Справа № 160/14100/20
Суддя: Захарчук-Борисенко Наталія Віталіївна
Дата ухвалення: 2021-03-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Захарчук-Борисенко Н. В.
розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи у письмовому провадження у м. Дніпрі адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Любимівської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області про визнання протиправною бездіяльність та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-
30.10.2020 ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Любимівської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області, в якому просить:
-визнати бездіяльність ВК Любимівської сільської ради Дніпровського району у Дніпропетровської області протиправною й такою, що порушує права й законні інтереси громадянина ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , стосовно неналежного розгляду клопотання №1845 від 17.09.2020;
-скасувати рішення № 1165 ВК Любимівської сільської ради Дніпровського району у Дніпропетровської області від 24.10.2020;
-зобов`язати Любимівську сільську раду Дніпровського району у Дніпропетровської області в особі її компетентних структурних органів, задовольнити клопотання від 17.09.2020 №1845 громадянина ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 в повному обсязі:
а) надати ОСОБА_1 (позивачу) дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 2 га із земель комунальної власності відповідно до клопотання позивача від 28.11.2019 №1599,
б) надати інформацію про надання дозволів на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної в районі балці Військова в межах запитуваної території по клопотанню позивача від 28.11.2019 №1599 зазначених у графічних матеріалах до нього (клопотання №№1599) за період з 1 січня 2018 по 17 вересня 2020 року,
-зобов`язати Любимівську сільську раду Дніпровського району у Дніпропетровської області в особі її компетентних структурних органів, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення прийнятого за даним позовом.
В обгрунтування позовної заяви вказано, що рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25.08.2020 по справі №160/205/20 адміністративний позов ОСОБА_1 до Любимівської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області було задоволено повністю.
17.09.2020 позивач звернувся до відповідача з клопотанням про виконання рішення суду по справі №160/205/20 від 25.08.2020, однак 06.10.2020 позивачем було отримано поштою відповідь (рішення) виконавчого комітету Любивівської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області за №1165 від 24.09.2020, яким фактично відмовлено виконувати рішення суду та зазначено про оскарження даного рішення в апеляційному порядку. Позивач вважає таку бездіяльність відповідача протиправною.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02.11.2020 було відкрито провадження по даній справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи у письмовому провадженні. Цією є ухвалою суду було встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії цієї ухвали суду.
Судом було відправлено засобами електронного зв`язку на офіційну електронну адресу відповідача ухвали суду від 02.11.2020, 16.11.2020 та позов з додатками.
04.03.2021 судом з метою вручення відповідачу копій ухвали суду від 02.11.2020 та 16.11.2020 було надано позивачу для вручення відповідачу під розписку особисто.
Позивачем було повернуто розписку про вручення відповідачу копію ухвали суду від 02.11.2020, 16.11.2020 та позовну заяву з додатками про що свідчить штемпель Любимівської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області про отримання вхідної кореспонденції від 11.03.2021 вх. №793. Таким чином, днем вручення відповідачу копій ухвал суду від 02.11.2020, 16.11.2020 позов з додатками є 11.03.2021.
Відповідачем не надано до суду відзив на позовну заяву, в строк встановлений ухвалою суду від 02.11.2020.
У зв`язку з вищевикладеним, повний текст рішення суду складено на наступний робочий день після спливу строку для надання відзиву на позовну заяву 26.03.2021.
Відповідно до ч. 1 ст. 257 КАС України, за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.
Згідно із ст. 258 КАС України, суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.
Частинами 5, 8 ст. 262 КАС України передбачено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. При розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
За викладених обставин, відповідно до вимог статей 258, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25.08.2020 по справі №160/205/20 адміністративний позов ОСОБА_1 до Любимівської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії було задоволено повністю.

Визнано протиправним та скасовано рішення Любимівської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області від 29.11.2019 № 788-26/VII «Про розгляд клопотання ОСОБА_1 щодо надання земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, орієнтовною площею 2,0000 га».

Зобов`язано Любимівську сільську раду Дніпровського району Дніпропетровської області надати ОСОБА_1 дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 2 га із земель комунальної власності відповідно до клопотання від 28.11.2019 № 1599.

17.09.2020 позивач звернувся із клопотанням до Любимівської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області, в якому просив:

- надати ОСОБА_1 дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтованою площею 2 га із земель комунальної власності відповідно до клопотання від 28.11.2019 №1599;

- надати інформацію про надання дозволів на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в районі балці «Військова» в мажах запитуваної території по клопотанню від 28.11.2019 №1599 зазначених у графічних матеріалах до нього (клопотання №1599) за період з 1 січня 2018 по 17 вересня 2020 року);

- відшкодувати моральні страждання (шкоду) понесені внаслідок прийняття протиправного рішення Любимівською сільською радою Дніпровського району Дніпропетровської області №788-26/VІІ від 29.11.2019 про розгляд клопотання ОСОБА_1 від 28.11.2019 №1599 у розмірі 21404,44 грн.

Листом від 24.09.2020 №1165 виконавчий комітет Любимівської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області було повідомлено, що за результатами прийнятого Третім апеляційним адміністративним судом, виконавчий комітет сільської ради винесе на розгляд сесії сільської ради питання щодо надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (площею 2,0000 га) громадянину ОСОБА_1 або відмову в наданні такого клопотання. Відповідачем також вказано, що відшкодування моральної шкоди є недоцільним та для можливості надання інформації щодо відведення земельних ділянок у с. Придніпрянське (балка) просить надати позивача на електронну адресу сільської ради, або в інший зручний спосіб без додаткового запиту, графічні матеріали із зазначенням земельних ділянок, по яким необхідна інформація.

Надаючи правову оцінку правовідносинам, що склалися, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі статті 144 Конституції України передбачено, що органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов`язковими до виконання на відповідній території. Рішення органів місцевого самоврядування з мотивів їх невідповідності Конституції чи законам України зупиняються у встановленому законом порядку з одночасним зверненням до суду.

Згідно зі ст. 25 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" від 21.05.1997 № 280/97-ВР (далі Закон України "Про місцеве самоврядування в Україні")сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання.

Як встановлено судом, Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25.08.2020 по справі №160/205/20 адміністративний позов ОСОБА_1 до Любимівської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії було задоволено повністю.

Відповідач скористався своїм правом на апеляційне оскарження рішення суду.

Так, постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 23.12.2020 (скорочене рішення) апеляційну скаргу Любимівської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області було залишено без задоволення, а рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25 серпня 2020 року у справі №160/205/20 без змін. Повне судове рішення складено 24 грудня 2020 року.

Таким чином, рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25.08.2020 по справі №160/205/20 набрало законної сили 24.12.2020.

Позивач 17.09.2020 звернувся до відповідача з клопотанням, в якому просив виконати рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25.08.2020.

Листом від 24.09.2020 №1165 відповідачем було повідомлено позивача про апеляційне оскарження рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25.08.2020.

Відповідно ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Проте, суд зазначає, що позивач звернувся до відповідача із заявою на виконання рішення суду по справі №160/205/20 - 17.09.2020, а рішення прийнято 25.08.2020, тобто позивач звернувся до відповідача раніше місячного строку строку набрання рішенням законної сили.

Відповідно до ст.25 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання.

Положеннями статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» не передбачено розгляд на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради клопотання, яким позивач фактично запитував інформацію щодо виконання рішення суду.

Згідно статті 1 Закону України «Про звернення громадян» громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Частиною першою статті 15 Закону України «Про звернення громадян» органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов`язані об`єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).

Відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов`язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов`язки.

Відповідно до статті 20 Закону України «Про звернення громадян» звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п`яти днів.

Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідачем не було допущено бездіяльність, оскільки було надано відповідь на звернення позивача від 17.09.2020 №1845, у строки та в порядку передбаченому нормами Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» та Закону України «Про звернення громадян», а тому позовні вимоги про визнання бездіяльності ВК Любимівської сільської ради Дніпровського району у Дніпропетровської області протиправною й такою, що порушує права й законні інтереси громадянина ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , стосовно неналежного розгляду клопотання №1845 від 17.09.2020 не підлягають задоволенню.

Щодо позовної заяви про зобов`язання Любимівську сільську раду Дніпровського району у Дніпропетровської області в особі її компетентних структурних органів, задовольнити клопотання від 17.09.2020 №1845 громадянина ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 в повному обсязі, суд зазначає наступне.

Згідно з висновками Європейського суду з прав людини, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності «небезпідставної заяви» за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов`язань за статтею 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Тим не менше, засіб захисту, що вимагається згаданою статтею, повинен бути «ефективним» як у законі, так і на практиці, зокрема, в тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (пункт 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Афанасьєв проти України» від 5 квітня 2005 року (заява № 38722/02).

Отже, «ефективний засіб правого захисту» в розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права й одержання особою бажаного результату.

Згідно з положеннями Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № R (80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Таким чином, дискреція - це елемент управлінської діяльності. Вона пов`язана з владними повноваженнями і їх носіями - органами державної влади та місцевого самоврядування, їх посадовими і службовими особами. Дискрецію не можна ототожнювати тільки з формалізованими повноваженнями - вона характеризується відсутністю однозначного нормативного регулювання дій суб`єкта.

На законодавчому рівні поняття «дискреційні повноваження» суб`єкта владних повноважень відсутнє. У судовій практиці сформовано позицію щодо поняття дискреційних повноважень, під якими слід розуміти такі повноваження, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибирати один з кількох варіантів конкретного правомірного рішення. Водночас, повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень. Тобто, у разі настання визначених законодавством умов відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку.

Тобто, дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти, чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору будь-ким.

У справі, що переглядається, повноваження щодо надання дозволу на розробку проекту землеустрою чи надання мотивовано відмови у його наданні, регламентовано частиною шостою статті 118 Земельного кодексу України.

Умови, за яких орган відмовляє у наданні дозволу, визначені законом. Якщо такі умови відсутні, орган повинен надати дозвіл. Ці повноваження та порядок їх реалізації передбачають лише один вид правомірної поведінки відповідного органу - надати дозвіл або не надати (відмовити).

Таким чином, належним способом захисту прав позивача є зобов`язання відповідача повторно розглянути клопотання позивача від 17.09.2020 №1845.

Щодо встановлення судового контролю за виконанням судового рішення суд зазначає наступне.

Так частиною 1 статті 382 КАС України встановлено, що суд, який ухвалив рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Таким чином, вказаною статтею КАС України встановлено право, а не обов`язок суду, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, зобов`язати суб`єкта владних повноважень, проти якого ухвалено рішення, подати у встановлений судом строк звіт про його виконання.

Суд вважає, що в даному випадку підстави для встановлення (в порядку частини першої статті 382 КАС України) судового контролю за виконанням судового рішення у цій справі шляхом зобов`язання відповідача подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення відсутні, оскільки у суду немає обґрунтованих сумнівів щодо виконання відповідачем рішення у цій справі, а крім того примусове виконання рішень суду у даній категорії справ забезпечується органами державної виконавчої служби.

Отже, з аналізу вищевикладеного, можна зробити висновок, що клопотання (заяви) з приводу встановлення судового контролю за виконанням рішення не є окремими позовними вимогами, а отже розгляд судом такої заяви не може вплинути на повноваження суду щодо задоволення позову повністю чи частково або відмови в задоволенні позову повністю чи частково в розумінні статті 245 КАС України.

Відповідно до частини першої статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Таким чином, особливістю адміністративного судочинства є те, що тягар доказування у спорі покладається на відповідача - суб`єкта владних повноважень, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії.

Частиною 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Разом з тим, суд вказує, що завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше було б порушено принцип розподілу влади. Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень - єдиним критерієм здійснення правосуддя є право. Тому завданням адміністративного судочинства завжди є контроль легальності.

Отже, з урахуванням викладеного суд приходить до висновку про часткове задоволення позовної заяви.

Щодо розподілу судових витрат по сплаті судового збору, суд зазначає наступне.

Відповідно до п.13 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», позивач звільнений від сплати судового збору, а тому розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись 72-74,77,241-246,250,262 Кодексу адміністративного судочинства України Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 (( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Любимівської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області (52042, с. Любимівка, Дніпровський район, вул. Садова 1, код ЄДРПОУ 4339741) про визнання протиправною бездіяльність та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії- задовольнити частково.

Зобов`язати відповідача повторно розглянути клопотання позивача від 17.09.2020 №1845.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Розподіл судових витрат не здійснюється.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.В. Захарчук-Борисенко