Справа № 1.380.2019.002106
Суддя: Коваль Роман Йосипович
Дата ухвалення: 2021-03-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2021 рокуЛьвівСправа № 1.380.2019.002106 пров. № А/857/2992/21
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Коваля Р.Й.,

суддів Гуляка В.В.,

Ільчишин Н.В.,

з участю секретаря судового засідання Копанишин Х.В.,

представника позивача Мельника С.І.,

представника відповідача Боднар Л.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 12 жовтня 2020 року (прийняте у м. Львові суддею Кузаном Р.І.; складене у повному обсязі 22 жовтня 2020 року) в адміністративній справі № 1.380.2019.002106 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Енергія-Тепловодосервіс» до Головного управління ДПС у Львівській області про визнання протиправним і скасування податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю «Енергія-Тепловодосервіс» (далі - ТОВ «Енергія-Тепловодосервіс», Товариство) звернулося до Львівського окружного адміністративного суду із цим позовом та просило визнати протиправними і скасувати прийняті 30 січня 2019 року Головним управлінням ДФС у Львівській області (далі ГУ ДФС у Львівській області) податкові повідомлення-рішення:

- № форми «Р», яким Товариству збільшено грошове зобов`язання за платежем «податок на додану вартість» в сумі 4 407 438,00 грн (в т.ч. 3 525 951,00 грн за податковим зобов`язанням, 881 488,00 грн за штрафними (фінансовими) санкціями) та

- № форми «В4», яким Товариству зменшено розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість (далі - ПДВ) на 2 443 973,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовувало тим, що під час перевірки Товариства посадові особи відповідача використали, зокрема, акт документальної позапланової невиїзної перевірки ТОВ «Корпорація КРТ» від 16.05.2018 № 1/28-10-48-17/37786903, у якому наведено опис проведених взаємовідносин між ТОВ «Корпорація КРТ» та Товариством. Проте, вказаний акт є недопустимим доказом у розумінні статті 74 КАС України, оскільки наказ Офісу великих платників податку (далі - Офіс ВПП) ДФС № 861 «Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки ТОВ «Корпорація КРТ» від 11.05.2018», на підставі якого був складений цей акт, скасований в судовому порядку.

Також, рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 07.05.2019 у справі № 1.380.2019.000979 скасовано наказ № 7482 від 21.12.2018 «Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки ТОВ «Енергія-Тепловодосервіс».

З огляду на наведене, податкові повідомлення рішення, які прийняті на підставі незаконної перевірки, не можуть вважатись правомірними та підлягають скасуванню.

Ухвалою суду від 10.06.2020 проведено заміну первинного відповідача Головне управління ДФС у Львівській області на його правонаступника - Головне управління ДПС у Львівській області.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 12 жовтня 2020 року позов задоволено.

Не погодившись із зазначеним рішенням, його оскаржило ГУ ДПС у Львівській області, яке вважає, що рішення суду першої інстанції прийняте з порушенням норм процесуального права та з неправильним застосуванням норм матеріального права. Тому просило скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що судом першої інстанції при винесенні рішення не дотримано вимог статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), згідно з якою рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Так, судом першої інстанції допущено неправильне застосування норм матеріального права, а саме: статей 75, 79, 86, 198, 200 Податкового кодексу України (далі - ПК України).

Єдиною підставою для оскарження податкових повідомлень-рішень позивач вказував начебто незаконність проведення перевірки.

Проте, Верховний Суд у складі судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду у постанові від 21 лютого 2020 року в справі № 826/17123/18 відступив від висновків, які викладені у постанові від 13.03.2018 у справі № 804/1113/16, та сформулював правовий висновок, відповідно до якого незалежно від прийнятого платником податків рішення про допуск (недопуск) посадових осіб до перевірки, оскаржуючи надалі наслідки проведеної контролюючим органом перевірки у вигляді податкових повідомлень-рішень та інших рішень, платник податків не позбавлений можливості посилатись на порушення контролюючим органом вимог законодавства щодо проведення такої перевірки, якщо вважає, що вони зумовлюють протиправність таких податкових повідомлень-рішень. При цьому, таким підставам позову, за їх наявності, суди повинні надавати правову оцінку в першу чергу, а у разі, якщо вони не визнані судом такими, що тягнуть протиправність рішень, прийнятих за наслідками такої перевірки, - переходити до перевірки підстав позову щодо наявності порушень податкового та/або іншого законодавства.

Отже, у разі якщо контролюючим органом була проведена перевірка на підставі наказу про її проведення і за наслідками такої перевірки прийнято податкові повідомлення-рішення чи інші рішення, то цей наказ як акт індивідуальної дії реалізовано його застосуванням, а тому його оскарження після допуску платником податків посадових осіб контролюючого органу до проведення перевірки не є належним способом захисту права платника податків, оскільки наступне скасування наказу не може призвести до відновлення порушеного права. Належним способом захисту порушеного права платника податків у такому випадку є саме оскарження рішення, прийнятого за результатами перевірки.

Оскаржуючи наслідки проведеної контролюючим органом перевірки у вигляді податкових повідомлень-рішень платник податків може посилатись на порушення порядку проведення такої перевірки, яким судами, поряд із встановленими в ході перевірки порушеннями податкового та/або іншого законодавства, має бути надана правова оцінка.

Зважаючи на викладене вище, під час розгляду позовної заяви у цій справі необхідно було досліджувати всі обставини справи, в тому числі й ті, що встановлені в процесі проведення перевірки, оскільки позивачем заявлено вимогу саме про скасування податкових повідомлень-рішень, які винесені на підставі перевірки, оформленої актом від 04.01.2019 № 6/13-01-14-13/35413749. Зокрема, у цій справі обов`язковому дослідженню підлягають підстави віднесення позивачем сум податку до податкового кредиту в розумінні пункту 198.1 статті 198 ПК України. Враховуючи встановлені в ході перевірки порушення позивачем вимог пунктів 198.1, 198.2, 198.3 статті 198, пунктів 200.1, 200.2, 200.4 статті 200 ПК України, в результаті чого завищено суму від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду, на 2 443 973,00 грн та збільшено суму грошового зобов`язання за платежем ПДВ в сумі 4 407 438,00 грн, внаслідок не підтвердження реальності здійснення господарських операцій між позивачем та ТОВ «Корпорація КРТ», оскаржувані податкові повідомлення-рішення прийняті відповідачем правомірно. При цьому апелянт покликається на те, що із встановлених обставин видно проведення транзитних фінансових операцій, направлених на надання податкової вигоди, з метою штучного формування податкового кредиту.

У судовому засіданні представник апелянта підтримав вимоги апеляційної скарги з аналогічних підстав; просить апеляційну скаргу задовольнити. Представник позивача, вважаючи рішення суду першої інстанції законним та обгрунтованим, просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як встановлено судом, ТОВ «Енергія-Тепловодосервіс» () зареєстроване як юридична особа 21.09.2007; взято на податковий облік в органах державної податкової служби 24.09.2007.

Згідно підпунктів 16.1.5, 16.1.7 пункту 16.1 статті 16, підпункту 20.1.2 пункту 20.1 статті 20, пункту 73.1 статті 73, підпункту 78.1.1 пункту 78.1 статті 78, статті 79 ПК України ГУ ДФС у Львівській області прийнято наказ № 7482 від 21.12.2018 «Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки ТОВ «Енергія-Тепловодосервіс».

На підставі вказаного наказу у період з 27 по 28 грудня 2018 посадові особи ГУ ДФС у Львівській області провели документальну позапланову невиїзну перевірку ТОВ «Енергія-Тепловодосервіс» з питань формування даних податкового зобов`язання та даних податкового кредиту по взаємовідносинах із ТОВ «Корпорація КРТ» за період з 01.01.2015 по 30.09.2018, за результатами якої складено акт від 04 січня 2019 року № 6/13-01-14-13/35413749 (далі акт перевірки).

Перевіркою встановлено порушення Товариством вимог:

- пунктів 198.1, 198.2, 198.3 статті 198 пунктів 200.1, 200.2, 200.4 статті 200 ПК України, внаслідок чого Товариством завищено податковий кредит по безтоварних операціях, проведених з ТОВ «Корпорація КРТ», на загальну суму 6 603 969,04 грн, в т.ч. по періодах: за січень 2015 року на суму 142 690,00 грн, за лютий 2015 року на суму 178 168,07 грн, за березень 2015 року на суму 314 227,06 грн, за червень 2015 року на суму 21 127,13 грн, за серпень 2016 року на суму 949 312,00 грн, за вересень 2016 р. на суму 469 874,00 грн, за жовтень 2016 року на суму 980 678,00 грн, за листопад 2016 р. на суму 948 560,00 грн, за грудень 2016 року на суму 1 202 704, 00 грн, за січень 2017 року на суму 707 976,00 грн, за лютий 2017 року на суму 481 702,00 грн, в результаті чого занижено суму ПДВ, який сплачується до державного бюджету, на загальну суму 4 159 996,00 грн, в т.ч.: за січень 2015 року на суму 142 690,00 грн, за лютий 2015 року на суму 178 169,00 грн, за березень 2015 року на суму 313 186,00 грн, за грудень 2015 року на суму 126 007,00 грн, за лютий 2016 року на суму 26 012,00 грн, за березень 2017 року на суму 504 618,00 грн, за травень 2017 року на суму 26 482,00 грн, за червень 2017 року на суму 1 865 476,00 грн, за січень 2018 року на суму 89 789,00 грн, за травень 2018 року на суму 588 981,00 грн, за червень 2018 року на суму 50 735,00 грн, за серпень 2018 року на суму 220 236,00 грн, за вересень 2018 року на суму 27 615,00 грн, а також завищено суму від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду, на загальну суму 2 443 973,00 грн, в т.ч.: за грудень 2015 року на суму 77 099,00 грн, за вересень 2018 року на суму 2 366 874,00 грн.

На підставі акта перевірки та відповідно до встановлених порушень ГУ ДФС у Львівській області 30.01.2019 прийнято податкові повідомлення-рішення:

- № , яким Товариству збільшено грошове зобов`язання за платежем ПДВ в сумі 4 407 438,00 грн (в т.ч. податкові зобов`язання 3 525 951,00 грн, штрафні санкції 881 488,00 грн);

- № , яким Товариству зменшено розмір від`ємного значення суми ПДВ на 2 443 973,00 грн.

Не погоджуючись із вказаними податковими повідомленнями-рішеннями, ТОВ «Енергія-Тепловодосервіс» оскаржило їх до суду.

Приймаючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції мотивував його тим, що оскільки наказ відповідача № 7482 від 21.12.2018 «Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки ТзОВ «Енергія-Тепловодосервіс» скасовано в судовому порядку, тому податкові повідомлення-рішення від 30.01.2019 №№ та , прийняті на підставі незаконної перевірки, не можуть вважатись правомірними та підлягають скасуванню.

Такі висновки суду першої інстанції, на переконання колегії суддів апеляційного суду, відповідають нормам матеріального права, фактичним обставинам справи і є правильними з огляду на таке.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За приписами пункту 75.1 статті 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Згідно із підпунктом 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 ПК України документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

В силу пункту 78.4 статті 78 ПК України про проведення документальної позапланової перевірки керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу приймає рішення, яке оформлюється наказом.

Право на проведення документальної позапланової перевірки платника податків надається лише у випадку, коли йому до початку проведення зазначеної перевірки вручено у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копію наказу про проведення документальної позапланової перевірки.

Відповідно до пункту 79.1 статті 79 ПК України документальна невиїзна перевірка здійснюється у разі прийняття керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу рішення про її проведення та за наявності підстав для проведення документальної перевірки, визначених статтями 77 та 78 цього Кодексу. Документальна невиїзна перевірка здійснюється на підставі зазначених у підпункті 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 цього Кодексу документів та даних, наданих платником податків у визначених цим Кодексом випадках, або отриманих в інший спосіб, передбачений законом.

При цьому, положення пункту 79.2 статті 79 ПК України визначають, що документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу виключно на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, та за умови вручення платнику податків (його представнику) у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки.

Згідно із пунктами 86.1, 86.8, 86.10 статті 86 ПК України результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка.

В акті перевірки зазначаються як факти заниження, так і факти завищення податкових зобов`язань платника.

Податкове повідомлення-рішення приймається керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу протягом десяти робочих днів з дня, наступного за днем вручення платнику податків, його представнику або особі, яка здійснювала розрахункові операції, акта перевірки у порядку, передбаченому статтею 58 цього Кодексу, для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень, а за наявності заперечень посадових осіб платника податків до акта перевірки та/або додаткових документів, поданих у порядку, визначеному пунктом 44.7 статті 44 цього Кодексу, приймається з урахуванням висновку про результати розгляду заперечень до акта перевірки та/або додаткових документів - протягом трьох робочих днів, наступних за днем розгляду заперечень та/або додаткових документів і надання (надсилання) письмової відповіді платнику податків.

Тобто, здійснення перевірки є необхідною передумовою для винесення податкових повідомлень-рішень у разі встановлення контролюючим органом порушень податкового та іншого законодавства, дотримання якого контролюється податковими органами, тому за відсутності проведеної перевірки як юридичного факту у контролюючого органу відсутня компетенція на винесення податкового повідомлення-рішення.

Така компетенція не виникає в силу самого лише факту вчинення платником податків податкового правопорушення. Для визначення контролюючим органом грошових зобов`язань платникові податків шляхом прийняття податкового повідомлення-рішення в зв`язку допущеними таким платником порушеннями необхідно дотриматися певних умов, а саме - спочатку провести податкову перевірку.

Отже, нормами ПК України, з дотриманням балансу публічних і приватних інтересів, встановлені умови та порядок прийняття контролюючими органами рішень про проведення перевірок. Лише їх дотримання може бути належною підставою наказу про проведення перевірки. Невиконання цих вимог призводить до визнання перевірки незаконною та відсутності правових наслідків такої.

Аналогічна правова позиція висловлена колегією суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України, зокрема, у постановах від 16 лютого 2016 року (справа № 826/12651/14), від 27 січня 2015 року (справа № 21-425а14) та у постанові Верховного Суду від 17 березня 2018 року (справа № 1570/7146/12).

Таким чином, у випадку незаконності перевірки, прийнятий за її результатами акт індивідуальної дії підлягає визнанню протиправним та скасуванню.

Як встановлено в ході судового розгляду справи та вказано вище, підставою для проведення документальної позапланової невиїзної перевірки Товариства був наказ ГУ ДФС у Львівській області № 7482 від 21.12.2018.

За результатами вказаної перевірки було складено акт, а на підставі цього акта відповідач 30.01.2019 виніс оскаржувані податкові повідомлення-рішення.

Із матеріалів справи видно, що рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 07.05.2019, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 06.11.2019, у справі № 1.380.2019.000979 за позовом ТОВ «Енергія-Тепловодосервіс» до ГУ ДФС у Львівській області визнано протиправним та скасовано наказ ГУ ДФС у Львівській області від 21.12.2018 № 7482 «Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки товариства з обмеженою відповідальністю «Енергія-Тепловодосервіс».

Ухвалою Верховного Суду від 17.12.2019 було відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ГУ ДФС у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 07.05.2019 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 06.11.2019 у справі № 1.380.2019.000979 (857/6507/19) за адміністративним позовом ТОВ «Енергія-Тепловодосервіс» до ГУ ДФС у Львівській області про визнання протиправним та скасування наказу.

Оскільки підставою для проведення перевірки, наслідком якої стало прийняття відповідачем оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, був наказ відповідача від 21.12.2018 № 7482, а предметом розгляду справи № 1.380.2019.000979 - законність прийняття вказаного наказу та проведення перевірки на його підставі, суд першої інстанції обґрунтовано взяв до уваги судові рішення у справі № 1.380.2019.000979, якими вказаний наказ визнано протиправним, позаяк у випадку незаконності перевірки, прийняті за її результатами акти індивідуальної дії підлягають визнанню протиправними та скасуванню.

Визнання незаконною документальної позапланової невиїзної перевірки, проведеної відповідачем, є безумовною підставою для визнання незаконними і прийнятих за результатами такої перевірки податкових повідомлень-рішень, що відповідає правовій позиції Верховного Суду, висловленій у постанові від 22.08.2018 у справі № 812/1283/17.

Також суд враховує, що висновки зазначеного вище акта перевірки Товариства від 04.01.2019 № 6/13-01-14-13/35413749 обґрунтовані виключно обставинами, які викладені в акті від 16.05.2018 № 1/28-10-48-17/37786903 «Про результати документальної планової перевірки ТОВ «Корпорація КРТ» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства під час проведення фінансово-господарських операцій з контрагентами за період з 01.01.2013 по 11.12.2017».

Проте, рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 13.11.2018 у справі № 813/2412/18, яке набрало законної сили, визнано протиправним та скасовано прийнятий Офісом великих платників податків ДФС наказ від 11.05.2018 № 861 «Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки ТОВ «Корпорація КРТ».

Крім того, рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 07.11.2019 у справі № 1340/4619/18, яке набрало законної сили, визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення Офісу великих платників податків ДФС від 04.07.2018 №№ , , , прийняті відносно ТОВ «Корпорація КРТ» на підставі акта перевірки від 16.05.2018 № 1/28-10-48-17/37786903.

При цьому колегія суддів апеляційного суду відхиляє як безпідставні покликання апелянта на кримінальні провадження, фігурантами якого є ТОВ «Корпорація КРТ» та його контрагенти, позаяк позивач не є фігурантами цих проваджень.

Також безпідставними є його покликання на правовий висновок Верховного Суду у складі судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду, висловлений у постанові від 21 лютого 2020 року в справі № 826/17123/18, позаяк обставини вказаної справи та справи, що розглядається, не є подібними.

Так, у вказаній справі оскаржуються одночасно наказ про проведення перевірки та податкові повідомлення-рішення і суд вказав, що належним способом захисту порушеного права платника податків у такому випадку є саме оскарження рішення, прийнятого за результатами перевірки; при цьому платник податків може посилатись на порушення порядку проведення такої перевірки, яким судами, поряд із встановленими в ході перевірки порушеннями податкового та/або іншого законодавства, має бути надана правова оцінка.

Водночас, у справі, що розглядається, наказ про проведення перевірки уже визнаний протиправним і скасований судовим рішенням, яке набрало законної сили. А незаконність наказу про проведення перевірки тягне за собою визнання незаконною перевірки та є безумовною підставою для визнання незаконними і прийнятих за результатами такої перевірки податкових повідомлень-рішень, про що було зазначено вище.

При цьому, суд надавав в першу чергу оцінку підставам позову (у цій справі - незаконнність наказу про проведення перевірки та самої перевірки), і лише у разі, якщо б вони не були визнані судом такими, що тягнуть протиправність рішень, прийнятих за наслідками такої перевірки, суд перевіряв би наявність порушень податкового та/або іншого законодавства, що відповідає правовому висновку, зазначеному у вказаній вище постанові Верховного Суду від 21 лютого 2020 року в справі № 826/17123/18.

З огляду на встановлені у справі обставини були відсутні підстави для дослідження обставин щодо проведення транзитних фінансових операцій, направлених на надання податкової вигоди, з метою штучного формування податкового кредиту, на що вказував апелянт.

Враховуючи викладене, колегія суддів апеляційного суду вважає безпідставними доводи апелянта про те, що судом першої інстанції допущено неправильне застосування норм матеріального права, а саме: статей 75, 79, 86, 198, 200 ПК України.

Решта доводів апеляційної скарги на законність рішення суду першої інстанції не впливають.

Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) у рішенні від 10 лютого 2010 року у справі «Серявін та інші проти України» зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі Конвенція) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

У справі «Трофимчук проти України» ЄСПЛ також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не можна розуміти як вимогу детально відповідати на кожен довід. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Відповідно до п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

За таких обставин колегія суддів приходить до переконання, що місцевий суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, та погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність задоволення позовних вимог.

Статтею 316 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням викладеного, рішення суду першої інстанції є законним, доводи апеляційної скарги зроблених судом першої інстанції висновків не спростовують, тому підстави для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції відсутні.

Керуючись ст.ст. 229, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Львівській області залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 12 жовтня 2020 року в адміністративній справі № 1.380.2019.002106 без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Р. Й. Коваль
судді В. В. Гуляк
Н. В. Ільчишин
Постанова складена у повному обсязі 06 квітня 2021 року.

Виготовлено з автоматизованої системи документообігу суду

Дата