Справа № 658/3797/16-а
Суддя: Джабурія О.В.
Дата ухвалення: 2021-04-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 квітня 2021 р.м.ОдесаСправа № 658/3797/16-а
Головуючий в 1 інстанції: Морська Г.М.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Джабурія О.В.

суддів - Вербицької Н.В.

- Ступакової І.Г.

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційними скаргами Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області, ОСОБА_1 на рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 18 вересня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до начальника Каховського об`єднаного управління ПФУ Херсонської області Палига Н.П., Головного управління Пенсійного Фонду України в Херсонській області, третя особа - Каховське об`єднане управління Пенсійного фонду України Херсонської області про визнання протиправними дій, -

ПОЗОВНІ ВИМОГИ ТА

НАСЛІДКИ ВИРІШЕННЯ ПОЗОВУ СУДОМ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

В листопаді 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Каховського міськрайонного суду з позовом до начальника Каховського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Херсонської області Палиги Ніни Петрівни у якому, з урахуванням доповнень, просить суд:

- визнати неправомірними дії керівника об`єднаного управління Пенсійного фонду України Палиги Н.П. щодо невиконання рішення суду віл 21.03.2001 року №217;

- зобов`язати керівника ОУПФУ перерахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію визначену рішенням суду від 21.03.2001 року №217.

2017 року, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 06 вересня 2017 року, у задоволенні позову відмовлено.

Постановою Верховного суду від 21.04.2020 р. постанову Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 21 квітня 2017 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 06 вересня 2017 року скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвалою Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 14.04.2020 року, яка залишена без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 29.07.2020 року, адміністративну справу направлено до Херсонського окружного адміністративного суду.

17.08.2020 року автоматизованою системою розподілу судових справ головуючим суддею визначено Морську Г.М.

Ухвалою від 21.08.2020 року справу прийнято до провадження, визначено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (у письмовому провадженні), до участі у справі залучено в якості співвідповідача Головне управління Пенсійного фонду України у Херсонській області .

03.09.2020 року позивач подав до суду клопотання у якому просив замінити відповідача на Пенсійний Фонд України та зобов`язати Пенсійний фонд України перерахувати пенсію з 01.01.2005 року керуючись ст.46, 105,107 в триденний термін із 120% Національного банку України. Також позивач просить забезпечити присутність належного відповідача та розгляд справи проводити у порядку відео конференції.

Ухвалою про відкриття спрощеного позовного провадження від 21.08.2020 року залучено до участі у справі як співвідповідача Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області, оскільки згідно постанови КМУ від 08.11.2017 року №821 Каховське об`єднане управління Пенсійного фонду України Херсонської області, реорганізовано у Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області шляхом приєднання до окремих органів Пенсійного фонду України за переліком згідно з додатком 2 до наведеної постанови.

Відтак, суд відмовив у задоволені клопотання позивача про заміну відповідача на належного - Пенсійний фонд України, оскільки належним позивачем у справі є Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги позивач зазначив, що позивач перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду з 15.04.1991 року та отримує пенсію за віком на пільгових умовах за списком №1 відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення». Проте, починаючи з 01.01.2005 року відповідач грубо порушує вимоги чинного законодавства не виконуючи рішення суду від 21.03.2001 року №217. Зазначає, що при внесенні чи прийнятті нових законів не допускається звуження прав та свобод громадян України. Вважає, що керівник пенсійного органу безпідставно не виконує рішення суду, яким призначено позивачу пенсію довічно.

Представник відповідача не погодився з вимогами позивача, зазначав, що рішення суду від 21.03.2001 року по справі № 207/2001, яким зобов`язано пенсійний орган перерахувати перерахунок пенсії позивачу з 01.01.1992 року, відповідно до ч.2 ст.19 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року, №1788, виконано, що підтверджується розпорядженням № 111760 від 07.08.2001 року. В подальшому, на виконання постанови Одеського апеляційного адміністративного суду від 26 листопада 2015 року у справі № 658/5374/14-а управлінням проведено перерахунок пенсії ОСОБА_1 згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058 з 17.06.2014 року за результатами якого у лютому 2016 року позивачу була виплачена доплата у сумі 6708,46 гри за період з 17.06.2014 року по 31.01.2016 року, з урахуванням раніше виплачених сум. Відповідач стверджує, що пенсія позивачу виплачується відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058, як це передбачено постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 26.11.2015 року по справі № 658/5374/14-а, а тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог.

Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 18 вересня 2020 року адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано протиправними дії начальника управління Пенсійного фонду України в м. Каховка та Каховському районі Херсонської області щодо невиконання рішення суду від 21.03.2001 року по справі №217 в частині обрахунку розміру стажу, після якого пенсія збільшується на 1% заробітку - 20 років починаючи з 17.06.2014 року. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області провести перерахунок пенсії ОСОБА_1 відповідно до положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з розрахунком розміру понаднормового стажу позивача 25 років починаючи з 17.06.2014 року та провести виплату недоотриманої суми пенсії з урахуванням проведених виплат. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області подало апеляційну скаргу, в якій ставиться питання про скасування судового рішення та ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог. Апелянт вважає, що судом першої інстанції при вирішенні справи неправильно застосовані норми матеріального та процесуального права та неповно з`ясовані обставини справи, що мають значення для справи, суд не надав належної оцінки викладеним доводам, що призвело до неправильного вирішення справи.

ОСОБА_1 також не погодився з рішенням суду першої інстанції, подавши апеляційну скаргу, в якій апелянт просить скасувати рішення суду.

Згідно до вимог ст.311 КАС України суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

КОЛЕГІЯ СУДДІВ ВСТАНОВИЛА

ОСОБА_1 перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в м. Каховка та Каховському районі Херсонської області з 15.04.1991 року та отримував пенсію за віком на пільгових умовах за списком №1 відповідно до положень Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Рішенням Каховського міського суду Херсонської області від 21 березня 2001 року (справа №217/2001) позов ОСОБА_1 було задоволено та зобов`язано управління праці та соціального захисту населення виконкому Каховської міської ради народних депутатів зробити перерахунок його пенсії з 01.01.1992 року відповідно до частини другої статті 19 Закону України «Про пенсійне забезпечення», узявши за основу розмір стажу, після якого пенсія збільшується на один процент заробітку, - 20 років.

Відповідно до листа управління Пенсійного фонду України в м. Каховці та Каховському районі Херсонської області від 01 лютого 2010 року вказане судове рішення пенсійним органом було виконано шляхом виплати позивачу у жовтні місяці 2001 року доплати в сумі 273,32 грн. з 01.01.2001 з урахуванням раніше виплаченої пенсії.

У зв`язку з набранням чинності з 01 січня 2004 року Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», який є обов`язковим до виконання на всій території України та для всіх осіб, Каховським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України в Херсонської області було проведено перерахунок пенсії ОСОБА_1 з урахуванням положень цього закону.

Разом з тим, 18 листопада 2011 року Каховським міськрайонним судом Херсонської області у справі №2а-7713/11 позовом ОСОБА_1 про визнання протиправним рішення Пенсійного органу про перерахунок пенсії винесено постанову, яку ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 14 серпня 2012 року було залишено без змін, про зобов`язання здійснити ОСОБА_1 перерахунок призначеної пенсії згідно з Законом України «Про пенсійне забезпечення».

Ухвалою Каховського міськрайонного суду від 15 жовтня 2012 року роз`яснено постанову Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 18 листопада 2011 року. Зазначено, що при проведені перерахунку пенсії ОСОБА_1 відповідно до вказаної постанови слід керуватися статтею 19 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

На виконання вказаної постанови Каховського міськрайонного суду розпорядженням управління №111760 від 30 жовтня 2012 року ОСОБА_1 здійснено перерахунок пенсії, враховуючи норми законодавства, що діяли до набрання чинності Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», тобто згідно норм Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Пізніше, в 2015 році ОСОБА_1 також звертався до суду з позовом, в якому, з урахуванням уточнень, просив, зокрема, визнати протиправною відмову управління Пенсійного фонду України у проведенні перерахунку пенсії за період з 01 січня 2013 року, зобов`язати відповідача перерахувати його пенсію відповідно до частини другої статті 19 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з відповідною індексацією.

Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 26 листопада 2015 року (винесеною за наслідком розгляду вищевказаного позову) апеляційна скарга ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в м. Каховці та Каховському районі Херсонської області була задоволена частково. Постанова Каховського міськрайсуду Херсонської області від 31 липня 2015 скасована, а Пенсійний орган зобов`язано провести перерахунок пенсії ОСОБА_1 відповідно до положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», починаючи з 17 червня 2014 року. В решті позову, в тому числі і щодо зобов`язання відповідача перерахувати його пенсію відповідно до частини другої статті 19 Закону України «Про пенсійне забезпечення», було відмовлено.

Вважаючи, що саме начальник управління, зловживаючи своїм службовим становищем, умисно не виконує рішення суду від 21 березня 2001 року щодо перерахунку пенсії, ОСОБА_1 звернувся до суду із даним позовом.

Вирішуючи дану справу в апеляційному провадженні, колегія суддів приходить до наступних висновків.

ЗАСТОСУВАННЯ НОРМ ПРАВА

Вимогами ч. 1 ст. 2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційна, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Керуючись положеннями вищевказаних законів, Кодексом та контекстом Конституції України можна зробити висновок, що однією з найважливіших тенденцій розвитку сучасного законодавства України є розширення сфери судового захисту, в тому числі судового контролю за правомірністю і обґрунтованістю рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно з ст.64 Конституції України, конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

За приписами п.6 ч.1 ст.92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Відповідно до п. а) ч.1 ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (в редакції від 17.02.2000 року) на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Статтею 19 цього Закону встановлено, що пенсії за віком призначаються у розмірі 55 процентів заробітку (стаття 64), але не нижче мінімального розміру пенсії. За кожний повний рік роботи понад 25 років чоловікам і 20 років жінкам пенсія збільшується на 1 процент заробітку, але не менш як на 1 процент мінімального розміру пенсії.

Працівникам, зайнятим на роботах, передбачених пунктом "а" статті 13 і статтею 14 цього Закону, за кожний рік роботи, яка дає право на пенсію на пільгових умовах, пенсія збільшується на 1 процент заробітку.

Мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється у розмірі мінімального споживчого бюджету. В умовах кризового стану економіки та спаду виробництва мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється у розмірі не нижче межі малозабезпеченості.

Мінімальний розмір пенсії за віком підвищується у зв`язку із збільшенням величини вартості мінімального споживчого бюджету чи межі малозабезпеченості.

Максимальний розмір пенсії не може перевищувати трьох, а для працівників, зайнятих на роботах, передбачених пунктом "а" статті 13 і статтею 14 цього Закону, - чотирьох мінімальних пенсій за віком.

Розмір пенсії за віком, обчислений відповідно до цієї статті, не може перевищувати 75 процентів заробітку, за винятком мінімальних пенсій, підвищених за роки роботи понад 25 років у чоловіків і 20 - у жінок, а працівникам, зайнятим на роботах, передбачених пунктом "а" статті 13 і статтею 14 цього Закону, - 85 процентів заробітку.

Так, колегією суддів встановлено, що на виконання рішення Каховського міського суду Херсонської області від 21.03.2001 року у справі № 217-2011, яким управління праці та пенсійного захисту населення виконкому Каховської міської ради народних депутатів зобов`язано зробити перерахунок пенсії позивачу з 01.01.1992 року відповідно до ч.2 ст. 19 Закону України «Про пенсійне забезпечення», тобто брати за основу розмір стажу, після якого пенсія збільшується на 1% заробітку, 20 років, відповідачем проведено перерахунок пенсії ОСОБА_1 , в якому загальний відсоток розрахунку пенсії становив 80%, а розмір пенсії (з урахуванням постанови КМ України № 544 від 15.04.2003 року) складав 222,80 грн.

Отже, позивач набув право на обрахунок понаднормового стажу, за кожен рік якого пенсія збільшується на 1% заробітку, після 20 років стажу.

З матеріалів справи вбачається, що загальний розмір страхового стажу позивача складає 45 років 1 місяць 17 днів, у тому числі робота за Списком №1 - 14 років 10 місяців 1 день.

Відтак, розмір стажу за кожен рік якого позивачу повинно нараховуватися 1% заробітку становить 25 років (45 років (страховий стаж) - 20 років (стаж за якого позивач набув право на пенсію) = 25 років).

З приводу цього, колегія суддів зазначає, перерахунок і виплата пенсії, визначений рішенням Каховського міського суду Херсонської області від 21.03.2001 року у справі № 217-2011.

Колегія суддів зазначає, що право позивача на перерахунок пенсії є беззаперечним і не може обмежуватися будь-якими строками.

У зв`язку з набуттям з 01.01.2004 чинності Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058- IV), який суттєво змінив порядок призначення та перерахунку пенсій та їх розмір управлінням Пенсійного фонду України в м. Каховці та Каховському районі було проведено перерахунок пенсії за наслідками якого розмір пенсії позивача збільшився та становив 249,54 грн., який в подальшому, у зв`язку зі зміною розміру прожиткового мінімуму, періодично змінювався у бік збільшення.

Постановою Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 18.11.2011 року, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 14.08.2012 року у справі № 2а-7713/11 частково задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 до УПФУ у м. Каховка та Каховському районі Херсонської області про визнання неправомірними дій та зобов`язання вчинити дії. Визнано протиправним рішення відповідача про перерахунок пенсії з набуттям чинності Закону України «Про загальнообов`язкове пенсійне страхування», зобов`язано останнього здійснити перерахунок призначеної ОСОБА_1 пенсії та стягнуто на користь ОСОБА_1 згідно Закону України «Про пенсійне забезпечення» перераховану суму з урахуванням виплачених сум.

Отже, судовими рішеннями встановлений факт невиконання відповідачем рішення Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 21.03.2001 року у справі №217-2001 було предметом розгляду у справі №2а-7713/11, за результатами розгляду якої позивачу було проведено перерахунок пенсії, як визначено в рішенні по справі №217-2001.

З огляду на вищезазначене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні вимоги про визнання неправомірними дії керівника пенсійного органу та зобов`язання перерахувати та виплатити позивачу пенсію визначену рішенням суду від 21.03.2001 року №217.

Так, з матеріалів пенсійної справи встановлено, що на виконання рішення суду розпорядженням №111760 від 24.12.2015 року ОСОБА_1 проведено перерахунок пенсії, розмір якої складався з: коефіцієнту стажу - 0,45083, коефіцієнту стажу з урахуванням кратності 1,35 - 0,60863, розмір пенсії за віком - 1075,81, доплата за понаднормовий стаж - 189,80 (за 20 років), підвищення по ст.42 - 33,21, надбавка дітям війни - 66,43.

Відповідно до п.2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058 (у редакції на момент проведення перерахунку пенсії) пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком N 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком N 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди: 1) особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України "Про пенсійне забезпечення".

У цьому випадку розміри пенсій визначаються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Статтею 27 Закону №1058 визначено, що розмір пенсії за віком визначається за формулою:

П = Зп х Кс, де:

П - розмір пенсії, у гривнях;

Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи, визначена відповідно до статті 40 цього Закону, з якої обчислюється пенсія, у гривнях;

Кс - коефіцієнт страхового стажу застрахованої особи, визначений відповідно до статті 25 цього Закону.

Згідно ч.1 ст.28 Закону №1058 мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 35 років, а у жінок 30 років страхового стажу встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом. У разі виплати застрахованій особі довічної пенсії, передбаченої цим Законом, мінімальний розмір пенсії за віком у солідарній системі зменшується на розмір зазначеної пенсії.

За кожний повний рік страхового стажу понад 35 років чоловікам і 30 років жінкам пенсія за віком збільшується на 1 відсоток розміру пенсії, обчисленої відповідно до статті 27 цього Закону, але не більш як на 1 відсоток мінімального розміру пенсії за віком, зазначеного в абзаці першому цієї частини (ч.2 ст.28 Закону №1058).

Законом від 03.10.2017 року №2148-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» Закон №1058 доповнено Розділом ХІV 1 Пенсійне забезпечення окремих категорій громадян.

Відповідно до ч.2 ст.114 Закону №1058 на пільгових умовах пенсія за віком призначається: 1) працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком N 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Згідно розпоряджень про перерахунок пенсії, загальний розмір понаднормового стажу позивача складає 20 років.

Проте, позивач набув право на пенсію за наявності 20 років страхового стажу, тому розмір стажу за кожен рік якого позивачу повинно нараховуватися 1% заробітку становить 25 років (45 років (страховий стаж) - 20 років (стаж за якого позивач набув право на пенсію) = 25 років), а не 20 років, як стверджує відповідач.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правомірно вийшов за межі позовних вимог та для ефективного захисту частково задовольнив позовні вимоги ОСОБА_1 ,визнавши протиправними дії відповідача щодо невиконання рішення суду від 21.03.2001 року по справі №217 в частині обрахунку розміру стажу, після якого пенсія збільшується на 1% заробітку - 20 років починаючи з 17.06.2014 року та зобов`язання провести перерахунок пенсії ОСОБА_1 , відповідно до положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з розрахунком розміру понаднормового стажу позивача 25 років починаючи з 17.06.2014 року, провести виплату недоотриманої суми пенсії з урахуванням проведених виплат.

Щодо заявлених позовних вимог позивача в частині зобов`язання у триденний термін виплати ти пенсії із нарахуванням пені в розмірі 120% ставки Національного банку України колегія суддів зазначає наступне.

Згідно до ч. 3 ст. 107 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» суми коштів, безпідставно стягнені органами Пенсійного фонду з юридичних і фізичних осіб, підлягають поверненню в триденний строк із дня прийняття рішення виконавчим органом Пенсійного фонду або судом про безпідставність їх стягнення, з одночасною сплатою нарахованої на ці суми пені, що визначається виходячи з розрахунку 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України.

Однак, як вбачається із матеріалів справи,предметом даного спору є протиправність дій в частині обрахунку розміру стажу та зобов`язання провести перерахунок пенсії відповідно до положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з розрахунком розміру понаднормового стажу позивача 25 років починаючи з 17.06.2014 року та провести виплату недоотриманої суми пенсії з урахуванням проведених виплат.

Тобто, спір стосується щодо не нарахованих та не своєчасно виплачених пенсійним органом сум.

Так колегія суддів зазначає, що законодавством передбачено відповідальність пенсійного органу у вигляді нарахування на суми пені стосується тільки сум, які були безпідставно стягнені пенсійними органами.

Виходячи із вищевикладеного суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для задоволення позовних вимог в цій частині.

При цьому судовою колегією враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції є законним, підстави для його скасування відсутні, оскільки суд всебічно перевіривши обставини справи, вирішив спір у відповідності з нормами матеріального та процесуального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин.

Відповідно до ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Доводи апеляційних скарг не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому не можуть бути підставою для скасування рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 18 вересня 2020 року.

За таких обставин колегія суддів вважає наведені висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам ст.ст. 2, 7, 8, 9, 10, 73, 74, 77 КАС України та не приймає доводи, наведені в апеляційній скарзі про те, що рішення підлягає скасуванню.

Відповідно до вимог ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу, а в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Отже, в адміністративному процесі, як виняток із загального правила, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень встановлена презумпція його винуватості. Презумпція винуватості покладає на суб`єкта владних повноважень обов`язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень норм матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 308; 311; 315; 316; 321; 322; 325 КАС України, суд апеляційної інстанції,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційні скарги Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області, ОСОБА_1 залишити без задоволення, рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 18 вересня 2020 року - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення з підстав, передбачених статтею 328 КАС України.

Головуючий суддя Джабурія О.В.
Судді Ступакова І.Г. Вербицька Н.В.