Справа № 160/8576/20
Суддя: Головко О.В.
Дата ухвалення: 2021-04-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

06 квітня 2021 року м. Дніпросправа № 160/8576/20

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Головко О.В. (доповідач),

суддів: Суховарова А.В., Ясенової Т.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21 вересня 2020 року (суддя Голобутовський Р.З., повний текст рішення складений 25.09.2020) в адміністративній справі

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області

про визнання дій протиправними, визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

в с т а н о в и в :

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 у липні 2020 року звернувся до суду з позовом, в якому просить: визнати протиправними дії Головного управління ДПС у Дніпропетровській області щодо проведення перевірки на підставі наказу № 155-п від 14.01.2020, за результатами якої складено Акт про результати фактичної перевірки з питань додержання суб`єктами господарювання вимог, встановлених законодавством України, які є обов`язковими до виконання при здійсненні оптової і роздрібної торгівлі алкогольними напоями та/або тютюновими виробами, нафтопродуктами, паливом моторним альтернативним, скрапленим газом за № 2902/04-36-32-02/ НОМЕР_1 від 21.01.2020; визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення форми «С» № від 30.04.2020, винесене Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області, яким до ФОП ОСОБА_1 застосовано штрафні санкції у розмірі 250000 грн.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21 вересня 2020 року позов задоволено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та прийняти нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити. Апеляційна скарга ґрунтується на тому, що судом першої інстанції не надано належної оцінки нормам чинного законодавства, його висновки не відповідають обставинам справи, що призвело до прийняття невірного рішення.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, суд апеляційної інстанції дійшов таких висновків.

Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 зареєстрований 11 лютого 1994 року як фізична особа-підприємець, що підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців від 29.12.2014.

Головним управлінням ДПС у Вінницькій області 14 січня 2020 року прийнято наказ № 155-п про проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) за адресою: АДРЕСА_1 , з питань дотримання законодавства у сфері обігу підакцизних товарів. Період діяльності, який буде перевірятися: згідно зі ст. 102 Податкового кодексу України. Перевірку розпочати з 16 січня 2020 року, тривалість не більше 10 діб.

На підставі пп. 75.1.3 п. 75.1 ст. 7, пп. 80.2.5 п. 80.2 ст. 80 Податкового кодексу України та наказу № 155-п від 14.01.2020, Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області видано направлення на перевірку № 208 від 16.01.2020 ФОП ОСОБА_1 .

В подальшому, 21 січня 2020 року посадовими особами Головного управління ДПС у Дніпропетровській області в період часу з 12:03 год. до 13:10 год. проведено фактичну перевірку АЗС, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 та належить ФОП ОСОБА_1 .

За наслідками проведеної перевірки посадовими особами контролюючого органу складено Акт про результати фактичної перевірки № 2902/04-36-32-02/ НОМЕР_1 від 21.01.2020, у якому зафіксовано порушення статті 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального», а саме: реалізація пального без ліцензії.

На підставі висновків вказаного акту Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області винесено податкове повідомлення-рішення форми «С» № від 30.04.2020 про застосування штрафних (фінансових) санкцій в розмірі 250000 грн.

Позивач не погоджується з діями по проведенню перевірки та винесеним податковим повідомленням-рішенням. Зазначає, що в день проведення фактичної перевірки знаходився у відрядженні, не був присутній під час проведення фактичної перевірки, не допускав відповідача до проведення перевірки, оскільки не був обізнаний про призначення та проведення перевірки. Також вказує, що ним не отримано ані копії наказу, ані копії направлення на проведення перевірки. Крім цього позивач стверджує, що рішення про застосування фінансових санкцій складається не у формі податкового повідомлення-рішення, а за встановленою формою. Додатково позивач зазначає, що до 01.07.2019 законодавством не передбачалося ліцензування роздрібної торгівлі паливом, проте останній зі свого боку вчиняв відповідні дії для отримання ліцензії вчасно.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд апеляційної інстанції зазначає, що Закон України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» від 19.12.1995 № 481/95-ВР визначає основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, дистилятом виноградним спиртовим, спиртом-сирцем плодовим, біоетанолом, алкогольними напоями, тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, та пальним, забезпечення їх високої якості та захисту здоров`я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального на території України.

Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких інших законодавчих актів України щодо покращення адміністрування та перегляду ставок окремих податків і зборів» від 23.11.2018 № 2628-VІІІ внесені зміни до Закону № 481/95-ВР, зокрема, частину 20 статті 15 викладено у такій редакції: «Роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин) або тютюновими виробами або пальним може здійснюватися суб`єктами господарювання (у тому числі іноземними суб`єктами господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій на роздрібну торгівлю».

Згідно з Прикінцевими та перехідними положеннями Закону № 2628-VІІІ останній набирає чинності з 01.01.2019, крім, зокрема, підпункту 6 (щодо змін до Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів»), підпункту 17 (щодо змін до Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності») пункту 2 розділу II цього Закону, що набирають чинності з 1 липня 2019 року.

Одночасно Законом № 2628-VІІІ доповнено частину 2 статті 17 Закону № 481/95-ВР, за якою до суб`єктів господарювання (у тому числі іноземних суб`єктів господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі роздрібної торгівлі пальним без наявності ліцензії 250000 гривень.

За змістом статті 15 Закону № 481/95-ВР ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним видаються уповноваженими Кабінетом Міністрів України органами виконавчої влади за місцем торгівлі суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) терміном на п`ять років. Суб`єкти господарювання (у тому числі іноземні суб`єкти господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) отримують ліцензію на право роздрібної торгівлі пальним на кожне місце роздрібної торгівлі пальним. Ліцензія видається за заявою суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво), до якої додається документ, що підтверджує внесення річної плати за ліцензію. Ліцензія або рішення про відмову в її видачі видається заявнику не пізніше 10 календарних днів (щодо пального не пізніше 20 календарних днів) з дня одержання зазначених у цьому Законі документів. У рішенні про відмову у видачі ліцензії повинна бути вказана підстава для відмови з посиланням на відповідні норми законодавства.

Відповідно до пункту 7 частини 1 статті 7 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності» від 02.03.2015 № 222-VIII ліцензуванню підлягають такі види господарської діяльності, як, зокрема, виробництво і торгівля пальним, які ліцензуються відповідно до Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального».

Частиною 1 статті 8 Закону № 222-VIII передбачено, що у разі запровадження ліцензування нового виду господарської діяльності або нової частини виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню, ліцензійні умови провадження нового виду господарської діяльності або нової частини виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню, набирають чинності у строк, необхідний для приведення суб`єктом господарювання своєї діяльності у відповідність із вимогами ліцензійних умов, але не менш як через два місяці з дня їх прийняття.

Згідно з абз. 4 п. 4 ч. 1 ст. Закону № 222-VIII у разі внесення змін до нормативно-правових актів у сфері ліцензування, передбачається достатній для реалізації цих змін строк, але не менш як два місяці.

Відповідно до пп. 27 п. 4 Положення про Державну податкову службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.03.2019 № 227, Державна податкова служба України відповідно до покладених на неї завдань здійснює ліцензування діяльності суб`єктів господарювання з виробництва пального, з оптової, роздрібної торгівлі та зберігання пального і контроль за таким виробництвом.

Постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку ведення Єдиного державного реєстру суб`єктів господарювання, які отримали ліцензії на право виробництва, зберігання, оптової та роздрібної торгівлі пальним, та місць виробництва, зберігання, оптової та роздрібної торгівлі пальним і внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України» від 19.06.2019 № 545 територіальні органи ДФС визначено органом ліцензування господарської діяльності з роздрібної торгівлі пальним, зберігання пального. Вказана постанова набрала чинності 1 липня 2019 року.

Листом Державної фіскальної служби від 30.05.2019 № 17014/7/99-99-12-01-01-17 на виконання Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких інших законодавчих актів України щодо покращення адміністрування та перегляду ставок окремих податків і зборів» доведено територіальним органам головним управлінням ДФС в областях та м. Києві, що суб`єкти господарювання можуть подати документи на розгляд до органу ліцензування для отримання відповідних ліцензій на адресу Головних управлінь ДФС в областях та м. Києві за місцем роздрібної торгівлі пальним, починаючи з 12 червня 2019 року. При цьому Головні управління ДФС у областях та м. Києві мають видавати зазначені ліцензії суб`єктам господарювання, починаючи з 1 липня 2019 року.

Таким чином, фактично отримати ліцензію для здійснення оптової торгівлі пальним можливо було не раніше 1 липня 2019 року, що є днем набрання чинності нормами щодо ліцензування, у тому числі і щодо відповідальності за торгівлю пальним без ліцензії.

Суд встановив, що ФОП ОСОБА_1 звернувся до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області з заявою щодо ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним 18 червня 2019 року, до якої додано платіжне доручення від 12.06.2019 з призначенням платежу: 22013300 Плата за ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним, що свідчить про добросовісне виконання ФОП ОСОБА_1 обов`язку щодо отримання ліцензії на роздрібну торгівлю пальним.

Судом встановлено, що ліценція на право роздрібної торгівлі пальним видана ФОП ОСОБА_1 03.07.2019 з терміном дії з 03.07.2019 по 03.07.2024.

Аналізуючи наявність легітимної мети і пропорційність втручання держави у майнові права позивача за обставин, що склалися у цій справі, суд у справі бере до уваги те, що держава не створила правового регулювання і фактичних умов, за яких господарська діяльність позивача у спірний період могла б бути законною. Необхідний перехідний період був уведений в дію, проте ретроспективної дії таким положенням законодавець не надав. Отже, притягнення до відповідальності за таких умов не може бути визнане таким, що переслідує законну мету і є пропорційним.

Такого правового висновку дійшов Верховний Суд у подібних правовідносинах у справі № 520/13143/19, постанова від 09 березня 2021 року.

Таким чином суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог в частині визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення.

Стосовно позовної вимоги про визнання протиправними дій Головного управління ДПС у Дніпропетровській області щодо проведення перевірки, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Статтею 75 ПК України передбачено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні та фактичні перевірки.

Фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Порядок проведення фактичної перевірки встановлений ст. 80 ПК України, а саме: фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).

Згідно з п. 80.2 ст. 80 ПК України фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки.

З аналізу наведеної норми вбачається, що копія наказу про проведення фактичної перевірки може бути вручена таким особам: платнику податків, його представнику або особам, які фактично проводять розрахункові операції.

Суд доходить висновку, що пояснення позивача про його відсутність під час проведення перевірки та невручення йому копії наказу не можуть бути належною підставою визнання протиправними дій контролюючого органу щодо проведення перевірки, оскільки матеріалами справи підтверджується, що на АЗС за місцем проведення фактичної перевірки здійснювався відпуск пального, тобто за місцем проведення перевірки були присутні уповноважені представники позивача в розумінні положень Податкового кодексу України.

Разом з тим судом встановлено, що податковим органом під час перевірки складено Акт відмови від підписання у направленні на перевірку від 21.01.2020 № 2899/04-36-32-02/ НОМЕР_1 та Акт відмови від підписання та отримання акту перевірки від 21.01.2020 № 2905/04-36-32-02/ НОМЕР_1 , в яких зазначено, що після ознайомлення з актом перевірки, направленнями та наказом, керівник підприємства або особа, що його заміщує на АЗС, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , ФОП ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), відмовився від підпису у направленнях на перевірку, отриманні копії наказу та від підписання акта перевірки та отримання його другого екземпляру.

Акт про результати фактичної перевірки містить примітку про те, що перевірку здійснено в присутності підприємця ОСОБА_1 , який в подальшому відмовився від підписання акту фактичної перевірки.

Судом встановлено, що в матеріалах адміністративної справи міститься наказ (розпорядження) № 1/ВД від 20.01.2020 «Про відрядження ФОП ОСОБА_1 до м. Києва», яким наказано відрядити ОСОБА_1 в м. Київ до Товариства з обмеженою відповідальністю «ІСТОМІН» з метою проведення переговорів щодо можливості укладання договору поставки напівпричепів-цистерн для перевезення світлих нафтопродуктів виробництва заводу «ALI RIZA USTRA», Туреччина, в кількості 3 (три) одиниці. Строк відрядження з 21.01.2020 по 22.01.2020, транспорт: автомобіль AUDI Q7 д.н.з. НОМЕР_2 .

Факт перебування позивача у відрядженні підтверджується посвідченням про відрядження з відмітками, зокрема, ТОВ «ІСТОМІН» про прибуття ОСОБА_1 до м. Києва 21.01.2020 та вибуття 22.01.2020.

Зі змісту Акта перевірки встановлено, що перевірка проведена 21 січня 2020 року в період часу з 12:03 год. до 13:10 год., що свідчить про те, що позивач з огляду на територіальну віддаленість м. Київ, не міг перебувати під час проведення перевірки та прибути до м. Київ до ТОВ «ІСТОМІН» до закінчення робочого дня з метою проведення переговорів.

Доказів перебування ФОП ОСОБА_1 під час проведення перевірки Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області до суду першої інстанції не надано.

Разом з тим встановлена обставина не може слугувати підставою для визнання протиправними дій податкового органу щодо проведення перевірки, оскільки невірне зазначення ПІБ особи, яка була присутня під час перевірки, не впливає на оцінку законності процедури її проведення.

При цьому суд апеляційної інстанції зазначає, що податкове законодавство не зобов`язує податковий орган встановлювати паспортні дані уповноваженого представника суб`єкта господарювання, тоді як працівником АЗС могло бути названо саме ім`я ФОП ОСОБА_1 , яке внесено до Акту перевірки.

Таким чином суд доходить висновку про відсутність підстав для задоволення позову у вказаній частині.

Стосовно форми рішення, яке приймається за результатами встановлення порушення Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального», суд зазначає наступне.

Додатком до Порядку застосування фінансових санкцій, передбачених статтею 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 02.06.2003 № 790 визначено форму рішення про застосування фінансових санкцій, яке виноситься в разі виявлення порушення вимог законодавства, що регулює обіг спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів.

Водночас відповідно до пункту 10 підрозділу 10 розділуПодаткового кодексу України (Перехідні положення) нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України, Державної податкової адміністрації України та інших центральних органів виконавчої влади, прийняті до набрання чинності цим Кодексом на виконання законів з питань оподаткування, та нормативно-правові акти, які використовуються при застосуванні норм законів про оподаткування (в тому числі акти законодавства СРСР), застосовуються в частині, що не суперечить цьому Кодексу, до прийняття відповідних актів згідно з вимогами цього Кодексу.

При цьому зі змісту положень пункту 58.1 статті 58 Податкового кодексу України вбачається, що податкове повідомлення-рішення надсилається (вручається) платнику податків в разі визначення суми грошового зобов`язання, у тому числі за порушення норм іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Зазначене цілком стосується контролю дотримання вимог законодавства щодо обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального.

Таким чином суд апеляційної інстанції доходить висновку, що винесення податкового повідомлення-рішення як рішення про застосування фінансових санкцій у вигляді штрафів за порушення законодавства, передбаченого Законом України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального», ґрунтується на нормах податкового законодавства і є правомірним, а тому висновки суду першої інстанції в цій часині є помилковими, проте не впливають на результат вирішення спору в цілому.

Враховуючи сукупність викладених обставин, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що судом першої інстанції вірно встановлено обставини справи, проте в окремій частині рішення ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального права, що є підставою для його часткового скасування.

Керуючись ст.ст. 243, 317, 322 Кодексу адміністративного судочинства України суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області задовольнити частково.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21 вересня 2020 року в адміністративній справі № 160/8576/20 в частині визнання протиправними дій Головного управління ДПС у Дніпропетровській області щодо проведення перевірки на підставі наказу № 155-п від 14.01.2020, за результатами якої складено Акт про результати фактичної перевірки з питань додержання суб`єктами господарювання вимог, встановлених законодавством України, які є обов`язковими до виконання при здійсненні оптової і роздрібної торгівлі алкогольними напоями та/або тютюновими виробами, нафтопродуктами, паливом моторним альтернативним, скрапленим газом за № 2902/04-36-32-02/ НОМЕР_1 від 21.01.2020 скасувати.

У задоволенні позову в цій частині відмовити.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Присудити на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Дніпропетровській області документально підтверджені судові витрати пропорційно задоволеним позовним вимогам у розмірі 2500 (дві тисячі п`ятсот) грн. 00 коп.

Постанова суду набирає законної сили з 06 квітня 2021 року та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повна постанова складена 06 квітня 2021 року.

Головуючий - суддя О.В. Головко

суддя А.В. Суховаров

суддя Т.І. Ясенова