Справа № 520/18368/2020
Суддя: Чалий І.С.
Дата ухвалення: 2021-03-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2021 р.Справа № 520/18368/2020
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Чалого І.С.,

cуддів: Катунова В.В. , Бершова Г.Є. ,

за участю секретаря судового засідання - Сузанського О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду в м. Харкові адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду (головуючий суддя І інстанції Зоркіна Ю.В., м. Харків) від 22.12.2020 по справі №520/18368/2020 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про стягнення нарахованої, але не виплаченої пенсії

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (надалі - ОСОБА_1 ) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом, в якому просить суд стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області нараховану, але не виплачену пенсію у розмірі 261610,70 грн за період з 01.05.2017 по 31.10.2019.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 22.12.2020 відмовлено у відкритті провадження у справі.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржувану ухвалу та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказав, що суд першої інстанції не прийняв до уваги, що судове рішення по справі № 520/7488/19 винесено за позовом немайнового характеру та предмет позову по справі №520/7488/19 за позовом немайнового характеру відрізняється від предмету позову по справі №520/18368/2020 за позовом майнового характеру. Так, по справі № 520/7488/19 відповідача зобов`язано вчинити певні дії, вимога майнового характеру про стягнення нарахованої, але не виплаченої пенсії заявлена не була і судом жодного разу не розглядалась, а тому твердження суду першої інстанції, що спір між тими ж сторонами, про той самий предмет та з тієї ж підстави вже вирішено є безпідставним. Вимоги немайнового позову і майнового позову в жодному разі не мої збігатися, вони не можуть бути визнані тотожними за жодних обставин.

Скориставшись правом подання відзиву на апеляційну скаргу, відповідач просив рішення суду першої інстанції залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

У судове засідання суду апеляційної інстанції учасники справи не прибули, були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, відповідно до ст. 313 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) , не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними у ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що за даними Єдиного державного реєстру судових рішень рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 20.09.2019 у справі № 520/7488/19, яке залишено без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 28.12.2019, задоволено адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Московського району Харківської міської ради, Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Харківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, в тому числі визнано протиправними дії Управління пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова щодо припинення нарахування та виплати пенсії з 01.04.2017 року громадянину України ОСОБА_1 та зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області поновити нарахування та виплату пенсії громадянину України ОСОБА_1 з виплатою усієї заборгованості за період її несплати, починаючи з 01.04.2017 року.

В подальшому 17.12.2020 позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив суд стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області нараховану, але не виплачену пенсію у розмірі 261610,70 грн за період з 01.05.2017 по 31.10.2019 посилаючись на те, що його право на отримання заявлених до стягнення коштів підтверджено рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 20.09.2019 по справі № 520/7488/19, яке набрало законної сили, та те, що за час перебування у позивача на обліку йому нарахована, але не виплачена пенсія у розмірі 261610,70 грн за період з 01.05.2017 по 31.10.2019 .

Відмовляючи у відкритті провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що обраний позивачем у цій справі спосіб захисту стягнення заборгованості по нарахованій, але не виплаченої пенсії є способом виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 20.09.2019 у справі № 520/7488/19. Відповідно, спір у даній справі є тотожним спору у справі №520/7488/19, виник між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, але на стадії виконання судового рішення.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 170 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо у спорі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав є такі, що набрали законної сили, рішення або постанова суду, ухвала про закриття провадження в адміністративній справі.

Відмова у відкритті провадження у справі у цьому разі можлива за умови, що рішення, яке набрало законної сили, ухвалено за результатами розгляду тотожного позову тому, що поданий до суду, тобто збігаються сторони, предмет і підстави позовів.

Згідно з позицією, висловленою Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 11.04.2018 у справі № 11-257заі18 тотожними визнаються позови, у яких збігаються сторони, предмет і підстава, тобто коли позови повністю збігаються за складом учасників адміністративного процесу, вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду.

Тобто, достатньою та необхідною правовою підставою для відмови у відкритті провадження у справі на підставі пункту 2 частини 1 статті 170 КАС України є одночасна сукупність наступних умов: тотожність спору (підстави, предмет позову та сторони співпадають); наявність постанови чи ухвали, якими завершено розгляд справи; набрання судовим рішенням в іншій справі законної сили.

З огляду на матеріали справи, зміст позову та встановлених судом характер спірних правовідносин, ОСОБА_1 хоч прямо на це і не вказує, але фактично при зверненні до суду з новим позовом посилається на протиправну бездіяльність допущену суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 20.09.2019 по справі № 520/7488/19, яка виразилась у неналежному виконанні вказаного рішення суду, зокрема у тому, що за період з 01.05.2017 по 31.10.2019 позивачу на виконання судового рішення про поновлення виплати пенсії нарахована, але не виплачена заборгованість з пенсійних виплат в сумі 261610,70.

Встановлені вище обставини дають підстави для висновку, що між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав є рішення, що набрало законної сили, а новий позов фактично обґрунтовано невиконанням судового рішення, яке набуло законної сили у справі № 520/7488/19.

В той же час, вимоги про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, які прийняті (вчинені або не вчинені) на виконання судового рішення, в окремому судовому провадженні за новим позовом розгляду не підлягають. Невиконання судового рішення не може бути самостійним предметом окремого судового провадження.

Згідно частини 1 статті 383 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Аналіз зазначених норм свідчить, що є наступні види судового контролю за виконанням судового рішення, такі як зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення, накладення штрафу (ст. 382 КАС України) та визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду (ст. 383 КАС України).

Верховний Суд у постанові від 20 лютого 2019 року у справі № 806/2143/15 (адміністративне провадження № К/9901/5159/18) звертав увагу, що зазначені правові норми КАС України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.

Крім того, Верховний Суд зазначив, що наявність у КАС України спеціальних норм, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання позову. Судовий контроль за виконанням судового рішення здійснюється в порядку, передбаченому КАС (ст. 383 КАС України), який не передбачає можливості подання окремого позову, предметом якого є спонукання відповідача до виконання судового рішення.

Спір у справі, що розглядається, є тотожним спору у справі № 520/7488/19, що розглянув Харківський окружний адміністративний суд (рішення від 20.09.2019), оскільки він виник між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, але на стадії виконання судового рішення

Вказаний правовий висновок узгоджується із висновком Верховного Суду, викладеного у постановах від 20.02.2019 у справі № 806/2143/15 (адміністративне провадження №К/9901/5159/18), від 03.04.2019 у справі №820/4261/18 (адміністративне провадження № К/9901/1062/19).

З приводу доводів заявника апеляційної скарги про те, що вимоги немайнового позову і майнового позову в жодному разі не можуть збігатися та не можуть бути визнані тотожними за жодних обставин, колегія суддів звертає увагу на таке.

Вимоги про "стягнення" заборгованості з виплати пенсії та "зобов`язання нарахувати та виплатити" пенсію є двома різними способами захисту порушеного права (що, окрім іншого, передбачає відмінний механізм їх виконання/реалізації), тобто є альтернативними варіантами вирішення спору .

Від так вирішення судом спору між сторонами шляхом застосування такого способу захисту порушених прав як "зобов`язання нарахувати та виплатити" пенсію виключає в подальшому можливість особи звернутися до суду із позовом про "стягнення" заборгованості з виплати пенсії, адже фактично спір між сторонами вже вирішено.

Колегія суддів уважає за доцільне зазначити, що при зміні однієї альтернативної позовної вимоги іншою, або при виділенні з позову, який вже заявлено, частини позовних вимог в окремий позов, тотожність предмета позову зберігається.

Аналогічний правовий висновок викладений в постанові Великої Палати Верховного Суду від 11 квітня 2018 року в справі № 9901/433/18.

Отже, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що станом на день звернення до суду із позовом у цій справі було таке, що набрало законної сили, судове рішення у справі між тими ж самими сторонами, про той саме предмет і з тих самих підстав, у зв`язку з чим існують підстави для відмови у відкритті провадження у справі згідно з вимогами пункту 2 частини 1 статті 171 КАС України та обраний позивачем у цій справі спосіб захисту стягнення заборгованості по нарахованій, але не виплаченої пенсії є способом виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 20.09.2019 у справі № 520/7488/19.

В свою чергу судова колегія вважає за необхідне звернути увагу апелянта на положення ч. 1 ст. 383 КАС України, якою передбачено, що особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду, в даному випадку в рамках адміністративної справи № 520/7488/19, а не окремого позову, фактично предметом якого є спонукання відповідача до виконання судового рішення у справі № 520/7488/19.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Згідно зі статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Отже, колегія суддів, переглянувши справу, дійшла висновку, що суд першої інстанції постановив ухвалу відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 22.12.2020 по справі № 520/18368/2020 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя І.С. Чалий
Судді В.В. Катунов Г.Є. Бершов
Повний текст постанови складено 05.04.2021.