Справа № 320/3840/19
Суддя: Гончарова І.А.
Дата ухвалення: 2021-04-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

05 квітня 2021 року

м. Київ

справа № 320/3840/19

адміністративне провадження № К/9901/8150/21

Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Гончарової І.А.,

суддів: Пасічник С.С., Ханової Р.Ф.,

перевіривши матеріали касаційної скарги Головного управління ДПС у Київській області на рішення Київського окружного адміністративного суду від 03.08.2020 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 28.01.2021 у справі № 320/3840/19 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Київській області про визнання протиправними та скасування вимог про сплату боргу (недоїмки),

УСТАНОВИВ:

До Верховного Суду надійшла касаційна скарга Головного управління ДПС у Київській області на рішення Київського окружного адміністративного суду від 03.08.2020 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 28.01.2021.

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Київського окружного адміністративного суду, в якому просив суд (з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог):

- визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 08.01.2019 № Ф-809-25-У;

- визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) Головного управління ДПС у Київській області від 04.09.2019 № Ф-809-25.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 03.08.2020, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 28.01.2021, позов задоволено.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що з даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань позивач був зареєстрований з 11.04.1995 як фізична особа-підприємець. Основний вид діяльності - діяльність у сфері права.

до Єдиного державного реєстру внесено запис за № 6002420 про припинення підприємницької діяльності ОСОБА_1

12.03.2013 позивачу було видане свідоцтво платника єдиного податку серії НОМЕР_1, за змістом якого починаючи з 01.04.2013 останній перебуває на спрощеній системі оподаткування зі ставкою єдиного податку 5%, 3-я група.

Поряд з цим, 24.02.2005 позивач отримав свідоцтво НОМЕР_1 про право на заняття адвокатською діяльністю. Згідно даних з Єдиного реєстру адвокатів України, розміщеного на офіційному сайті Національної асоціації адвокатів України право на заняття адвокатською діяльністю зупинено згідно з пунктом 1 частини першої статті 31 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» з 25.06.2019 на підставі відповідної заяви.

Разом з цим, з трудової книжці позивача вбачається, що починаючи з 23.01.2019 позивач працює на посаді юрисконсульта у Товаристві з обмеженою відповідальністю «Європейський правовий захист» та отримує заробітну плату.

Що стосується періоду з 28.06.2017 по 22.01.2019, то упродовж цього періоду позивач не провадив адвокатську діяльність та не отримував від такої діяльності доходів.

08.01.2019 Головним управлінням ДФС у Київській області сформувало на адресу позивача вимогу про сплату боргу (недоїмки) за № Ф-809-25-У, відповідно до якої станом на 14.03.2019 за позивачем обліковується заборгованість зі сплати єдиного соціального внеску у сумі 29 781,71 грн.

Також 04.09.2019 Головним управління ДПС у Київській області прийнято нову вимогу про сплату боргу (недоїмки) за № Ф-809-25, згідно з якою станом на 31.08.2019 заборгованість позивача зі сплати єдиного внеску, штрафів, пені, розраховану на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів становить вже 38 665,31 грн.

Вирішуючи спір по суті, суди попередніх інстанцій дійшли висновку, що прийняті Головним управлінням ДФС у Київській області вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 08.01.2019 № Ф-809-25-У та від 04.09.2019 № Ф-809-25 є протиправними та підлягають скасуванню.

Головне управління ДПС у Київській області не погодившись з судовими рішеннями, звернулося до Верховного суду з касаційною скаргою, в якій просить рішення Київського окружного адміністративного суду від 03.08.2020 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 28.01.2021 у справі № 320/3840/19 скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Перевіривши матеріали касаційної скарги, Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, виходячи з наступного.

Згідно з частиною першою статті 13 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, що діє з 15.12.2017) учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до частини першої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Аналіз змісту наведених норм дозволяє зазначити про те, що особи, які беруть участь у справі, у разі, якщо не погоджуються із ухваленими судовими рішеннями після їх перегляду в апеляційному порядку, можуть скористатися правом їх оскарження у касаційному порядку лише у визначених законом випадках.

Відповідно до частини третьої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Згідно з пунктом 2 частиною п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Відповідно до пункту 6 частини шостої статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є справи щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно з пунктом 24 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб - розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.

Станом на 01.01.2019 прожитковий мінімум для працездатних осіб становить 1921 гривень (стаття 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» від 23.11.2018 № 2629-VIII).

Враховуючи викладене, справи щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що не перевищує 192100 грн, відносяться до категорії справ незначної складності (за винятком випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України).

З матеріалів касаційної скарги та оскаржуваних судових рішень вбачається, що скаржник звертається до Суду з матеріальною вимогою, предметом позову є визнання протиправними та скасування вимог про сплату боргу (недоїмки) від 08.01.2019 № Ф-809-25-У у розмірі 29 781,71 грн та від 04.09.2019 № Ф-809-25 у розмірі 38 665,31 грн.

За таких обставин, з огляду на положення пункту 6 частини шостої статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення Київського окружного адміністративного суду від 03.08.2020 та постанова Шостого апеляційного адміністративного суду від 28.01.2021 у справі № 320/3840/19 не підлягають касаційному оскарженню.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 333 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Враховуючи викладене, Суд дійшов висновку про наявність підстав для відмови у відкритті касаційного провадження.

Керуючись статтею 333 Кодексу адміністративного судочинства України,

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Головного управління ДПС у Київській області на рішення Київського окружного адміністративного суду від 03.08.2020 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 28.01.2021 у справі № 320/3840/19 відмовити.

Надіслати особі, яка подала касаційну скаргу, копію ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання й оскарженню не підлягає.

СуддіІ.А. Гончарова С.С. Пасічник Р.Ф. Ханова