Справа № 640/8596/21
Суддя: Аверкова В.В.
Дата ухвалення: 2021-04-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про забезпечення адміністративного позову

02 квітня 2021 року м. Київ № 640/8596/21

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Аверкової В.В., розглянувши заяву про забезпечення позову ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України, Дисциплінарної комісії приватних виконавців,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Міністерства юстиції України, Дисциплінарної комісії приватних виконавців про визнання протиправним та скасування рішення від 04 лютого 2020 року та наказу від 12 лютого 2021 року № 528/5, зобов`язання вчинити дії.

Разом з позовною заявою позивачем подано заяву про забезпечення позову, у якій просить суд вжити заходи забезпечення позову шляхом:

- зупинення дії рішення Дисциплінарної комісії приватних виконавців від 04 лютого 2021 року, оформленого протоколом комісії № 52, в частині притягнення приватного виконавця виконавчого округу Київської області ОСОБА_1 (посвідчення приватного виконавця НОМЕР_2 від 20 червня 2017 року), до дисциплінарної відповідальності та застосування дисциплінарного стягнення у вигляді припинення діяльності приватного виконавця до набрання законної сили остаточним рішенням суду по суті спору;

- заборонити Міністерству юстиції України вводити в дію рішення Дисциплінарної комісії приватних виконавців від 04 лютого 2021 року, оформлене протоколом комісії №52, в частині притягнення приватного виконавця виконавчого округу Київської області ОСОБА_1 (посвідчення приватного виконавця НОМЕР_2 від 20 червня 2017 року), до дисциплінарної відповідальності та застосування дисциплінарного стягнення у вигляді припинення діяльності приватного виконавця до набрання законної сили остаточним рішенням суду по суті спору;

- заборонити Міністерству юстиції України до набрання законної сили остаточним рішенням суду по суті спору вносити до Єдиного реєстру приватних виконавців України запис про припинення діяльності приватного виконавця виконавчого округу Київської області ОСОБА_1 на підставі рішення Дисциплінарної комісії приватних виконавців від 04 лютого 2021 року, оформленого протоколом комісії №52, та наказу Міністерства юстиції України №528/5 від 12 лютого 2021 року про притягнення приватного виконавця виконавчого округу Київської області ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності та застосування до нього відповідного дисциплінарного стягнення.

В обґрунтування заяви про забезпечення позивач вказує, що Міністерством юстиції України не було проведено перевірку його як діяльності приватного виконавця ОСОБА_1 в межах ВП №60162479 та довідка за результатами такої перевірки взагалі відсутня і в поданні Міністерства юстиції України від 30 грудня 2020 року про неї не згадується.

Підстави для притягнення приватного виконавця ОСОБА_1 наведені у поданні Міністерства юстиції України від 30 грудня 2020 року суперечать змісту скарги ОСОБА_2 від 26 жовтня 2020 року, на підставі якої здійснено подання.

Перевірка діяльності приватного виконавця ОСОБА_1 була розпочата на підставі скарги ОСОБА_2 як учасника виконавчого провадження № 60162479 та мала здійснюватися з кола тих питань, які були порушенні саме у відповідній скарзі. Водночас, Міністерством юстиції України не взято до уваги заяву скаржника про припинення проведення позапланової невиїзної перевірки діяльності приватного виконавця ОСОБА_1 в межах ВП № 60162479.

Відхилення документально підтвердженої заяви представника позивача про відкладення розгляду подання Міністерства юстиції України Дисциплінарною комісією приватних виконавців при Міністерстві юстиції України від 03 лютого 2021 року № 03/2/ДК у зв`язку з перебуванням позивача з 25 січня 2021 року на лікарняному та позбавлення позивача можливості викласти заявити свої доводи та заперечення проти подання і порушення Дисциплінарною комісією приватних виконавців свого обов`язку заслухати відповідні доводи позивача.

Розглянувши заяву про забезпечення позову та додані до неї документи, суд зазначає наступне.

26 жовтня 2020 року до Міністерства юстиції України надійшла скарга ОСОБА_2 на дії приватного виконавця виконавчого округу Київської області ОСОБА_1 в межах виконавчого провадження № 60162479.

11 листопада 2020 року листом Міністерства юстиції України №7638/20.5.1/11-20 було доручено Східному міжрегіональному управлінню Міністерства юстиції України провести позапланову невиїзну перевірку діяльності приватного виконавця ОСОБА_1 на підставі скарги ОСОБА_2 від 26 жовтня 2020 року та у строк до 27 листопада 2020 року надати Департаменту державної виконавчої служби довідку за результатами перевірки.

12 листопада 2020 року листом Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України № 27816/04.4-08/20 приватного виконавця ОСОБА_1 було повідомлено про проведення позапланової невиїзної перевірки діяльності на підставі вищевказаної скарги ОСОБА_2 та надано строк до 23 листопада 2020 року для надання пояснень щодо обставин викладених у вказаній скарзі та копій матеріалів ВП № 60162479.

17 листопада 2020 року ОСОБА_2 подала до Міністерства юстиції України заяву про припинення проведення позапланової невиїзної перевірки діяльності приватного виконавця ОСОБА_1 в межах ВП № 60162479. В якій вказала, що немає жодних претензій та предмета спору з приватним виконавцем ОСОБА_1 та просила залишити її скаргу без розгляду, а позапланову перевірку припинити.

Водночас, за результатами позапланової невиїзної перевірки діяльності приватного виконавця ОСОБА_1 встановлено порушення вимог:

пункту 2 частини першої статті 4 Закону щодо здійснення діяльності з дотриманням принципу законності;

частини шостої статті 34 Закону щодо надання відповіді на запит та копій документів, які стосуються предмета позапланової невиїзної перевірки діяльності приватного виконавця.

30 грудня 2020 року Міністерством юстиції України складено подання №40288-33-20 про притягнення до дисциплінарної відповідальності приватного виконавця виконавчого округу Київської області ОСОБА_1 .

Листом від 22 січня 2021 року Дисциплінарна комісія приватних виконавців повідомила позивача, що 29 січня 2021 року об 11:00 год. у режимі відеоконференцзв`язку відбудеться засідання щодо розгляду вказаного подання.

25 січня 2021 року приватний виконавець ОСОБА_1 перебував на лікарняному.

Листом від 29 січня 2021 року Дисциплінарна комісія приватних виконавців повідомила позивача, що 04 лютого 2021 року о 18:00 год. у режимі відеоконференцзв`язку відбудеться засідання щодо розгляду вказаного подання.

Листом 03 лютого 2021 року позивач подав до Дисциплінарної комісії приватних виконавців заяву про відкладення розгляду подання Міністерства юстиції України, у зв`язку із находженням приватного виконавця ОСОБА_1 на лікарняному.

04 лютого 2021 року на засіданні Дисциплінарної комісії приватних виконавців оголошено рішення про притягнення приватного виконавця ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності у вигляді припинення діяльності приватного виконавця.

12 лютого 2021 року наказом Міністерства юстиції України №528/5 введене в дію рішення Дисциплінарної комісії приватних виконавців про притягнення приватного виконавця ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності у вигляді припинення діяльності приватного виконавця.

Дослідивши заяву про вжиття заходів забезпечення позову та додані до неї матеріали, суд дійшов висновку про наявність підстав для її часткового задоволення.

Відповідно до частин першої - третьої статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Ухвалу про забезпечення позову постановляє суд першої інстанції, а якщо розпочато апеляційне провадження, то таку ухвалу може постановити суд апеляційної інстанції.

Відповідно до статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Порядок розгляду заяви про забезпечення позову визначений статті 154 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно якої заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

Системний аналіз вказаних вище законодавчих положень дає підстави для висновку про те, що забезпечення позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, до прийняття у справі судового рішення по суті заходів щодо створення можливості реального виконання у майбутньому рішення суду, якщо її буде прийнято на користь позивача, та недопущення подальшого порушення прав позивача під час судового розгляду.

Так, метою забезпечення адміністративного позову є захист прав, свобод та законних інтересів юридичних та фізичних осіб - позивачів. Відтак, вжиття судом заходів забезпечення позову покликане своєчасно унеможливити настання негативних та непоправних наслідків, які можуть настати в результаті невжиття таких заходів. Тобто, невідворотність наслідків означатиме, що спірні правовідносини не зможуть існувати в майбутньому у первісному вигляді у випадку незастосування заходів забезпечення позову.

Згідно з Рекомендаціями № R (89) 8 про тимчасовий судовий захист в адміністративних справах, прийнятими Комітетом Міністрів Ради Європи 13 вересня 1989 року, рішення про вжиття заходів тимчасового захисту може, зокрема, прийматися у разі, якщо виконання адміністративного акта може спричинити значну шкоду, відшкодування якої неминуче пов`язано з труднощами, і якщо на перший погляд наявні достатньо вагомі підстави для сумнівів у правомірності такого акта. Суд, який постановляє вжити такий захід, не зобов`язаний одночасно висловлювати думку щодо законності чи правомірності відповідного адміністративного акту; його рішення стосовно вжиття таких заходів жодним чином не повинно мати визначального впливу на рішення, яке згодом має бути ухвалено у зв`язку з оскарженням адміністративного акту.

У вирішенні питання про вжиття заходів забезпечення позову суд повинен здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності їх вжиття з урахуванням: розумності, обґрунтованості та адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову та його предметом; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду у разі невжиття заходів забезпечення позову; запобігання порушенню охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками судового процесу, у разі вжиття заходів забезпечення позову.

За своєю суттю інститут забезпечення в адміністративному судочинстві є інститутом попереднього судового захисту. Метою його запровадження є гарантування виконання рішення суду у випадку задоволення позову за існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі. Доведення наявності зазначених підстав або принаймні однієї з них, з точки зору процесуального закону, є необхідною передумовою для вжиття судом заходів до забезпечення позову у разі їх вжиття за клопотанням позивача.

Отже, вирішуючи питання про вжиття заходів забезпечення позову, суд має пересвідчитись, що надані докази та доводи позивача на даному етапі переконливо свідчать про наявність підстав для забезпечення позову.

Як вбачається зі змісту заяви про забезпечення позову приватний виконавець ОСОБА_1 просить зупинити дію рішення Дисциплінарної комісії приватних виконавців від 04 лютого 2021 року, оформленого протоколом комісії №52, в частині притягнення приватного виконавця виконавчого округу Київської області ОСОБА_1 (посвідчення приватного виконавця НОМЕР_2 від 20 червня 2017 року) до дисциплінарної відповідальності та застосування дисциплінарного стягнення у вигляді припинення діяльності приватного виконавця до набрання законної сили остаточним рішенням суду по суті спору, а також заборонити Міністерству юстиції України: вводити в дію рішення Дисциплінарної комісії приватних виконавців від 04 лютого 2021 року, оформлене протоколом комісії №52; вносити до Єдиного реєстру приватних виконавців України запис про припинення діяльності приватного виконавця виконавчого округу Київської області ОСОБА_1 на підставі рішення Дисциплінарної комісії приватних виконавців від 04 лютого 2021 року, оформленого протоколом комісії №52 та наказу Міністерства юстиції України №528/5 від 12 лютого 2021 року.

Згідно з положеннями статті 39 Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" дисциплінарна комісія приватних виконавців утворюється при Міністерстві юстиції України для розгляду питань притягнення приватних виконавців до дисциплінарної відповідальності за вчинення дисциплінарних проступків.

Дисциплінарна комісія: розглядає подання Міністерства юстиції України, Ради приватних виконавців України про притягнення приватного виконавця до дисциплінарної відповідальності; у разі надходження скарг на діяльність приватних виконавців направляє їх на перевірку Міністерству юстиції України чи Раді приватних виконавців України; приймає рішення на підставі подання Міністерства юстиції України чи Ради приватних виконавців України про застосування до приватного виконавця дисциплінарного стягнення.

Відповідно до статті 40 Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" дисциплінарна комісія, розглядаючи подання про притягнення приватного виконавця до дисциплінарної відповідальності, приймає одне з таких рішень:

1) задовольнити подання та застосувати до приватного виконавця дисциплінарне стягнення;

2) відхилити подання та направити матеріали для повторної перевірки діяльності приватного виконавця;

3) відхилити подання та відмовити в застосуванні до приватного виконавця дисциплінарного стягнення.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 41 Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" за вчинення дисциплінарного проступку до приватного виконавця може бути застосовано одне з таких дисциплінарних стягнень, зокрема, припинення діяльності приватного виконавця.

Згідно з частиною третьою статті 41 Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" про застосування до приватного виконавця дисциплінарного стягнення робиться запис у Єдиному реєстрі при ватних виконавців України.

Пунктом 4 частини першої статті 44 Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" встановлено, що діяльність приватного виконавця припиняється шляхом позбавлення права на здійснення діяльності приватного виконавця у разі застосування до приватного виконавця дисциплінарного стягнення у вигляді припинення діяльності приватного виконавця.

Відповідно до частини першої статті 45 Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" приватний виконавець зобов`язаний припинити діяльність з дня внесення до Єдиного реєстру приватних виконавців України інформації про припинення діяльності приватного виконавця.

Частиною другою статті 45 Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" у разі припинення діяльності приватного виконавця з підстав, передбачених пунктами 2-10 частини першої статті 44 цього Закону, Рада приватних виконавців України визначає тимчасового приватного виконавця, який зобов`язаний протягом трьох місяців здійснити заходи з припинення діяльності приватного виконавця.

Отже, внаслідок прийняття Дисциплінарною комісією приватних виконавців рішення про застосування до приватного виконавця дисциплінарного стягнення у вигляді припинення його діяльності та внесення відповідного запису до Єдиного реєстру приватних виконавців України, така особа не має права здійснювати відповідну професійну діяльність з дня внесення такого запису.

Так, рішенням Дисциплінарної комісії приватних виконавців від 04 лютого 2021 року до приватного виконавця ОСОБА_1 застосоване дисциплінарне стягнення у вигляді припинення діяльності приватного виконавця.

Натомість, положеннями Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» не передбачено процедури поновлення діяльності приватного виконавця у зв`язку з визнанням в судовому порядку протиправним рішення Дисциплінарної комісії про застосування до приватного виконавця дисциплінарного стягнення у вигляді припинення його діяльності.

Отже, незастосування заходів забезпечення позову у межах спірних правовідносин створює очевидну небезпеку та ускладнення ефективного захисту (поновлення) оспорюваних прав та інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду, що відповідає меті застосування правового інституту забезпечення позову.

Також суд звертає увагу на те, що правомірність рішення Дисциплінарної комісії приватних виконавців підлягатиме дослідженню під час судового вирішення справи по суті спору.

Так, вирішуючи питання про вжиття заходів забезпечення позову, суд не дає оцінки спірному рішенню: не оцінює його обґрунтованість та наявність для прийняття, не перевіряє його на відповідність критеріям, закріпленими у статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суд зауважує, що підставою для забезпечення позову, згідно із заявою позивача, є його доводи про порушення його прав та законних інтересів у зв`язку із припиненням діяльності як приватного виконавця, а також наявність очевидних ознак протиправності спірного рішення.

Суд враховує, що відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 10 квітня 2019 року у справі № 826/16509/18, твердження про "очевидність" порушення до розгляду справи по суті є висновком, який свідчить про правову позицію суду наперед. Тому застосування заходів забезпечення позову з цієї підстави допускається у виключних випадках.

Безумовно, рішення чи дії суб`єктів владних повноважень справляють певний вплив на осіб, на яких поширюються. Такі рішення можуть завдавати шкоди і мати наслідки, які позивач оцінює негативно.

Встановлюючи наявність очевидних ознак протиправності спірного рішення, суд бере до уваги, що згідно з частиною першою статті 41 Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" за вчинення дисциплінарного проступку до приватного виконавця може бути застосовано одне з таких дисциплінарних стягнень:1) попередження; 2) догана; 3) зупинення діяльності приватного виконавця на строк до шести місяців; 4) припинення діяльності приватного виконавця.

Разом з тим, факт допущення позивачем порушень при здійсненні виконавчих проваджень, їх характер та співмірність із застосованим заходом дисциплінарної відповідальності (так як до позивача застосовано один із тяжчих заходів відповідальності) буде перевірено судом за результатами розгляду адміністративного позову приватного виконавця ОСОБА_1 по суті заявлених вимог.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі "Пантелеєнко проти України" (Заява № 11901/02) зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

Позивач визнає, що 12 лютого 2021 року наказом Міністерства юстиції України №528/5 введене в дію рішення Дисциплінарної комісії приватних виконавців про притягнення приватного виконавця ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності у вигляді припинення діяльності приватного виконавця.

Як вбачається з матеріалів справи, Міністерством юстиції України внесено відповідний запис про припинення діяльності приватного виконавця ОСОБА_1 до Єдиного реєстру приватних виконавців (про що свідчить інформаційна довідка №0215 від 15 лютого 2021 року додана представником позивача до позовної заяви).

Отже, станом на даний час, оскаржуване у цій справі рішення Дисциплінарної комісії приватних виконавців від 14 лютого 2021 року реалізоване Міністерством юстиції України у порядку, передбаченому Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Суд звертає увагу на те, що згідно з положеннями Кодексу адміністративного судочинства України, вирішуючи питання про вжиття заходів забезпечення позову, суд має пересвідчитись, що надані докази та доводи позивача на даному етапі переконливо свідчать про наявність підстав для забезпечення позову, а заходи забезпечення позову, про вжиття яких просить позивач, є ефективними.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» (Заява № 11901/02) зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

Натомість, у межах спірних правовідносин заходи забезпечення позову шляхом заборони Міністерству юстиції України: вводити в дію рішення Дисциплінарної комісії приватних виконавців від 04 лютого 2021 року, оформлене протоколом комісії №52; вносити до Єдиного реєстру приватних виконавців України запис про припинення діяльності приватного виконавця виконавчого округу Київської області ОСОБА_1 на підставі рішення Дисциплінарної комісії приватних виконавців від 04 лютого 2021 року, оформленого протоколом комісії №52 та наказу Міністерства юстиції України №528/5 від 12 лютого 2021 року, не є ефективними, оскільки не видається можливим заборона вчиняти дії, що є вичерпаними.

У контексті наведеного суд вважає співмірним фактичним обставинам спірних правовідносин і, за встановлених судом обставин, дієвим та ефективним захід забезпечення позову у вигляді зупинення дії рішення Дисциплінарної комісії приватних виконавців від 04 лютого 2021 року, оформленого протоколом комісії №52, про притягнення приватного виконавця ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності, в частині застосування до приватного виконавця виконавчого округу Київської області ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді припинення діяльності приватного виконавця - до набрання законної сили рішенням по суті спору у справі.

Таким чином, перевіривши зазначені в заяві про забезпечення позову доводи на предмет їх відповідності вищевикладеним нормам та з`ясованим судом обставинам, а також оцінивши докази, які містяться у матеріалах справи, суд дійшов висновку про часткову їх обґрунтованість на даному етапі та про наявність підстав для часткового її задоволення.

Керуючись положеннями статтей 150, 151, 153, 154, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд м. Києва

УХВАЛИВ:

1. Заяву ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову - задовольнити частково.

2. Зупинити дію рішення Дисциплінарної комісії приватних виконавців від 04 лютого 2021 року, оформленого протоколом комісії №52, про притягнення приватного виконавця ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності, в частині застосування до приватного виконавця виконавчого округу Київської області ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді припинення діяльності приватного виконавця - до набрання законної сили рішенням по суті спору у справі.

3. В іншій частині заяви про вжиття заходів забезпечення позову - відмовити.

4. Примірник ухвали про забезпечення позову негайно надіслати заявнику, всім особам, яких стосуються заходи забезпечення позову.

5. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

6. Ухвала є виконавчим документом та підлягає негайному виконанню з дня її постановлення.

7. Строк пред`явлення ухвали до виконання - до 02 квітня 2024 року.

Стягувач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ).

Боржник: Дисциплінарна комісія приватних виконавців (м. Київ, вул. Архітектора Городецького, буд. 13).

Ухвала набирає законної сили відповідно до ст. 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена у порядку та строки, передбачені статтями 293 - 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Суддя В.В. Аверкова