вартості фрахту входять всі витрати і збори під час перевезення, а також транзиту або перевантаження вантажу, до його прибуття в узгоджений порт призначення, що підтверджується наданими документами про вартість фрахту». Пункт 4.3 Договору ТЕО передбачено лише включення витрат на перевантаження контейнерів в проміжних портах до загальної вартості морського перевезення, що зазначаються в рахунку та акті виконаних робіт. У наданому 18.02.2020 року декларантом акті виконаних робіт від 03.02.2020 року №б/н зазначена вартість морського перевезення вантажу у контейнері №МRKU4438724 на рівні 1040 дол.США. Відомості щодо включення надбавок, БАФ, КАФ, додатковий збір за безпеку до загальної вартості фрахту в заявці № 1/6 та акті виконаних робіт від 03.02.2020 року №б/н - відсутні. Декларантом не надано документального підтвердження включення додаткових витрат або спростування виявлених невідповідностей;

- 18.02.2020 року декларантом надано комерційну пропозицію від 20.11.2019 року та прайс-лист від 29.10.2019 року. Прейскурант (прайс-лист) - це довідник цін (тарифів) на товари та/або види послуг, який адресований невизначеному колу покупців. На практиці термін «прейскурант» частіше використовується для зазначення цін на перелік послуг. Наданий прайс-лист містить умови поставки тотожні заявленим за ЕМД № UА110150/2020/002361. За формою та змістом повторюючи надану комерційну пропозицію, що не відповідає вимогам п. 2 ч. 2 ст. 52 МК України. Інших документів, згідно сформованого списку у повідомленні № 1 митниці, декларантом не надано. Імпортером у листі від 18.02.2020 року № 01-18/02 було повідомлено, що будь-які інші документи у ході митного оформлення товару, задекларованого за ЕМД №UА110150/2020/002361 у 10-денний термін надаватись не будуть.

Колегія суддів апеляційного суду не погоджується з вказаними висновками відповідача, з огляду на наступне.

Відповідно до п. 3.1 контракту від 29.10.2019 року № MENH-1-2020, поставка здійснюється на умовах згідно правил ІНКОТЕРМС за рдакцією 2010 року, які мають обов`язковий характер для сторін у рамках цього контракту.

Згідно специфікації від 28.11.2019 року № 1, умовами поставки товару було визначено FOB Нінгбо.

Так, базис поставки FOB Інкотермс 2010 покладає на продавця обов`язок по виконанню експортних митних процедур для вивезення товару з оплатою експортних мит і інших зборів у країні відправлення, однак продавець не зобов`язаний виконувати митні формальності для ввезення товару, сплачувати імпортні мита або виконувати інші імпортні митні процедури при ввезенні.

Покупець зобов`язаний оплатити фрахт судна, розвантажити в порту прибуття, виконати імпортне митне оформлення з оплатою імпортних мит і зборів, і доставити товар до місця призначення.

Ціна FOB (FOB price) означає, що контрактна (інвойсна або митна) ціна за товар включає в себе суму вартості самого товару, експортного митного оформлення цього товару з оплатою експортних мит і інших зборів, а також вартості доставки в порт відвантаження і завантаження вантажу на борт судна без вартості перевезення (фрахту) в порт призначення.

Так, для підтвердження вартості товару, яка повинна бути сплачена продавцю, підприємство надало митниці документи, передбачені частинами 2, 3 ст.53 Митного кодексу України: декларацію митної вартості, зовнішньоекономічний контракт №MENH-1-2020 від 29.10.19 року, специфікацію №1 від 28.11.2019 року до контракту, інвойс №ТZМН20191101-SY01 від 05.12.2019 року, пакувальний лист, прайс-лист виробника б/н від 29.10.2019 року (надано листом від 18.02.2020 року №01-18/02), комерційну пропозицію від виробника б/н від 20.11.2019 року (повторно надано листом від 18.02.2020 року № 01-18/02), технічний опис (характеристики) товару (надано листом від 18.02.2020 року № 01-18/02).

В свою чергу, для підтвердження транспортних витрат (фрахту) до кордону України підприємством було надано: договір №1510/912/2019 від 15.10.2019 року перевезення вантажу морським транспортом; заявку на перевезення №1/6 від 29.11.2019 року; коносамент № МRFB19120967 від 13.12.2019 року; рахунок №L30278 від 03.02.2020 на оплату морського фрахту; акт виконаних робіт від 03.02.2020 року (повторно надано листом від 18.02.2020 року № 01-18/02).

Відповідно до п. 1.1 Договору № 1510/912/2019, Замовник доручає, а перевізник приймає на себе зобов`язання за плату виконати міжнародне морське перевезення (фрахт) вантажів Замовника в порядку та на умовах цього контракту.

Відповідно до рахунку №L30278 від 03.02.2020 року, вартість морського фрахту з перевезення контейнеру: 1 Х40НС MRKU4438724, включаючи усі надбавки, перевантаження, БАФ, КАФ, дод. Збір за безпеку: Нінгбо, Китай, Південний, Україна становить 1040.00 дол. США.

Відсутність детальної інформації стосовно складових фрахту не спростовує їх існування та вартість, відображену в наведеному рахунку.

На момент декларування товару термін оплати фрахту за рахунком № L30278 не сплинув.

З огляду на наведені обставини, колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками суду першої інстанції, що надані документи у своїй сукупності підтверджують заявлену підприємством митну вартість та її складові частини, не мають розбіжностей, відомості про визначення митної вартості в цих документах є достовірними, базуються на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Що стосується доводів відповідача, що наданий прайс-лист містить умови поставки тотожні заявленим за ЕМД № UА110150/2020/002361 являє собою копію інвойсу, не містить інформації щодо пропозиції для продажу оцінюваних товарів незалежним покупцям, а тому не відображає дійсну вартість товару, колегія суддів апеляційного суду вважає останні необґрунтованими та погоджується з висновками суду першої інстанції, що зміст прайс-листа та комерційної пропозиції не співпадає, зокрема комерційна пропозиція, на відміну від прайс-листа, містить інформацію щодо кількості товару та партії, а прайс-лист, на відміну від комерційної пропозиції, передбачає термін дії.

Так, приписи п.п. 2 ч.2 статті 52 Митного кодексу України не встановлюють вимоги до форми та змісту прайс-листа чи комерційної пропозиції, та взагалі не регулюють питання оформлення прайс-листів чи комерційних пропозицій, тому посилання митниці на цю норму в контексті даного зауваження є безпідставним.

Таким чином, з урахуванням наведеного вище, слід дійти висновків, що зазначені твердження контролюючого органу не можуть вважатись розбіжністю у розумінні ч.3 ст.53 МК України та відповідно не може і коригуватись митна вартість.

Що стосується посилань відповідача на те, що у останнього наявні підстави вважати, що заявлена декларантом митна вартість не ґрунтується на дійсній вартості імпортованих товарів, то колегія суддів апеляційного суду вважає, що вказані доводи, в межах спірних правовідносин, мають характер припущення та не підтверджуються жодними належними та допустимими доказами, в розумінні приписів ст. 73-76 КАС України, що свідчить про безпідставність їх врахування відповідачем, як обґрунтованої підстави для прийняття спірного рішення.

З урахуванням викладеного, проаналізувавши встановлені обставини справи у сукупності, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції щодо безпідставності прийняття відповідачем рішення від 18.02.2020 року № UА110000/2020/000097/2 та необхідності його скасування.

Відтак, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції і не дають підстав для висновку про помилкове застосування судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права, яке призвело б до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 243, ст. 308, ст. 311, ст. 315, ст. 316 КАС України суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Дніпровської митниці Держмитслужби залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04.08.2020 року в адміністративній справі №160/3457/20 залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду за наявності підстав, передбачених ч. 4 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий - суддя С.М. Іванов

суддя О.М. Панченко

суддя В.Є. Чередниченко