Справа № 711/5535/17
Суддя: Скляренко В. М.
Дата ухвалення: 2021-03-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа №711/5535/17
Провадження № 2-а/711/9/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2021 року Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого - судді: Скляренко В.М.

при секретарі Слабко Ю.М.

за участі

позивача Бахмет С.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання незаконною та скасування постанови,

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Придніпровського районного суду м. Черкаси із позовом до Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області про визнання незаконною та скасування постанови державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГТУЮ у Черкаській області Лисенко М.А. від 30.06.2016 року про закінчення виконавчого провадження №51358506 з виконання виконавчого листа №2-а/711/12/15 від 27.05.2016 року, боржником за яким є Департамент соціального захисту населення Черкаської обласної державної адміністрації, та про визнання незаконною та скасування постанови державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГТУЮ у Черкаській області Лисенко М.А. від 14.02.2017 року про закінчення виконавчого провадження №51358584 з виконання виконавчого листа №2-а/711/12/15 від 27.05.2016 року, боржником за яким є Центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат Департаменту соціального захисту населення Черкаської державної адміністрації.

В обґрунтування позову вказує, що постановою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 04.03.2015 року по справі №711/12609/14-а (провадження №2-а/711/12/15) зобов`язано Департамент соціального захисту населення Черкаської обласної державної адміністрації здійснити нарахування, а Центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат Департаменту соціального захисту населення Черкаської ОДА здійснити виплату йому - ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги до 5-го травня, відповідно до ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», у розмірі восьми мінімальних пенсій за віком, виходячи із розміру, встановленого ст. 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням проведених виплат. Вказане судове рішення набрало законної сили 11.05.2016 року.

27.05.2016 року він (позивач) отримав виконавчі листи і державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГТУЮ у Черкаській області Лисенком М.А. були відкриті два виконавчі провадження: 08.06.2016 року - виконавче провадження №51358506, де боржником є Департамент соціального захисту населення Черкаської обласної державної адміністрації та 21.06.2016 року - виконавче провадження №51358584, де боржником є Центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат Департаменту соціального захисту населення Черкаської ОДА.

30.06.2016 року ВП №51358506 постановою державного виконавця Лисенко М.А. було закінчене у зв`язку із фактичним повним виконанням рішення на підставі листа Департаменту соціального захисту населення від 15.06.2016 року №252/11-16.

06.07.2016 року він (позивач) оскаржив дану постанову державного виконавця до Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, на що отримав 26.07.2016 року листа №Б-595/9-26/2 про відмову у задоволенні скарги. Після отримання такого листа він (позивач) таку постанову від 30.06.2016 року до суду не оскаржував аж до подання 10.07.2017 року даного адміністративного позову.

Також вказує, що доплату в розмірі 5342 грн. за судовим рішенням по справі №711/12609/14-а він не отримав.

Крім того, вказує, що 06.07.2017 року він випадково дізнався про те, що ВП №51358584 закінчене провадженням постановою державного виконавця Лисенка М.А. від 14.02.2017 року на підставі невиконання зазначених вимог без поважних причин, а виконавчий лист повернутий до суду.

Вважає, що з 21.06.2016 року по 16.01.2017 року державний виконавець Лисенко М.А. формально віднісся до своїх повноважень щодо виконання судового рішення, що підтверджується інформацією, яка розміщена в АСВП; не відкрита кримінальна справа; не винесена постанова про стягнення виконавчого збору; боржник не сплатив накладені на нього штрафи; на кошти боржника не накладено арешт; постанови про стягнення штрафів, виконавчого збору та витрат на проведення виконавчих дій не виділені в окремі ВП; ДВС не звертався до суду із поданням про зміну способу виконання.

На його (позивача) думку, з вини виконавчої служби та Департаменту не виконане судове рішення, чим порушені його права на отримання грошової допомоги до 5-го травня, яке йому гарантоване Законом.

А тому, просив:

- визнати незаконною та скасувати постанову державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГТУЮ у Черкаській області Лисенка М.А. від 30.06.2016 року про закінчення виконавчого провадження №51358506 з виконання виконавчого листа №2-а/711/12/15 від 27.05.2016 року, боржником за яким є Департамент соціального захисту населення Черкаської обласної державної адміністрації;

- визнати незаконною та скасування постанову державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГТУЮ у Черкаській області Лисенка М.А. від 14.02.2017 року про закінчення виконавчого провадження №51358584 з виконання виконавчого листа №2-а/711/12/15 від 27.05.2016 року, боржником за яким є Центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат Департаменту соціального захисту населення Черкаської державної адміністрації.

Крім того позивачем було подано клопотання про поновлення строку звернення до суду із даним позовом.

Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 01.08.2017 року в задоволенні клопотання про поновлення строків звернення до суду із даним позовом в частині позовних вимог про визнання незаконною та скасування постанови від 30.06.2016 року, винесеної державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГТУЮ у Черкаській області Лисенка М.А., про закінчення виконавчого провадження №51358506 з виконання виконавчого листа №2-а/711/12/15 від 27.05.2016 року, боржником за яким є Департамент соціального захисту населення Черкаської обласної державної адміністрації, - відмовлено, а також адміністративний позов позивача в цій частині залишений без розгляду, на підставі ст. ст. 99, 100, 155 ч. 1 п. 9 КАС України. Дана ухвала в апеляційному порядку позивачем не оскаржувалася.

Постановою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 01.08.2017 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГТУЮ у Черкаській області про визнання незаконною та скасування постанови державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГТУЮ у Черкаській області Лисенка М.А. від 14.02.2017 року про закінчення виконавчого провадження №51358584 з виконання виконавчого листа №2-а/711/12/15 від 27.05.2016 року, боржником за яким є Центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат Департаменту соціального захисту населення Черкаської державної адміністрації відмовлено. Дана постанова була оскаржена позивачем до Київського апеляційного адміністративного суду.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 20.09.2017 року постанова Придніпровського районного суду м. Черкаси від 01.08.2017 року залишена без змін (а.с. 111-114 том 1).

Ухвалою Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду від 22.08.2019 року постанова Придніпровського районного суду м. Черкаси від 01.08.2017 року та ухвала Київського апеляційного адміністративного суду від 20.09.2017 року у справі №711/5535/17 скасовані, а справа направлена до суду першої інстанції на новий судовий розгляд. При цьому в своїй постанові Верховний суд зазначив, що суд першої інстанції не врахував, що у цій справі позивач звернувся до неналежного відповідача та не допустив його заміну, чим допустив порушення норм процесуального законодавства (а.с. 162-170 том 1).

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.10.2019 року справа №711/5535/17 (провадження №2-а/711/223/19) передане для розгляду судді Скляренко В.М. (а.с. 177 том 1).

Ухвалою суду, занесеною до протоколу судового засідання від 26.11.2019 року замінено неналежного відповідача - Відділ примусового виконання рішень управління ДВС ГТУЮ у Черкаській області на Управління ДВС ГТУЮ у Черкаській області.

Ухвалою суду, занесеною до протоколу судового засіданні від 17.01.2020 року, замінено відповідача - Управління ДВС ГТУЮ у Черкаській області на Центральне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Київ).

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити, визнати незаконною та скасування постанову державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГТУЮ у Черкаській області Лисенка М.А. від 14.02.2017 року про закінчення виконавчого провадження №51358584 з виконання виконавчого листа №2-а/711/12/15 від 27.05.2016 року, боржником за яким є Центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат Департаменту соціального захисту населення Черкаської державної адміністрації. При цьому пояснив, що рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 04.03.2015 року, яким зобов`язано Центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат Департаменту соціального захисту населення Черкаської ОДА здійснити виплату йому (позивачу) одноразової грошової допомоги до 5-го травня, відповідно до ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», у розмірі восьми мінімальних пенсій за віком, виходячи із розміру, встановленого ст. 28 Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням проведених виплат, - до даного часу не виконане. Також вказує, що державний виконавець Відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГТУЮ у Черкаській області Лисенко М.А. винісши постанову від 14.02.2017 року про закінчення виконавчого провадження №51358584 з виконання виконавчого листа №2-а/711/12/15 від 27.05.2016 року, боржником за яким є Центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат Департаменту соціального захисту населення Черкаської державної адміністрації, не вжив всіх заходів для виконання судового рішення від 04.03.2015 року.

В судове засідання представник відповідача - Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) не з`явився, не повідомивши про причину неявки, хоча про день, час та місце розгляду справи був повідомлений в установленому законом порядку.

Така неявка відповідача, повідомленого у встановленому законом порядку про день, час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Суд, заслухавши пояснення позивача ОСОБА_1 , дослідивши письмові матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Спірні правовідносини регулюються Конституцією та законами України, зокрема Законом України «Про виконавче провадження» № 1404.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Закон України «Про виконавче провадження» №1404 регулює відносини, що виникають під час здійснення виконавчого провадження.

За положеннями статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 3 Закону № 1404 примусовому виконанню належать рішення на підставі виконавчих листів, що видаються судами у передбачених законом випадках.

Згідно частини 1 статті 26 Закону №1404 виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Відповідно до частин 5, 6 статті 26 вищевказаного Закону виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. За рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що належать негайному виконанню).

Частиною 1 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до частини 3 статті 18 вищевказаного Закону виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право проводити перевірку виконання боржниками рішень, що належать виконанню відповідно до цього Закону; накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом.

З аналізу наведених норм судом встановлено, що державному виконавцю надано право накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом.

Під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами (ч.1 ст. 13 Закону).

Згідно частин 1, 2 статті 63 Закону №1404 за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець приймає постанову про накладення на боржника штрафу, у якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що належить негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Частиною 3 статті 63 Закону № 1404 встановлено, що виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником. У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.

У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

В судовому засіданні встановлено, що постановою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 04.03.2015 року по справі №711/12609/14-а (провадження №2-а/711/12/15) адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково:

- визнано протиправними дії Департаменту соціального захисту населення Черкаської обласної державної адміністрації, Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат Департаменту соціального захисту населення Черкаської державної адміністрації щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 щорічної одноразової грошової допомоги до 5-ого травня у розмірі меншому ніж визначено ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»;

- зобов`язано Департамент соціального захисту населення Черкаської обласної державної адміністрації здійснити нарахування, а Центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат Департаменту соціального захисту населення Черкаської державної адміністрації - здійснити виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги до 5-ого травня відповідно до ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», у розмірі восьми мінімальних пенсій за віком, виходячи із розміру встановленого ст. 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням проведених виплат.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 09.04.2015 року постанова Придніпровського районного суду м. Черкаси від 04.03.2015 року скасована, в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Департаменту соціальної політики Черкаської міської ради, Департаменту соціального захисту населення Черкаської обласної державної адміністрації, Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат Департаменту соціального захисту населення Черкаської державної адміністрації про визнання дій неправомірними, зобов`язання вчинити дії та стягнення невиплаченої суми грошової допомоги до 5-ого травня відмовлено.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 11.05.2016 року задоволено касаційну скаргу ОСОБА_1 , постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 09.04.2015 року скасовано, а постанову Придніпровського районного суду м. Черкаси від 04.03.2015 року залишено без змін.

Таким чином, постанова Придніпровського районного суду м. Черкаси від 04.03.2015 року набрала законної сили 11.05.2016 року.

27.05.2016 року ОСОБА_1 отримав виконавчі листи та подав їх для примусового виконання до Відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГТУЮ у Черкаській області.

Постановою державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГТУЮ у Черкаській області Лисенка М.А. від були відкриті два виконавчі провадження: 08.06.2016 року - виконавче провадження №51358506, де боржником є Департамент соціального захисту населення Черкаської обласної державної адміністрації та 21.06.2016 року - виконавче провадження №51358584, де боржником є Центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат Департаменту соціального захисту населення Черкаської ОДА.

30.06.2016 року ВП №51358506 постановою державного виконавця Лисенка М.А. було закінчене у зв`язку із фактичним повним виконанням рішення на підставі листа Департаменту соціального захисту населення від 15.06.2016 року №252/11-16 та розрахунку, з яких вбачається, що борг одразової грошової допомоги до 5-го травня за 2014 рік становить 5342 грн., із врахуванням виплачених коштів. Вказана постанова була направлена стягувачу 30.06.2016 року відповідно до супровідного листа №21-30/355711, а виконавчий лист повернуто до суду.

Вищевказану постанову позивач 06.07.2016 року оскаржив начальнику Управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, на що отримав листа від 26.07.2016 року за вих. №Б-595/9-26/2 про відмову у задоволенні скарги.

Після отримання такої відповіді позивач вищевказану постанову від 30.06.2016 року до суду не оскаржував включно до подання 10.07.2017 року даного адміністративного позову. Тому, ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 01.08.2017 року позивачу було відмовлено в задоволенні клопотання про поновлення строків звернення до суду із даним позовом в частині позовних вимог про визнання незаконною та скасування постанови від 30.06.2016 року, винесеної державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГТУЮ у Черкаській області Лисенко М.А., про закінчення виконавчого провадження №51358506 з виконання виконавчого листа №2-а/711/12/15 від 27.05.2016 року, боржником за яким є Департамент соціального захисту населення Черкаської обласної державної адміністрації, а адміністративний позов в цій частині залишений без розгляду.

Також в судовому засіданні встановлено, що у виконавчому провадженні №51358584, де стягувачем є ОСОБА_1 , а боржником - Центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат Департаменту соціального захисту населення Черкаської ОДА, 28.08.2016 року державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГТУЮ у Черкаській області Лисенком М.А. було направлено боржнику - Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат Департаменту соціального захисту населення Черкаської ОДА вимогу державного виконавця, на яку 02.09.2016 року було отримано відповідь про те, що Центр не отримував кошти в розмірі 5342 грн. на особовий рахунок отримувача, а сам Центр не є розпорядником коштів на виплату допомоги до 5-го травня.

02.09.2016 року, 15.06.2016 року та 29.06.2016 року Центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат Департаменту соціального захисту населення Черкаської ОДА звертався до Департаменту соціального захисту населення Черкаської ОДА, як головного розпорядника коштів спрямованих на цю мету, для вирішення питання забезпечення виділення коштів для виконання виконавчого листа у справі за позовом ОСОБА_1 , оскільки сам Центр утримується за рахунок коштів обласного бюджету і не може здійснити виплату за виконавчим листом за рахунок будь-яких інших коштів, ніж передбачених на виплату допомоги.

Також в судовому засіданні встановлено, що 13.09.2016 року державний виконавець Відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГТУЮ у Черкаській області Лисенко М.А. звертався до Придніпровського районного суду м. Черкаси із поданням про зміну способу і порядку виконання рішення суду. Однак ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 26.09.2016 року в задоволенні такого подання було відмовлено (а.с. 66).

09.12.2016 року державний виконавець Відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГТУЮ у Черкаській області Лисенко М.А. звертався до боржника - Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат Департаменту соціального захисту населення Черкаської ОДА із письмовою вимогою, на що 15.12.2016 року боржником була надана відповідь про те, що цільових коштів на виплату ОСОБА_1 нарахованої суми не виділено.

16.01.2017 року державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГТУЮ у Черкаській області Лисенком М.А. складено акт про те, що рішення суду боржником не виконано без поважних причин, внаслідок чого винесено постанову від 16.01.2017 року про накладення на боржника - Центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат Департаменту соціального захисту населення Черкаської ОДА штрафу в розмірі 5100 грн.

07.02.2017 року державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГТУЮ у Черкаській області Лисенком М.А. до боржника Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат Департаменту соціального захисту населення Черкаської ОДА направлено чергову щодо необхідності виконання судового рішення.

13.02.2017 року державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГТУЮ у Черкаській області Лисенком М.А. складно акт про невиконання судового рішення боржником без поважних причин та 13.02.2017 року винесено постанову про накладення на боржника - Центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат Департаменту соціального захисту населення Черкаської ОДА штрафу в розмірі 10200 грн.

14.02.2017 року державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГТУЮ у Черкаській області Лисенком М.А. до Черкаського відділу поліції ГУ НП та до прокуратури Черкаської області направлено повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення.

Також в судовому засіданні встановлено, що 14.02.2017 року у ВП №51358584 державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГТУЮ у Черкаській області Лисенком М.А. було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа Придніпровського районного суду м. Черкаси №2-а/711/12/15 від 27.05.2016 року та повернення виконавчого документу до суду на підставі ч. 2 ст. 75 Закону України «Про виконавче провадження», в звязку із невиконанням вимог без поважних причин.

Законами України визначаються засади відповідальності, а також діяння, що є злочинами, адміністративними або дисциплінарними правопорушеннями як підстави кримінальної, адміністративної, дисциплінарної відповідальності, та відповідальність за такі діяння. Невиконання судового рішення має наслідком відповідальність, встановлену законом.

Згідно з частиною 1 статті 370 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, що набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і належить виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Частинами 2 та 4 статті 372 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, якщо судове рішення, що набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання. Примусове виконання судових рішень у адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому законом.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України суд під час вирішення справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

17.07.1997 року Україна ратифікувала Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод, що відповідно до частини 1 статті 9 Конституції України стала частиною національного законодавства України. Міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства і застосовуються у порядку, передбаченому для норм національного законодавства. Згідно статті 32 ЄКПЛ питання тлумачення і застосування Конвенції належить до виключної компетенції Європейського суду з прав людини, який діє відповідно до ЄКПЛ, рішення ЄСПЛ є невід`ємною частиною ЄКПЛ як практика її застосування і тлумачення.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року № 3477-IV встановлено, що суди застосовують під час розгляду справ ЄКПЛ та практику ЄСПЛ як джерело права. Пунктом 1 статті 6 ЄКПЛ кожному гарантовано право на звернення до суду з позовом стосовно його прав та обов`язків цивільного характеру.

ЄСПЛ у рішенні від 15.10.2009 року у справі Ю.М. Іванов проти України, № 40450/04 зазначив, що право на суд, захищене статтею 6 ЄКПЛ, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін. Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок. У такому контексті відсутність у заявника можливості домогтися виконання судового рішення, винесеного на його користь, становить втручання у право на мирне володіння майном. Відповідно, необґрунтовано тривала затримка у виконанні обов`язкового для виконання судового рішення може становити порушення ЄКПЛ. Обґрунтованість такої затримки має оцінюватися з урахуванням, зокрема складності виконавчого провадження, поведінки самого заявника та компетентних органів, а також суми і характеру присудженого судом відшкодування. Саме на державу покладено обов`язок дбати про те, щоб остаточні рішення, прийняті проти її органів, установ чи підприємств, виконувалися відповідно до вимог ЄКПЛ. Держава не може виправдовувати нестачею коштів невиконання судових рішень, винесених проти неї або проти установ чи підприємств, які перебувають в державній власності або контролюються державою. Держава несе відповідальність за виконання остаточних рішень, якщо чинники, що затримують чи перешкоджають їх повному й вчасному виконанню, перебувають у межах контролю органів влади. ЄСПЛ констатує, що невиконання рішення є втручанням у право особи на мирне володіння майном, викладене у першому реченні пункту 1 статті 1 Протоколу №1 ЄКПЛ (справи Войтенко проти України від 29.06.2004, № 18966/02, Hornsby проти Греції від 19.03.1997, № 18357/91). У разі, якщо адміністративний (виконавчий) орган відмовляється виконувати, не виконує чи затягує виконання судового рішення, то передбачені статтею 6 ЄКПЛ гарантії, що забезпечуються стороні на етапі судового розгляду справи, фактично втрачають свій сенс. Суд зазначає, що виконання судового рішення як завершальна стадія судового провадження є невід`ємним елементом права на судовий захист, передбаченого статтею 6 ЄКПЛ, складовою права на справедливий суд.

Суд зазначає, що констатація факту невиконання судового рішення без з`ясування обставин стосовно того, що зумовило його невиконання, не може бути достатнім і переконливим свідченням того, що державний виконавець вчинив всі передбачені Законом № 1404 дії спрямовані на виконання виконавчого документа. За змістом Закону № 1404, зокрема частини 3 статті 63 виконавець перед закриттям виконавчого провадження зобов`язаний вжити заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.

У постанові Верховного Суду від 18.06.2019 року у справі № 826/14580/16 та від 14.05.2020 року у справі №408/7181/16-а зазначено, що здійснюючи примусове виконання судових рішень немайнового характеру, за якими боржники зобов`язані особисто вчинити певні дії, державний виконавець має право здійснювати інші заходи примусового характеру після внесення відповідного подання, позаяк не вийде за межі наданих йому повноважень та не буде діяти не у спосіб, встановлений Законом, сам факт направлення подання до правоохоронних органів не є підставою закінчення виконавчого провадження.

У постанові Верховного Суду від 20.01.2021 року у справі № 619/562/18 зазначено, що належним доказом вжиття усіх передбачених Законом заходів з примусового виконання рішення суду, що свідчить про повноту виконавчих дії, є повне виконання рішення суду. Невиконання рішення суду, яке набрало законної сили, свідчить про неповноту виконавчих дії, що є недопустимим з огляду на положення ст. 129-1 Конституції України щодо обов`язковості судових рішень.

У постанові Верховного Суду від 12.12.2018 року у справі №688/2663/16-а зазначено, що виконавче провадження не може бути закінчено, якщо не виконано рішення суду, виконання якого гарантується державою.

Частиною 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що під час вибору і застосування норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату з державного бюджету, проте свідома відмова в цих виплатах не допускається, доки відповідні положення є чинними. Органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань.

ЄСПЛ у справі Бакалов проти України та у справі Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України зазначив, що відсутність бюджетних коштів, передбачених у видатках Державного бюджету України, не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання. Аналогічний правовий висновок про те, що сама собою відсутність бюджетних коштів не є підставою для звільнення боржника від виконання зобов`язання викладено в постанові ВСУ від 22.03.2017 року у справі №3-77гс17, у постановах КГС у складі ВС від 27.03.2018 року у справах №925/246/17, №925/974/17, у постановах ВП ВС від 10.04.2018 року у справах №12-46гс18, 17.04.2018 року №911/4249/16.

А тому, враховуючи встановлені обставини справи та досліджені докази, суд дійшов висновку про наявність підстав для визнання протиправною та скасування постанови державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області Лисенка М.А. від 14.02.2017 року про закінчення виконавчого провадження ВП №51358584 з виконання виконавчого листа Придніпровського районного суду м. Черкаси №2-а/711/12/15 від 27.05.2016 року - боржник Центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат Департаменту соціального захисту населення Черкаської обласної державної адміністрації, як такої, що є передчасною з причин не вичерпного вжиття заходів з виконання постанови Придніпровського районного суду м. Черкаси від 04.03.2015 року з боку державного виконавця.

При цьому, суд також враховує і те, що дана постанова, яка набрала законної сили 11.05.2016 року, до даного часу (тобто майже пять років) залишається не виконаною боржником - Центром по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат Департаменту соціального захисту населення Черкаської ОДА через відсутність коштів спрямованих на цю мету.

Разом з тим, суд зазначає, що скасування постанови державного виконавця про закінчення виконавчого провадження від 14.02.2017 року у виконавчому провадженні №51358584 має наслідком вжиття заходів з урахуванням частини 2 статті 19 Конституції України, спрямованих на забезпечення виконання виконавчого документу.

Згідно з частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

У пункті 71 рішення Рисовський проти України, від 20.10.2011 року № 29979/04 зазначено: «державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків».

Відповідно до статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд зазначає про таке.

Згідно частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України у випадку задоволення позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, що належать відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору, а доказів понесення інших судових витрат не надано, суд дійшов висновку про відсутність підстав для розподілу судових витрат.

Керуючись статтями 2, 6-16, 19, 73-78, 139, 242-246, 255, 268, 269, 271, 272, 287, 293, 296-297 КАС України, Законом України «Про виконавче провадження», суд. -

в и р і ш и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання незаконною та скасування постанови - задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області Лисенка М.А. від 14.02.2017 року про закінчення виконавчого провадження ВП №51358584 з виконання виконавчого листа Придніпровського районного суду м. Черкаси №2-а/711/12/15 від 27.05.2016 року - боржник Центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат Департаменту соціального захисту населення Черкаської обласної державної адміністрації.

Рішення набирає законної сили відповідно до вимог статті 255, 272 Кодексу адміністративного судочинства України після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, що може бути подана протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення може бути оскаржене у апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими статтями 272, 293, частиною 6 статті 287, статтями 296-297 Кодексу адміністративного судочинства України шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги до Шостого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи з урахуванням підпункту 15.5 пункту 15 частини 1 Розділу VII Перехідних положень та з урахуванням пункту 3 розділу VI Прикінцевих положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Учасники справи:

- позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

- відповідач: Центральне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Київ) (пров. Музейний, 2-Д, м. Київ, 01001, ідентифікаційний код юридичної особи в ).

Повний текст рішення складений 30.03.2021 року.

Головуючий: В.М. Скляренко