Справа № 357/2600/21
Суддя: Бондаренко О. В.
Дата ухвалення: 2021-04-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 357/2600/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 квітня 2021 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі: головуючий - суддя Бондаренко О.В., при секретарі - Ломако Є.О. , розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Батальйону патрульної поліції в м. Біла Церква Київської області Управління патрульної поліції в Київській області командира 1 роти 1 батальйону Перловського Дмитра Олександровича, Батальйону патрульної поліції в м. Біла Церква Управління патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції, про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

09.03.2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом мотивуючи тим, що 25.02.2021 року близько 15 години 45 хвилин він керуючи автомобілем KIA CEED, державний номерний знак НОМЕР_1 , рухався в м. Біла Церква по провулку Гоголя від ТРЦ «Гермес» в напрямку Центрального ринку. На перехресті доріг, а саме провулку Гоголя та вулиці Ярмарковій він здійснив лівий поворот, після чого побачив службовий автомобіль поліції та двох працівників поліції, які перебували біля нього. Коли він під`їхав ближче, один з працівників зупинив його та повідомив, що він порушив вимоги ПДР тим, що рухався по вулиці Ярмарковій у даному напрямку в період, коли рух на ній дозволяється виключно в протилежному напрямку. Не погоджуючись із твердженням працівників поліції він залишив свій автомобіль та повернувся на перехрестя, щоб самому з`ясувати, які знаки дорожнього руху там встановлені. Коли він повернувся на перехрестя провулку Гоголя та вулиці Ярмаркової та уважно оглянув його, помітив, що безпосередньо на вулиці Ярмарковій (на початку її ділянки, яка починається від вказаного перехрестя) встановлений дорожній знак «В`їзд заборонено». Після цього він відійшов у напрямку провулку Гоголя, по якому рухався він на автомобілі перед поворотом ліворуч та виявив, що зазначений дорожній знак «В`їзд заборонено», який встановлений на вулиці Ярмарковій, розміщений по відношенню до провулку Гоголя під таким кутом, що для водіїв транспортних засобів, які рухаються по вказаному провулку, зазначений дорожній знак не видно. При русі за його маршрутом зазначений дорожній знак об`єктивно можливо виявити лише в момент заїзду безпосередньо на перехрестя. При цьому, у той момент, коли знак стає видимим, він знаходиться на значній висоті, що також значно ускладнює його виявлення. Так, при в`їзді на перехрестя розміщений пішохідний перехід, по якому на той час рухалися пішоходи, яким він мав надати перевагу у русі по вулиці Ярмарковій (яка являється головною дорогою по відношенню до провулку Гоголя), рухалися автомобілі, яким він також мав надати перевагу. Тобто, безпосередньо перед перехрестям та на самому перехресті провулку Гоголя та вулиці Ярмарковій об`єктивно водій має приділити значну увагу до руху інших рухомих об`єктів з метою безпечного проїзду перехрестя, що значною мірою негативно впливає на можливість подальшого сприймання дорожніх знаків, які з`являються по ходу руху. Дійсно, він заїхав автомобілем на ділянку дороги, рух на якій регулюється дорожнім знаком «В`їзд заборонено», але рухаючись по вказаному маршруту, виявити зазначений дорожній знак у тій ситуації було складно. Згідно Національного стандарту України «Знаки дорожні. Загальні технічні умови. Правила застосування» ДСТУ 4100-2014 (п.10.1.1) Дорожні знаки потрібно розташовувати так, щоб їх добре бачили учасники дорожнього руху, як у світлий, так і темний час доби, була забезпечена зручність експлуатування і обслуговування, а також було неможливе їх ненавмисне пошкодження. При цьому вони не повинні бути затулені від учасників дорожнього руху будь-якими перешкодами (зеленими насадженнями, щоглами зовнішнього освітлення тощо). Під час розташування дорожніх знаків повинна бути забезпечення спрямованість інформації, яку вони передають, тільки до тих учасників руху, для яких її призначено. Дорожні знаки повинні бути видимі на відстані не менше ніж 100 м за напрямком руху. Наведене доводить, що організація дорожнього руху на вказаному перехресті здійснена не належним чином, що потягло за собою ненавмисне та неусвідомлене порушення ним вимог дорожнього знаку «В`їзд заборонено», який він об`єктивно не мав можливості виявити та прийняти до уваги при під`їзді до перехрестя провулку Гоголя та вулиці Ярмарковій в м. Біла Церква. За таких обставин у його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122 ч.1 КУпАП, у вигляді порушення вимог знаків, а саме - невиконання вимог дорожнього знаку 3.21 «В`їзд заборонено». Тому просив визнати протиправною та скасувати постанову ЕАН №3832504 від 25.02.2021 року про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, винесену командиром 1 роти батальйону патрульної поліції в м. Біла Церква Управління патрульної поліції у Київській області капітаном поліції Перловським Дмитром Олександровичем про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП та закритипровадження у справі щодо притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП.

12.03.2021 року, після усунення позивачем недоліків позову, судом прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі.

01.04.2021 року представник відповідача подав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що відповідно до винесеної постанови, 25.02.2021 року о 15 год 44 хв. водій ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , керуючи транспортним засобом КІА СЕЕD, номерний знак НОМЕР_1 , за адресою: вул. Ярмаркова, 43/21, м. Біла Церква, Київська область, не виконав вимог дорожнього знаку 3.21 «Проїзд заборонено», чим порушив п. 8.4.(в) ПДР, за що адміністративна відповідальність передбачена ч. 1 ст. 122 КУпАП. Статтею 1 Закону України «Про дорожній рух» зазначено, що закон регулює суспільні відносини у сфері дорожнього руху та його безпеки, визначає права, обов`язки та відповідальність суб`єктів - учасників дорожнього руху, міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, об`єднань підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності та господарювання (далі міністерств, інших центральних органів виконавчої влади та об`єднань). Згідно з п. 1.9. Правил дорожнього руху, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.Пунктом 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі. Відповідно до ст. 35 вище вказаного Закону поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі, якщо водій порушив правила дорожнього руху, що й було здійснено працівниками поліції. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, згідно КАС, обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, однак це не може розумітися таким чином, що позивач взагалі звільнений від обов`язку доказування своїх вимог. Також, обов`язок доказування розподіляється таким чином, що позивач повинен довести обставини, якими він обгрунтовує позовні вимоги, тобто підставу позову, а відповідач повинен довести обставини, якими він обгрунтовує заперечення проти позову (постанова Верховного Суду від 14.03.2018 по справі №760/2846/17; постанова Верховного Суду від 14.02.2018 по справі №536/583/17).Частинами 2, 4 статті 258 КУпАП встановлено, що у разі вчинення адміністративний правопорушень, розгляд, яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі, протокол не складається. У випадках, передбачених ч. 1, 2 цієї статті, уповноваженими органами на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст. 283 КУпАП. У визначених законодавством випадках допускається скорочене провадження у справах про адміністративні правопорушення, яке передбачає, зокрема, фіксацію адміністративного правопорушення і накладання адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення. Застосування процедури скороченого провадження у випадках, визначених законом, не призводить до порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених в КУпАП. В свою чергу, відповідач є працівником батальйону патрульної поліції в м. Біла Церква управління патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції, тобто посадовою особою органів внутрішніх справ. Доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису,у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами (ст. 251 КУпАП). Відповідач, 25.02.2021, перебуваючи в екіпажі патрульної поліції, здійснюючи патрулювання визначеної території, безпосередньо став свідком вчинення позивачем вищезазначеного адміністративного правопорушення, зокрема, під час розгляду справи було опитано позивача, який підтвердив факт того, що він здійснив проїзд на знак 3.21 «Проїзд заборонено» із додатковою табличко 7.4.7 (дні тижня і час доби, протягом якого діє знак) ПДР. Варто також звернути увагу на той факт, що у своєму позові позивач визнає не виконання вимог знаку 3.21 «Проїзд заборонено» із додатковою табличко 7.4.7, а також вказав на недотримання вимог знаку 5.7.1 «Виїзд на дорогу з одностороннім рухом» із додатковою табличко 7.4.7, який знаходиться на перехресті вул. Гоголя та вул. Ярмаркової. Таким чином, в розумінні ст. 77 КАС України, дана обставина не потребує додаткового доказування, поряд з тим позивач посилається на нібито ту обставину, що в даному місці дорожні знаки розміщенні таким чином, що водій не мав можливості їх виявити. Крім того, із доказів, що були надані позивачем, а саме фото розташування дорожніх знаків, об`єктивно не зрозуміло, що саме перешкоджає побачити водіям дорожні знаки і яким чином вони не відповідають вимогам ДСТУ 4100-2014, на які посилається позивач. Згідно п. 2.3.6. ПДР для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, не відволікатись від керування транспортним засобом у дорозі.Згідно п. 8.1.ПДР, регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками. Отже, водій, керуючи транспортним засобом, не був уважним на даній ділянці дорозі та не звернув увагу на дорожній знак 3.21. ПДР «Проїзд заборонено» із додатковою табличко 7.4.7 (дні тижня і час доби, протягом якого діє знак) ПДР. Неуважність водія не звільняє його від адміністративної відповідальності.Таким чином, відповідач мав всі законні підстави винести постанову, а також розглянути справу про адміністративне правопорушення на місці його вчинення.Також можливість реалізації особою своїх прав на участь у розгляді справи, права на захист, передбачена шляхом оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення до суду, що й зроблено позивачем, отже право на захист не являється порушеним. Справу про адміністративне правопорушення стосовно порушення позивачем 25.02.2021 вимог п. 8.4.(в) ПДР, що виразилось у не виконанні вимог знаку 3.21. ПДР «Проїзд заборонено» із додатковою табличко 7.4.7 (дні тижня і час доби, протягом якого діє знак) ПДР. Перед початком розгляду справи про адміністративне правопорушення відповідачем було роз`яснено позивачу його права передбачені ст.268 КУпАП та ст. 63 Конституції України. Розпочавши розгляд справи про адміністративне правопорушення, відповідач назвав свою посаду, спеціальне звання та прізвище, та пояснив позивачу підставу звернення, а також, що він уповноважений на розгляд справ про адміністративні правопорушення передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП. Проводилась відеофіксація на нагрудну камеру поліцейського 2М511. Отже інспектором, як посадовою особою, що наділена дискреційними повноваженнями, оцінюючи за своїм внутрішнім переконанням докази порушення позивачем ПДР, маючи відповідні повноваження зроблено висновок про притягнення позивача до адміністративної відповідальності. Одночасно зазначаємо, що підстав у відповідача для умисного спотворення обставин події не було.Таким чином, розглядаючи дану справу, відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією, КУпАП та іншими нормативно-правовими актами. Тому просив відмовити у задоволенні позову.

06.04.2021 року позивач подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримує у повному обсязі та просив повернути надміру сплачений судовий збір з державного бюджету у розмірі 454,00 грн.

06.04.2021 року представник відповідача подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, просив у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Відповідно до ст. 268 КАС України, суд прийшов до висновку про розгляд справи на підставі наявних у ній доказів, оскільки неприбуття у судове засідання учасників справи, повідомлених належним чином, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що 25.02.2021 року командир роти №1 капітан поліції Батальйону патрульної поліції в м. Біла Церква в Київській області Перловським Дмитром Олександровичем щодо гр. ОСОБА_1 було винесено постанову серії ЕАН №3832504 у справі про адміністративне правопорушення (а.с.7-8), відповідно до якої 25 лютого 2021 року позивач, керуючи автомобілем маркиKIA CEED, державний номерний знак НОМЕР_1 , в м. Біла Церква по вулиці Ярмаркова, 43/21, не виконав вимоги дорожнього знаку 3.21 «В`їзд заборонено», чим порушив п.8.4 ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП. Вказаною постановою позивача піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу в розмірі 255,00 грн.

Відповідно до ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст.33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Відповідно до ч. 1 ст.122 КУпАП порушення вимог дорожніх знаків, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Відповідно до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України №5-рп/2015 від 26 травня 2015 року наданого за поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини з приводу офіційного тлумачення положення частини першої ст. 276 КУпАП органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України (частина друга статті 6 Основного Закону України).

За частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Порядок діяльності органів державної влади, їх посадових осіб, уповноважених складати протоколи про адміністративні правопорушення, розглядати справи про такі правопорушення та притягати винних осіб до адміністративної відповідальності за їх вчинення, регулюється Кодексом.

З метою встановлення нормативно-правового регулювання здійснення проваджень уповноваженими особами Національної поліції України у справах про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, наказом МВС України від 07 листопада 2015 року №1395 затверджено Інструкцію з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, яка визначає процедуру оформлення поліцейськими підрозділів патрульної поліції та поліцейськими, на яких покладаються обов`язки із забезпечення безпеки дорожнього руху в окремих регіонах та населених пунктах, де тимчасово відсутня патрульна поліція, матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі.

Згідно п. 4 розділу І наведеної Інструкції у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу. Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених, зокрема, ч. 1 ст.122 КУпАП.

Пунктом 2 розділу ІІІ наведеної Інструкції передбачено, що постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені, зокрема, ч.1 ст.122 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Пунктом 9, 10 розділу ІІІ наведеної Інструкції передбачено, що розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення (якщо складення протоколу передбачається КУпАП), заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання. Під час розгляду справи потерпілого може бути опитано як свідка. Поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, що кореспондується із ст. 252 КУпАП.

Відповідно до п. 2 р. IV Інструкції зміст постанови по справі про адміністративне правопорушення повинен відповідати статті 283 КУпАП.

Відповідно до п. 5 р. IV Інструкції Постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі (додаток 5), складається у письмовій формі (заповнюється відповідно до вимог пункту 10 розділу ХІІІ цієї Інструкції) або за наявності технічної можливості в електронній формі у вигляді стрічки, яка роздруковується за допомогою спеціальних технічних пристроїв, із зазначенням відомостей, що відповідають пунктам постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки. Постанова оголошується негайно після закінчення розгляду справи (стаття 285 КУпАП). Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається поштою рекомендованим листом особі, стосовно якої її винесено. Копія постанови в той самий строк вручається або надсилається потерпілому на його прохання. Копія постанови вручається під підпис. У разі якщо копія постанови надсилається, про це робиться відповідна відмітка у справі (стаття 285 КУпАП). У випадках, передбачених статтею 258 КУпАП, копія постанови у справі про адміністративне правопорушення вручається особі, щодо якої її винесено, на місці вчинення правопорушення (стаття 285 КУпАП).

Згідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Пунктами 1.3 та 1.9. ПДР України встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно з пунктом 8.1 ПДР України регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками.

Відповідно до пункту п. 8.4 ПДР України дорожні знаки поділяються на групи: попереджувальні знаки, знаки пріоритету, заборонні знаки, наказові знаки, інформаційно-вказівні знаки, знаки сервісу, таблички до дорожніх знаків. При цьому, наказові знаки показують обов`язкові напрямки руху або дозволяють деяким категоріям учасників рух по проїзній частині чи окремих її ділянках, а також запроваджують або скасовують деякі обмеження.

Пунктом 8.4 «в» ПДР України встановлено, що заборонні знаки запроваджують або скасовують певні обмеження в русі.

Як вбачається з постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАН №3832504 (а.с.7-8), ОСОБА_1 вчинив порушення передбачене ч.1 ст.122 КУпАП України, а саме не виконав вимогу дорожнього знаку 3.21«В`їзд заборонено», чим порушив п.8.4 ПДР України.

Відповідно до п.3.21 ПДР України, забороняється в`їзд усіх транспортних засобів з метою: запобігання зустрічному руху транспортних засобів на ділянках доріг з одностороннім рухом; запобігання виїзду транспортних засобів назустріч загальному потоку на дорогах; організації відокремленого в`їзду і виїзду на майданчиках, що використовуються для стоянки транспортних засобів, майданчиках відпочинку, автозаправних станцій тощо.

Не поширюється дія знака на транспортні засоби, що рухаються за встановленими маршрутами. Зона дії знака - від місця встановлення до найближчого перехрестя за ним, а в населених пунктах, де немає перехресть,- до кінця населеного пункту.

Дія знака не переривається в місцях виїзду з прилеглих до дороги територій і в місцях перехрещення (прилягання) з польовими, лісовими та іншими дорогами без покриття, перед якими не встановлено знаки пріоритету.

Представник відповідача на підтвердження своїх заперечень надав Оптичний диск DVD-R з відеофіксацією із нагрудної камери поліцейського 2М511, при огляді якого було встановлено, що він містить два відеозаписи від 25.02.2021 року о 15 год. 44 хв., один з яких відображає зупинку командиром роти №1 капітаном поліції Батальйону патрульної поліції в м. Біла Церква в Київській області ОСОБА_2 автомобіля синього кольору і вимогу до водія автомобіля про надання посвідчення водія та документів на транспортний засіб, та надання останнім вказаних документів, а інший відеозапис відображає зупинку іншого учасника дорожнього руху, який не стосується обставин даної справи.

Разом з тим, вказаний доказ не містить інформації щодо оголошення відповідачем, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснення особі, яка бере участь у розгляді справи його прав і обов`язків, залучення у справі свідків та інформацію, які докази досліджуються при винесення постанови, отже даний доказ не дає можливості встановити обставини, на які посилається відповідач.

Представник відповідача у відзиві зазначає те, що відповідач 25.02.2021 року перебуваючи в екіпажі патрульної поліції, здійснюючи патрулювання визначеної території, безпосередньо став свідком вчинення позивачем вищезазначеного адміністративного правопорушення.

Суд, критично оцінює посилання відповідача на те, що інспектор став свідком вчинення позивачем адміністративного правопорушення, оскільки він є службовою особою Батальйону патрульної поліції в м. Біла Церква Управління патрульної поліції в Київській області Департаменту патрульної поліції, отже свідчення зазначеної особи не можуть вважатись об`єктивними доказами у справі, оскільки така особа є представником суб`єкта владних повноважень, який виконує функції нагляду та контролю за безпекою дорожнього руху.

Представник відповідача у відзиві зазначив, що позивач визнав не виконання вимог дорожнього знаку «В`їзд заборонено», однак докази надані до відзиву не підтверджуються вказаних обставин та не спростовують доводи позивача.

Так, позивач зазначив у позові, що він заїхав автомобілем на ділянку дороги, рух на якій регулюється дорожнім знаком «В`їзд заборонено», але рухаючись по вказаному маршруту, виявити зазначений дорожній знак у тій ситуації було складно. На підтвердження даного факту він надав фотокопії (а.с.9-10).

Згідно Національного стандарту України «Знаки дорожні. Загальні технічні умови. Правила застосування» ДСТУ 4100-2014 (п.10.1.1) Дорожні знаки потрібно розташовувати так, щоб їх добре бачили учасники дорожнього руху як у світлий, так і темний час доби, була забезпечена зручність експлуатування і обслуговування, а також було неможливе їх ненавмисне пошкодження.

При цьому вони не повинні бути затулені від учасників дорожнього руху будь-якими перешкодами (зеленими насадженнями, щоглами зовнішнього освітлення тощо).

Під час розташування дорожніх знаків повинна бути забезпечення спрямованість інформації, яку вони передають, тільки до тих учасників руху, для яких її призначено. Дорожні знаки повинні бути видимі на відстані не менше ніж 100 м за напрямком руху.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного судувід 08 липня 2020 року у справі 177/525/17(2-а/177/23/17) адміністративне провадження № К/9901/34580/18 сам факт визнання особою вини у порушенні ПДР не може бути достатнім доказом правомірності рішення суб`єкта владних повноважень за відсутності інших належних доказів і не звільняє відповідача від доведення правомірності свого рішення.

Відповідно до ч.5 ст.242 Кодексу адміністративного судочинства України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» зазначено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 та 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Згідно ч. 1-2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. На виконання вказаної вимоги, суд запропонував всім учасникам провадження надати відповідні докази, а відповідача зобов`язав довести правомірність складання ним постанови, зокрема, шляхом доведення належними та допустимими доказами порушення позивачем Правил дорожнього руху України.

Так, з постанови вбачається, що відповідач у справі не відібрав пояснення у особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, не вказав свідків правопорушення і не відібрав у них показів, в підтвердження вчинення позивачем вказаного правопорушення, не зазначив про обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність. До постанови про адміністративне правопорушення не додано належних та допустимих доказів на підтвердження вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП.

Відсутність доказів вини позивача свідчить про незаконність постанови та необхідність її скасування.

Сам факт винесення оскаржуваної постанови не є доказом вчинення адміністративного правопорушення позивачем, саме до цього зводяться висновки Верховного Суду викладені у постанові від 26 квітня 2018 року (справа №338/1/17).

Обґрунтованими є доводи позивача, щодо порушення його прав при накладенні адміністративного стягнення.

Крім того, відповідно до принципу 6 Рекомендації № R (91) 1 Комітету ОСОБА_4 Європи державам-членам стосовно адміністративних санкцій, ухваленої 13 лютого 1991 року, при застосуванні адміністративних санкцій, окрім сформульованих у Резолюції (77) 31 принципів справедливої адміністративної процедури, що звичайно застосовуються до адміністративних актів, слід керуватися такими особливими принципами: 1) особа, стосовно якої розглядається можливість застосування адміністративної санкції, попередньо інформується щодо фактів, які їй ставляться в вину; 2) вона має достатньо часу для підготовки свого захисту залежно від складності справи та суворості санкцій, що можуть бути застосовані; 3) вона або її представник інформується стосовно характеру доказів у справі, зібраних проти неї; 4) вона має можливість висловити свою думку перед оголошенням рішення про санкцію; 5) адміністративний акт про застосування санкцій містить мотиви, на яких вона ґрунтується.

Даючи оцінку встановленим обставинам та доказам в їх сукупності суд дійшов висновку, що позив підлягає до задоволення, тому відповідно до п. 3 ст. 293 КУпАП, ст. 286 КАС, скасовує вказану постанову і закриває провадження у справі.

Згідно з ч. 1 ст.139 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа, тому з Управління патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції за рахунок бюджетних асигнувань на користь позивача необхідно стягнути судовий збір в розмірі 454,00 грн., а враховуючи клопотання позивача та положення ст. 7 Закону України «Про судовий збір» надмірно сплачений позивачем судовий збір у розмірі 454,00 грн. підлягає поверненню останньому з державного бюджету.

Обґрунтовуючи судове рішення, суд приймає до уваги вимоги ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини, зазначені в рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (RuizTorija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, №303А, п.2958, згідно з яким Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Керуючись ст. 19 Конституції України, ст.ст. 2, 5, 9, 72, 74, 75, 77, 205, 241, 242, 244, 246, 250, 255, 286, 295, 297 КАС України, ст. 7, 33, ч.1 ст.122, 245, 251, 252, 256, 258, 268, 276, 280, 283, 288, 289, 293 КУпАП, суд -

У Х В А Л И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Батальйону патрульної поліції в м. Біла Церква Київської області Управління патрульної поліції в Київській області командира 1 роти 1 батальйону Перловського Дмитра Олександровича (місцезнаходження: 09100, Київська область, м. Біла Церква, вул. Сухоярська, 18А), Батальйону патрульної поліції в м. Біла Церква Управління патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції (місцезнаходження: 09100, Київська область,м. Біла Церква, вул. Сухоярська, 18А), про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення, задовольнити.

Визнати протиправною і скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАН №3832504 від 25.02.2021 року, якою ОСОБА_1 піддано адміністративному стягненню за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, та закрити справу про адміністративне правопорушення.

Стягнути з Управління патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 454,40 грн.

Повернути ОСОБА_1 надмірно сплачений судовий збір у розмірі 454,00 грн. з державного бюджету.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Шостого апеляційного адміністративного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області протягом десяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення складено 06.04.2021 року.

СуддяО. В. Бондаренко