Справа № 420/207/20
Суддя: Потоцька Н.В.
Дата ухвалення: 2021-03-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/207/20
31 березня 2021 року м. Одеса
Одеський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Потоцької Н.В.
за участі секретаря Захарчук О.В.
заявника не з`явився
представника відповідача не з`явився
розглянувши в порядку спрощеному позовному провадженні заяву ОСОБА_1 в порядку ст. 382 КАСУ,
В провадженні Одеського окружного адміністративного суду перебувала справа №420/207/20 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними дій, зобов`язання провести перерахунок пенсії.
27.01.2021 року через канцелярію суду від ОСОБА_1 надійшло клопотання в порядку ст. 382 КАС України, в якому заявник просить:
визнати повідомлення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про виконання постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 14 травня 2020 року по справі № 420/207/20 неприйнятним;
встановити судовий контроль за виконанням належним чином відповідачем - Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 14 травня 2020 року по справі № 420/207/20 у повному обсязі виходячи з розміру моєї місячної заробітної плати;
накласти штраф на керівника Головного управління Пенсійного фонду України в одеській області, відповідального за виконання постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 14 травня 2020 року та інших рішень, що набрали законної сили по справі № 420/207/20.
Вказана заява обґрунтована наступним.
З приводу обмеження суми розміру місячної заробітної плати для перерахунку пенсії, ОСОБА_3 знову неправомірно посилається на п. 4 ч. 1 статті 1 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» та п. 2 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру», що окремою ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 23 вересня 2020 року (набрала законної сили 24 грудня 2020 року) визнано протиправним.
При цьому, слід звернути увагу на те, що у мотивувальній частині як постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 14 травня 2020 року так й в окремій ухвалі Одеського окружного адміністративного суду від 23 вересня 2020 року зазначено, що ГУПФ України в Одеській області зобов`язане здійснити перерахунок пенсії саме відповідно до ч. 3 та п. 11 ч.5 ст.81 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції Закону №1774-VІІІ від 06 грудня 2016 року та №1798- VІІІ від 21 грудня 2016 року), в розмірі 90 відсотків від розміру місячної заробітної плати, і про жодні обмеження її розміру у резолютивних частинах судових рішень не йдеться.
Незважаючи на те, що усі судові рішення у справі № 420/207/20 набрали законної сили, до теперішнього часу постанова П`ятого апеляційного адміністративного суду від 14.05.2020 року та окрема ухвала Одеського окружного адміністративного суду від 23 вересня 2020 року щодо перерахунку мені пенсії, належним чином не виконані.
05.02.2021 за вхід. № ЕП/3202/21 надано заперечення на заяву ОСОБА_1 , які обгрунтовані наступним.
По перше: позивач стверджує, що Головним управлінням неналежно виконано вимоги постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 14 травня 2020 року.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 13 березня 2020 року позов ОСОБА_1 до Головного управління про визнання протиправними та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії було задоволено.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 14 травня 2020 року апеляційну скаргу Головного управління задоволено частково, рішення Одеського окружного адміністративного суду від 13 березня 2020 року скасовано. У справі прийнято нове рішення, яким позов ОСОБА_1 - задоволено частково.

На виконання постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 14.05.2020 по справі № 420/207/20 позивачу було проведено розрахунок розміру заробітної плати для розрахунку пенсії. Розмір заробітної плати склав 233751,65 грн. При цьому, посадовий оклад Позивача був розрахований саме як 18 прожиткових мінімумів станом на 01 січня 2019 року, як і зазначено у постанові П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Головне управління при розрахунку пенсії в якості заробітної плати позивача застосовує суму у 62595 грн.

Розбіжність у розрахованій заробітній платі позивача та заробітній платі, що враховується при розрахунку розміру пенсії пояснюється наступним.

Відповідно до п. 2 ст.86 Закону України Про прокуратуру № 1697-VІІ пенсія призначається від суми місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Тобто, безпосередньо Закон України Про прокуратуру № 1697, за нормами якого Позивачу призначено пенсію, визначає, що пенсія призначається виключно з тієї суми заробітної плати з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. Зазначена норма права є чинною та підлягала обов`язковому застосуванню при перерахунку розміру пенсії позивача на виконання постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 14.05.2020.

Відповідно до п. 4 ч, 1 ст. 1 Закону України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування № 2464, максимальна величина бази нарахування єдиного внеску - максимальна сума доходу застрахованої особи на місяць, що дорівнює п`ятнадцяти розмірам мінімальної заробітної плати, встановленої законом, на яку нараховується єдиний внесок.

Відтак, максимальна величина заробітної плати Позивача, з якої було сплачено єдиний внесок на соціальне страхування, не може перевищувати 15 мінімальних заробітних плат.

Перерахунок пенсії позивача було здійснено з 13.12.2019.

Мінімальна заробітна плата станом на 01 січня 2019 року становила 4173 грн. Отже, максимальна заробітна плата Позивача з якої обчислюється пенсія становить 15 х 4173 (мінімальна заробітна плата станом на 01 січня 2019 року) = 62595 грн. Розмір пенсії відповідно до постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 14.05.2020 має становити 90% від суми заробітної плати, тобто 62595 х 90% = 56335,50 грн.

Саме за такою формулою і була розрахована пенсія ОСОБА_1 .

Отже, застосування Головним управлінням положень п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та п. 2 ст. 86 Закону України Про прокуратуру не може вважатися неналежним виконанням постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 14.05.2020.

По друге, судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах передбачений статтею 382 КАС України.

Відповідно до частини першої загаданої процесуальної норми суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (ч. 2 ст. 382 КАС України).

Правові норми, закріплені у ч. 1 ст. 382 КАС України, кореспондуються з положеннями, зокрема, п. 4 ч. 1 ст. 382 КАС України, згідно з якими у резолютивній частині постанови зазначається встановленого судом строку для подання суб`єктом владних повноважень - відповідачем до суду першої інстанції звіту про виконання постанови, якщо вона вимагає вчинення певних дій.

З аналізу наведених положень КАС України Головне управління вважає, що встановити судовий контроль за виконанням рішення суб`єктом владних повноважень - відповідачем у справі Суд може, тобто, наділений правом, під час прийняття постанови у справі.

Такий контроль здійснюється судом шляхом зобов`язання надати звіт про виконання судового рішення, розгляду поданого звіту на виконання постанови суду першої інстанції, а в разі неподання такого звіту - встановленням нового строку для подання звіту та накладенням штрафу.

При цьому, зазначені процесуальні дії є диспозитивним правом суду, яке може використовуватися в залежності від наявності об`єктивних обставин, які підтверджені належними та допустимими доказами.

Аналогічна позиція викладена у додатковому рішенні Верховного Суду від 31.07.2018 по справі №235/7638/16-а.

По третє, відповідно до норм процесуального права, питання про накладення штрафу вирішується виключно після розгляду судом звіту суб`єкта владних повноважень. Враховуючи те, що судовий контроль за виконанням рішення суду по справі № 420/207/20 не встановлювався та звіт Головним управлінням судом не розглядався, відсутні правові підстави для накладення на начальника Головного управління штрафу в порядку ст. 382 КАС України.

Таким чином, заявлена Позивачем вимога є безпідставною та задоволенню не підлягає.

24.02.2021 за вхід. № 9241/21 надано пояснення на заперечення ГУПФУ в Одеській області в яких зазначається.

По перше, у мотивувальній частині як постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 14 травня 2020 року так й в окремій ухвалі Одеського окружного адміністративного суду від 23 вересня 2020 року зазначено, що Головне управління Пенсійного фонду України з Одеській області зобов`язане здійснити перерахунок пенсії саме відповідно до ч. 3 та п. 11 ч. 5 ст. 81 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції Закону №1774-VIII від 06 грудня 2016 року та №1798-VІІІ від 21 грудня 2016 року), в розмірі 90 відсотків від розміру місячної заробітної плати, і про жодні обмеження її розміру у резолютивних частинах цих судових рішень не ідеться.

Отже заперечення представника відповідача є необгрунтованим та не підлягає задоволенню.

По друге, ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 23 вересня 2020 року, яка набрала законної сили, дії та рішення відповідача - Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо неналежного виконання постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 14.05.2020 року вже визнанні протиправними та надавався термін для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню Конституції України, Закону України «Про прокуратуру», що є однією з форм судового контролю.

По третє, незважаючи на набрання законної сили всіма рішеннями по справі №420/207/20 відповідач продовжує умисно не виконувати ці рішення. Про умисне не бажання виконувати судові рішення, що набрали законної сили свідчить відповідь Головного управління №1500-0305-8/8656 від 25.01.2021 року на вимогу № 10.03-746 від 18 січня 2021 року старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень (м. Одеса) Косюти В.І. виконати постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 14.05.2020 року. При цьому відповідач в черговий раз відмовився виконати постанову апеляційного суду.

Оскільки на протязі тривалого часу (з 14.05.2020) відповідач умисно відмовляється від виконання постанови апеляційного суду, зловживаючи своїми процесуальними правами (оскаржує судові рішення завідомо знаючи, що вони оскарженню не підлягають), не виконуючи неодноразові вимоги Відділу примусового виконання рішень та порушуючи моє конституційне право на отримання пенсії у повному обсязі, вважаю, що у суду є достатньо підстав для визнання невиконання рішень суду суб`єктом владних повноважень умисним та задоволення заяви в порядку ст. 382 КАС України.

Розглянувши вказане клопотання суд приходить до висновку про наявність підстав для встановлення судового контролю за виконанням рішення суду.

Згідно зі ст. 1291Конституції України, судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Відповідно до ст. 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях по справах «Іммобільяре Саффі проти Італії», «Горнсбі проти Греції», «Жовнер проти України», «Бурдов проти Росії», «Ясіун`єне проти Литви», «Руйану проти Румунії» наголошує на тому, що право на звернення до суду було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду одній зі сторін. Виконання рішення, винесеного будь-яким судом, має розглядатись як невід`ємна частина "судового процесу" для цілей статті 6.

При цьому, Європейський суд з прав людини зазначає, що адміністративні органи є складовою держави, яка керується принципом верховенства права, а відтак інтереси цих органів збігаються з необхідністю належного здійснення правосуддя. Якщо адміністративні органи відмовляються або неспроможні виконати рішення суду, чи навіть зволікають з його виконанням, то гарантії, надані статтею 6 стороні на судовому етапі, втрачають свою мету.

У контексті ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 виконання судового рішення, прийнятого будь-яким судом, має розглядатися як складова "судового розгляду".

Отже, механізм ефективного судового захисту обумовлює у необхідних випадках застосування процедури виконання рішень суду.

Приписами статті 370 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Відповідно до ч.ч. 2, 4 ст. 372 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання. Примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому законом.

Відповідно до ст. 382 КАС України, суд який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, має право зобов`язати суб`єкта владних повноважень не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

З аналізу вказаної норми вбачається, що встановлення судового контролю за виконанням рішення суб`єктом владних повноважень - відповідачем у справі, є правом, а не обов`язком суду.

Отже, судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах є саме диспозитивним правом суду, яке може використовуватись в залежності від наявності об`єктивних обставин, що підтверджені належними та допустимими доказами. Це виключно як певна (можливо, виняткова) міра впливу на той чи інший орган влади. Застосування наведеної норми - це прерогатива суду.

Відтак, застосування судом до суб`єкта владних повноважень приписів ст. 382 КАС України можливе у разі встановлення факту невиконання таким суб`єктом владних повноважень дій зобов`язального характеру, враховуючи те, що в контексті розуміння вимог чинного законодавства дії суб`єкта владних повноважень - це активна поведінка суб`єктів владних повноважень, яка може мати вплив на права, свободи та інтереси фізичних та/чи юридичних осіб.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином, відповідач при виконанні постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 14 травня 2020 року по справі № 420/207/20, як орган державної влади зобов`язаний діяти лише в межах чинного законодавства.

Як вбачається з розрахунку суми що підлягає виплаті відповідно до постанови КМУ від 22.08.2018 року №649 «Питання погашення заборгованості пенсійних виплат за рішенням суду» ГУ ПФУ в Одеській області від 13.01.2021 року (пенсійна справа № 47), згідно із постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 14 травня 2020 року по справі № 420/207/20 проведено перерахунок пенсії за вислугу років з 13.12.2019 р. без обмеження її граничного розміру, з розрахунку 90% від суми місячної заробітної плати, яку обчислили з: посадового окладу у розмірі півтора (1, 5) 12 прожиткових мінімумів для працездатних осіб (всього 18 мінімумів), розмір якого встановлюється на 01 січня календарного року, окладу за військове звання; надбавки за вислугу років 50% посадового окладу та окладу за військове звання; надбавки за службу в умовах режимних обмежень 15% посадового окладу, інших виплат у розмірі 70% посадового окладу з урахуванням надбавки за вислугу років; надбавки за безперервну службу у розмірі 70% заробітної плати; місячної премії у розмірі 40% суми грошового забезпечення; 1/12 грошової допомоги на оздоровлення; 1/12 матеріальної допомоги для вирішення соціально побутових питань.

Загальний розмір пенсійної виплати, який належить до виплати, після виконання рішення суду становить 56335, 50 грн. Сума доплати за період з 13.12.2019 р. по 13.05.2020 р. становить 191606, 40 грн., яка обліковується та підлягає виплаті відповідно до постанови КМУ від 22.08.2018 р. № 649.

Постановою П`ятого адміністративного апеляційного суду від 14 травня 2020 року зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області з 13 грудня 2019 року провести перерахунок та виплату пенсії за вислугою років ОСОБА_1 без обмеження її граничного розміру, з розрахунку 90% від суми місячної заробітної плати, яку обчисли, зокрема, посадового окладу (військовий прокурор Криворізького гарнізону) відповідно до ч.3 та п.11 ч.5 ст.81 Закону України "Про прокуратуру" (в редакції Закону №1774-VIII від 06 грудня 2016 року та №1798-VІІІ від 21 грудня 2016 року) у розмірі півтора (1,5) 12 прожиткових мінімумів для працездатних осіб (всього 18 мінімумів), розмір якого встановлено на 01 січня календарного року.

Судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах здійснюється з метою реалізації завдань адміністративного судочинства. Суд займає активну позицію не лише під час вирішення публічно-правового спору, але й після набрання судовим рішенням законної сили.

На момент розгляду заяви про встановлення судового контролю, докази виконання рішення суду щодо проведення перерахунку та виплати пенсії за вислугою років ОСОБА_1 без обмеження її граничного розміру відсутні.

Оскільки постанова П`ятого адміністративного апеляційного суду від 14 травня 2020 року має зобов`язальний характер, а обставини її невиконання, дають суду обґрунтовані підстави вважати, що відповідач може ухилятись від його виконання.

При цьому суд враховує, що з огляду на правову позицію Великої Палати Верховного Суду по справі № 800/592/17 встановлення судового контролю може здійснюватися й після завершення розгляду справи.

Враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України подати звіт про виконання постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 14 травня 2020 року по справі № 420/207/20.

Окремо суд вважає за необхідне зазначити, що приписами ч. 1-2 ст. 382 КАС України встановлено, що суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, питання щодо зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати у встановлений судом строк звіт про виконання постанови суду по справі № 420/207/20 судом в порядку ст. 382 КАСУ не вирішувалося.

В свою чергу ОСОБА_1 просить вирішити питання про накладення штрафу на керівника Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, відповідального за виконання постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 14 травня 2020 року та інших рішень, що набрали законної сили по справі № 420/207/20.

Відтак, підстави для застосування штрафу відсутні.

Щодо повідомлення від 13.01.2021 року № 1500-0304-8/2862

У повідомленні зазначено, що згідно проведеного розрахунку розмір заробітної плати для розрахунку пенсії складає 213623 грн. 64 коп. (а в повідомлені наданому Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області про виконання виконавчого провадження від 23 червня 2020 року №1500-0315-5/40035 ГУПФ України в Одеській області зазначено, що розмір моєї заробітної плати становить 233751,65грн.).

Отже, повідомлення про виконання рішення суду містить вихідні дані, які не узгоджуються між собою, тому, на думку суду, вказане підлягає приведенню у відповідність.

Крім того, мотивувальна частина заяви ОСОБА_1 містить твердження про невиконання ухвали від 23.09.2020 року.

Велика Палата Верховного суду у постанові від 19.02.2020 року по справі №560/4030/18 сформувала правовий висновок, який підлягає застосування відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України.

«Таким чином, за своєю суттю окрема ухвала є формою реагування суду на виявлені порушення вимог законодавства та інструментом для їх усунення шляхом надання відповідних вказівок особі/особам, до компетенції та/або обов`язку яких відноситься усунення виявлених порушень.

Крім того, згідно із частиною першою статті 18 ГПК судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

При цьому відповідно до частини сьомої статті 246 ГПК з метою забезпечення виконання вказівок, що містяться в окремій ухвалі, суд встановлює у ній строк для надання відповіді залежно від змісту вказівок та терміну, необхідного для їх виконання.

Частиною другою статті 18 ГПК установлено, що невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Зокрема, згідно зі статтею 185-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення залишення посадовою особою без розгляду окремої ухвали суду або невжиття заходів до усунення зазначених в ній порушень закону, а так само несвоєчасна відповідь на окрему ухвалу суду - тягнуть за собою накладення штрафу від двадцяти до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, законодавчо презюмується як обов`язковість виконання вимог окремої ухвали, так і відповідальність у разі її невиконання.

Статтею 5 КАС визначені право на звернення до суду та способи судового захисту. Так, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1 - 4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

При цьому частиною другою цієї статті визначено, що захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Отже, КАС не передбачає можливості звернення з позовом у порядку адміністративного судочинства із вимогою про зобов`язання суб`єкта владних повноважень виконати приписи окремої ухвали суду.

Захист прав позивача в інший спосіб, як зазначено у частині другій статті 5 КАС, не може бути реалізований з огляду на те, що у спірних правовідносинах орган державної влади не реалізовує владні управлінські функції щодо позивача, між сторонами у справі не виникли відносини влади і підпорядкування, адже суб`єкт владних повноважень діє або допускає бездіяльність щодо виконання вимог судового рішення, а не у правовідносинах із позивачем.

Так само і норми ГПК не передбачають можливості звернення до суду в порядку господарського судочинства із позовом про зобов`язання виконати вимоги окремої ухвали суду.

Оскільки, як уже було зазначено, самою окремою ухвалою суду встановлено строки та порядок її виконання, законодавчо встановлена її обов`язковість до виконання та відповідальність за невиконання чи неналежне виконання, то така ухвала не потребує додаткових інструментів примусу до виконання, а зобов`язання до виконання такої ухвали не може бути самостійним предметом позову.

У цій справі поняття «спір, який не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства» слід тлумачити як поняття, що стосується спорів, які не підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства, а також спорів, які взагалі не підлягають судовому розгляду. А тому зазначені вимоги позивача не можуть бути вирішені в судах жодної юрисдикції».

На думку суду, вказана постанова ВП ВС є релевантною до спірних правовідносин, оскільки Законом України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII уніфіковано правила здійснення цивільного, господарського та адміністративного судочинства.

Так, ч. 3 ст. 14 КАСУ визначено, що невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Невжиття заходів щодо окремої ухвали суду є адміністративним правопорушенням, за яке передбачена відповідальність у вигляді штрафу (ст. 185-6 КпАП).

При цьому, КАС не передбачає можливості звернення з позовом у порядку адміністративного судочинства із вимогою про зобов`язання суб`єкта владних повноважень виконати приписи окремої ухвали суду.

Оскільки, постанова П`ятого апеляційного адміністративного суду від 14 травня 2020 року по справі № 420/207/20 не виконано суд, приходить до висновку про часткове задоволення заяви за вхід. № 4061/21 від 27.01.2021 року.

Керуючись ст. 2, 6, 7, 14, 44, 256, 382, 295, 297 КАС України, суд,

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 за вхід. № 4061/21 від 27.01.2021 року в порядку ст. 382 КАС України задовольнити частково.

Визнати повідомлення від 13.01.2021 року № 1500-0304-8/2862 неналежним.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України подати звіт про виконання постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 14 травня 2020 року по справі № 420/207/20 протягом тридцяти днів з дня набрання законної сили ухвалою суду.

В іншій частині заяви відмовити.

Ухвала набирає законної сили відповідно до вимог ст. 256 КАС України та може бути оскаржена у порядку та строки визначені статтею 295, 297 КАС України.

Пунктом 15.5 розділу VII «Перехідні положення» КАС України від 03 жовтня 2017 року визначено, що до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи зберігаються порядок подачі апеляційних скарг та направлення їх до суду апеляційної інстанції, встановлені Кодексом адміністративного судочинства України від 06 липня 2005 року.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Головуючий суддя Потоцька Н.В.