Справа № 580/4652/20
Суддя: П.Г. Паламар
Дата ухвалення: 2021-03-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2021 року справа № 580/4652/20

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Паламаря П.Г.,

за участю секретаря Трегулова Б.Л.,

представника позивача - Білокур А.В.(за ордером),

представників відповідачів - Мазур І.О., Рябоконя В.І. (за посадою),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Регіонального сервісного центру МВС в Черкаській області, Головного сервісного центру МВС про скасування наказу, поновлення на роботі та стягнення моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

До Черкаського окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; далі-позивач) з позовною заявою до Регіонального сервісного центру МВС в Черкаській області (18023, м. Черкаси, вул. Лесі Українки, 21; далі-відповідач), Головного сервісного центру МВС України (04071, м. Київ, вул. Лук`янівська, 62) в якій просить:

-визнати незаконним та скасувати наказ Регіонального сервісного центру МВС в Черкаській області про звільнення ОСОБА_1 з посади адміністратора в ТСЦ №7143 (на правах відділу м. Звенигородка) Регіонального сервісного центру МВС в Черкаській області як такий, що виданий з порушенням процедури звільнення;

-поновити позивача на посаду адміністратора в Регіональному сервісному центрі МВС в Черкаській області;

-зобов`язати Регіональний сервісний центр МВС в Черкаській області внести в трудову книжку відповідні записи;

-зобов`язати Головний сервісний центр МВС України вжити заходів щодо призначення (переведення) ОСОБА_1 на рівнозначну посаду до Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Черкаській області;

-стягнути з Регіонального сервісного центру МВС в Черкаській області на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 14 серпня 2020 року по день ухвалення рішення;

-стягнути з Регіонального сервісного центру на користь позивача моральну шкоду в розмірі 100000грн.;

-стягнути з Регіонального сервісного центру на користь позивача витрати на правову допомогу.

21.01.2021 ухвалою суду продовжено строк проведення підготовчого провадження у справі № 580/4652/20 на тридцять днів.

21.01.2021 закрито підготовче провадженні та призначено розгляд справи по суті.

15.03.2021 ухвалою суду відмовлено у задоволенні клопотання представника позивача про направлення справи №580/4652/20 до Верховного Суду з поданням для вирішення питання про її розгляд, як зразкової.

Обгрунтовуючи позовні вимоги позивачем зазначено, що наказ Регіонального сервісного центру МВС в Черкаській області про звільнення ОСОБА_1 з посади адміністратора в ТСЦ №7143 №71 о/с від 10.08.2020 року, прийнято відповідачем протиправно, відтак останній підлягає скасуванню, а позивач поновленню на займаній посаді.

Представник позивача у судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити.

Представник Регіонального сервісного центру МВС в Черкаській області позовні вимоги не визнав, просив у задоволенні позову відмовити повністю, надав суду письмовий відзив на позов у якому зазначив, що відповідач у спірних правовідносинах діяв згідно чинного законодавства, відтак підстави для скасування наказу відсутні. Наголошено, що постановою КМУ №79 ліквідовані територіальні органи з надання сервісних послуг МВС серед яких Регіональний сервісний центр МВС в Черкаській області, без визначення правонаступника та припинив здійснювати функції територіального органу з надання сервісних послуг МВС.

Представник Головного сервісного центру МВС надав суду письмовий відзив на позов, згідно якого просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог, оскільки останній не є правонаступником Регіонального сервісного центру МВС в Черкаській області, а тому не порушено прав позивача, що є підставою для відмови у позові. Вказано, що позивач не вжила дій щодо працевлаштування її в ГСЦ МВС. Також Головний сервісний центр МВС із його філіями в тому числі Регіональний сервісний центр МВС в Черкаській області це новостворена юридична особа з новими затвердженими штатами апарату тому просить відмовити у задоволенні позову.

Заслухавши пояснення сторін, розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд зазначає таке.

Судом встановлено, що позивач працювала на посаді адміністратора територіального сервісного центру №7143 (на правах відділу м. Звенигородка) Регіонального сервісного центру МВС в Черкаській області з 20 червня 2019 року.

11.03.2020 року ОСОБА_1 було попереджено про припинення державної служби на підставі п. 1-1 ч. 1, ч. 3 ст. 87 Закону України «Про державну службу» у зв`язку з ліквідацією РСЦ МВС в Черкаській області як юридичної особи.

13.08.2020 наказом голови ліквідаційної комісії Регіонального сервісного центру МВС в Черкаській області від 10.08.2020 №71 о/с відповідно до п. 1-1 ч. 1 ст. 87 Закону України «Про державну службу» ОСОБА_1 звільнено із посади адміністратора територіального сервісного центру №7143 (на правах відділу, м. Звенигородка) Регіонального сервісного центру МВС в Черкаській області із припиненням державної служби в зв`язку з ліквідацією Регіонального сервісного центру МВС в Черкаській області.

Підставою для прийняття вказаного наказу слугувало попередження від 11.03.2020.

Не погоджуючись з наказом позивач звернулася до суду.

Суд звернув увагу, що у відповідності до листка непрацездатності серії АКА № 456590 виданого КНП «Звенигородська центральна районна лікарня» ОСОБА_1 з 10.04.2020 по 14.08.2020 року перебувала на лікарняному у зв`язку з вагітністю та пологами.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, суд зазначає наступне.

Постановою КМУ №889 від 28.10.2015 року «Про утворення територіальних органів з надання сервісних послуг Міністерства внутрішніх справ» утворена як юридична особи публічного права Регіональний сервісний центр МВС в Черкаській області.

Наказом МВС України №1646 від 29.12.2015р. (зареєстрований Міністерством юстиції України 28 січня 2016 р. за № 56/28286) затверджено Положення про територіальний сервісний центр МВС.

Пунктом 1 наказу №1646 визначено, що Територіальний сервісний центр МВС (далі - ТСЦ МВС) є структурним підрозділом територіального органу МВС - регіонального сервісного центру МВС (далі - РСЦ МВС).

Кабінет міністрів України постановою № 79 від 12.02.2020 року «Деякі питання територіальних органів Міністерства внутрішніх справ» постановив ліквідувати як юридичні особи публічного права територіальні органи з надання сервісних послуг Міністерства внутрішніх справ за переліком згідно з додатком, де серед іншого значиться Регіональний сервісний центр МВС в Черкаській області.

Згідно даних з ЄДРПОУ Регіональний сервісний центр МВС в Черкаській області (код 40112118) є юридичною особою та за організаційно-правовою формою - органом державної влади, який з 06.03.2020 року перебуває у стані припинення, а Цуркань Г.В. є головою комісії з припиненням в результаті його ліквідації.

Пунктами 2, 3 постанови КМУ №79 покладено на Міністерство внутрішніх справ здійснення заходів, пов`язаних з ліквідацією територіальних органів з надання сервісних послуг Міністерства внутрішніх справ, та визначено, що територіальні органи з надання сервісних послуг Міністерства внутрішніх справ, які ліквідуються згідно з пунктом 1 цієї постанови, продовжують здійснювати повноваження та функції, покладені на зазначені органи, до впорядкування структури Головного сервісного центру Міністерства внутрішніх справ.

Виходячи з викладеного територіальний сервісний центр №7143 (на правах відділу) Регіонального сервісного центру МВС в Черкаській області в якому позивач працювала не є юридичною особою та входив до складу Регіонального сервісного центру МВС в Черкаській області (), який ліквідується та з 06.03.2020 року перебуває у стані припинення.

Про заплановане масове вивільнення працівників з РСЦ МВС в Черкаській області до Черкаського міського центру зайнятості 11.03.2020 року подана звітність за формою №4-ПН.

Наказом Головного сервісного центру МВС №26 від 27.04.2020 року затверджено Положення про регіональний сервісний центр ГСЦ МВС в Черкаській області (філія ГСЦ МВС) згідно п. 1 якого Регіональний сервісний центр ГСЦ МВС в Черкаській області є відокремленим підрозділом Головного сервісного центру МВС утвореним на правах філії без статусу юридичної особи.

Згідно п. 5 Положення РСЦ ГСЦ МВС в Черкаській області безпосередньо підпорядковується ГСЦ МВС. РСЦ ГСЦ МВС в Черкаській області складається із структурних підрозділів, у тому числі територіальних сервісних центрів МВС.

Підставами для припинення державної служби відповідно до положень ст. 83 Закону України №889 «Про державну службу» є: 1) у разі втрати права на державну службу або його обмеження (стаття 84 цього Закону); 2) у разі закінчення строку призначення на посаду державної служби (стаття 85 цього Закону); 3) за ініціативою державного службовця або за угодою сторін (стаття 86 цього Закону); 4) за ініціативою суб`єкта призначення (статті 87, 87-1 цього Закону).

Відповідно до п. 1-1 ч. 1 ст. 87 Закону України «Про державну службу» (далі - Закон №889) підставою для припинення державної служби за ініціативою суб`єкта призначення є ліквідація державного органу.

Згідно ч. 3 ст. 87 Закону №889, суб`єкт призначення або керівник державної служби попереджає державного службовця про наступне звільнення на підставі пунктів 1 та 1-1 частини першої цієї статті у письмовій формі не пізніше ніж за 30 календарних днів. Суб`єкт призначення або керівник державної служби може пропонувати державному службовцю будь-яку вакантну посаду державної служби у тому самому державному органі (за наявності). При цьому не застосовуються положення законодавства про працю щодо обов`язку суб`єкта призначення отримання згоди виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) на звільнення.

Суб`єкт призначення приймає рішення про припинення державної служби з підстав, передбачених пунктами 2 і 3 частини першої цієї статті, у п`ятиденний строк з дня настання або встановлення відповідного факту.

Державний службовець, якого звільнено на підставі пункту 1 частини першої цієї статті, у разі створення в державному органі, з якого його звільнено, нової посади чи появи вакантної посади, що відповідає кваліфікації державного службовця, протягом шести місяців з дня звільнення за рішенням суб`єкта призначення може бути призначений на рівнозначну або нижчу посаду державної служби, якщо він був призначений на посаду в цьому органі за результатами конкурсу.

Отже при скороченні чисельності або штату державних службовців, скорочені посади державної служби внаслідок зміни структури або штатного розпису державного органу без скорочення чисельності або штату державних службовців, реорганізації державного органу пропонування державному службовцю вакантної посади державної служби є правом суб`єкта призначення або керівника державної служби, а не обов`язком, та вказані норми не стосуються ліквідації.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 5 Закону №889 відносини, що виникають у зв`язку із вступом, проходженням та припиненням державної служби, регулюються цим Законом, якщо інше не передбачено законом. Дія норм законодавства про працю поширюється на державних службовців у частині відносин, не врегульованих цим Законом.

Таким чином, виходячи з того, що процедура звільнення державних службовців у зв`язку з припиненням державної служби при ліквідації наразі врегульована положеннями Закону №889, положення ст. 49-2 КЗпП України не застосовуються, а тому відповідач не повинен був враховувати наявність чи відсутність переваг у працівників при їх звільненні під час проведення процедури ліквідації юридичної особи.

Згідно положень ст. 184 КЗпП України, звільнення вагітних жінок і жінок, які мають дітей віком до трьох років (до шести років - частина шоста статті 179), одиноких матерів при наявності дитини віком до чотирнадцяти років або дитини з інвалідністю з ініціативи власника або уповноваженого ним органу не допускається, крім випадків повної ліквідації підприємства, установи, організації, коли допускається звільнення з обов`язковим працевлаштуванням. Обов`язкове працевлаштування зазначених жінок здійснюється також у випадках їх звільнення після закінчення строкового трудового договору. На період працевлаштування за ними зберігається середня заробітна плата, але не більше трьох місяців з дня закінчення строкового трудового договору.

Суд також з`ясував, що у відповідності до пояснень свідка - ОСОБА_3 (керівник Звенигородського ТСЦ МВС), ОСОБА_1 неодноразово в телефонному режимі, а також з виїздом за місцем проживання пропонувалася вакантна посада в новоствореному структурному підрозділі - територіальному сервісному центрі МВС.

Згідно п. 3 ч. 2 ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, зокрема показаннями свідків.

Таким чином, оскільки позивач відмовлялася працевлаштовуватися до новоствореної структури в наслідок повної ліквідації ТСЦ №7143 (на правах відділу, м. Звенигородка) Регіонального сервісного центру МВС в Черкаській області, про що в судовому засіданні представником позивача і не заперечувалося, суд вважає посилання на ст. 184 КЗпП України в даному випадку є безпідставним.

При цьому, бажання продовжити роботу у структурних підрозділах ГСЦ МВС позивач не виявив, оскільки заяви матеріали справи не містять, як не містяться і пояснення позивача і його представника щодо можливості продовжувати роботу.

Щодо перебування позивача на лікарняному на час звільнення, то суд зазначає наступне.

Як вбачається з листка непрацездатності серії АКА № 456590 позивач з 10.04.2020 по 14 серпня 2020 року перебувала на лікарняному у зв`язку з вагітністю та пологами.

Згідно ч. 5 ст. 87 Закону №889, наказ (розпорядження) про звільнення державного службовця у випадках, передбачених частиною першою цієї статті, може бути виданий суб`єктом призначення або керівником державної служби у період тимчасової непрацездатності державного службовця або його відпустки із зазначенням дати звільнення, яка є першим робочим днем, наступним за днем закінчення тимчасової непрацездатності, зазначеним у документі про тимчасову непрацездатність, або першим робочим днем після закінчення відпустки.

Відповідно до ч. 3 ст. 40 КЗпП не допускається звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в період його тимчасової непрацездатності (крім звільнення за пунктом 5 цієї статті), а також у період перебування працівника у відпустці крім випадку повної ліквідації підприємства, установи, організації.

Згідно ж наказу голови ліквідаційної комісії Регіонального сервісного центру МВС в Черкаській області від 10.08.2020 №71 о/с ОСОБА_1 звільнено із посади адміністратора територіального сервісного центру №7143 (на правах відділу, м. Звенигородка) Регіонального сервісного центру МВС в Черкаській області із припиненням державної служби 13.08.2020.

Проте враховуючи листок непрацездатності серії АКА № 456590, належною датою звільнення є 14.08.2020 - перший робочий день.

Згідно ч. 4 ст.40 КЗпП особливості звільнення окремих категорій працівників з підстав, передбачених пунктом 1 частини першої цієї статті, а також особливості застосування до них положень частини другої цієї статті, статей 42, 42-1, частин першої, другої і третьої статті 49-2, статті 74, частини третьої статті 121 цього Кодексу, встановлюються законом, що регулює їхній статус.

При цьому, ч. 3 ст. 87 Закону №889 унормовано, що державний службовець, якого звільнено на підставі пункту 1 частини першої цієї статті, у разі створення в державному органі, з якого його звільнено, нової посади чи появи вакантної посади, що відповідає кваліфікації державного службовця, протягом шести місяців з дня звільнення за рішенням суб`єкта призначення може бути призначений на рівнозначну або нижчу посаду державної служби, якщо він був призначений на посаду в цьому органі за результатами конкурсу.

Проте, позивач як до звільнення, так й після звільнення не звертався до Головного сервісного центру МВС щодо переведення його на іншу посаду в інший орган, так само не подавав заяву на участь у конкурсі, який проводився відповідачем після звільнення на вакантні посади в новостворені філії. Та як вже зазначав суд призначення на посаду після звільнення є правом, а не обов`язком суб`єкта призначення.

Відповідно до п. 4 ст. 105 ЦК України до комісії з припинення юридичної особи (комісії з реорганізації, ліквідаційної комісії) або ліквідатора з моменту призначення переходять повноваження щодо управління справами юридичної особи. Голова комісії, її члени або ліквідатор юридичної особи представляють її у відносинах з третіми особами та виступають у суді від імені юридичної особи, яка припиняється.

Аналогічного змісту врегульовано питання у п. 18 Постанови КМУ №1074 від 20.10.2011р. «Про затвердження Порядку здійснення заходів, пов`язаних з утворенням, реорганізацією або ліквідацією міністерств, інших центральних органів виконавчої влади».

Наказом МВС України від 03 березня 2020 року № 218 «Про утворення ліквідаційних комісій територіальних органів з надання сервісних послуг Міністерства внутрішніх справ» призначено голову ліквідаційної комісії Ц МВС.

Наказом РЦС МВС в Черкаській області № 24 від 05.03.2020 року затверджено персональний склад ліквідаційної комісії РСЦ МВС в Черкаській області.

Таким чином після утворення ліквідаційної комісії в Регіональному сервісному центрі МВС в Черкаській області повноваження органу управління в тому числі щодо звільнення працівників перейшли до неї.

Згідно статті 111 Цивільного кодексу України з дати внесення до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань запису про рішення засновників (учасників) юридичної особи, суду або уповноваженого ними органу щодо ліквідації юридичної особи. Ліквідаційна комісія (ліквідатор) вживає заходів щодо закриття відокремлених підрозділів юридичної особи (філій, представництв) та відповідно до законодавства про працю здійснює звільнення працівників юридичної особи, що припиняється.

Позивач був завчасно 11.03.2020 року письмово повідомлений про майбутнє звільнення через ліквідацію юридичної особи - Регіонального сервісного центру МВС в Черкаській області, з ним проведений належний розрахунок, а тому відповідач виконав усі вимоги, які висуваються законодавством під час проведення даної процедури. Регіональний сервісний центр МВС в Черкаській області в особі голови ліквідаційної комісії не наділений правом самостійного вирішення питання працевлаштування працівників до новоутворених органів, зокрема, до Головного сервісного центру МВС, і не має законних підстав для цього.

Відповідно до абзацу 3 п. 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.1992 «Про практику розгляду судами трудових спорів» при ліквідації підприємства (установи, організації) правила п. 1 ст. 40 КЗпП можуть застосовуватись і в тих випадках, коли після припинення його діяльності одночасно утворюється нове підприємство. В цих випадках працівник не вправі вимагати поновлення його на роботі на заново утвореному підприємстві, якщо він не був переведений туди в установленому порядку.

Враховуючи наведене, підстав для скасування наказу, судом не встановлено, таким чином похідні вимоги про поновлення на посаді, стягнення заробітку за час вимушеного прогулу та інші задоволенню не підлягають.

Щодо дати звільнення, то суд зазначає.

Як встановлено судом, по 14 серпня 2020 року позивач перебувала на лікарняному у зв`язку з вагітністю та пологами.

Згідно ч. 5 ст. 87 Закону №889, наказ (розпорядження) про звільнення державного службовця у випадках, передбачених частиною першою цієї статті, може бути виданий суб`єктом призначення або керівником державної служби у період тимчасової непрацездатності державного службовця або його відпустки із зазначенням дати звільнення, яка є першим робочим днем, наступним за днем закінчення тимчасової непрацездатності, зазначеним у документі про тимчасову непрацездатність, або першим робочим днем після закінчення відпустки.

Однак, згідно наказу голови ліквідаційної комісії Регіонального сервісного центру МВС в Черкаській області від 10.08.2020 №71 о/с ОСОБА_1 звільнено із посади 13.08.2020.

Враховуючи ст. 87 Закону України «Про державну службу», наказ Регіонального сервісного центру МВС в Черкаській області від 10.08.2020 №71 о/с в частині зазначення дати звільнення підлягає виправленню, оскільки перший робочий день є 14.08.2020, а не 13.08.2020.

У п. 58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Серявін та інші проти України" від 10.02.2010 Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Приписами ч. 1 ст. 9 КАС України встановлено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є необґрунтованими, а вимоги такими, у задоволенні яких необхідно відмовити.

Однак обираючи належний та ефективний спосіб захисту порушеного права позивача, суд вважає за необхідне зобов`язати Регіональний сервісний центр МВС в Черкаській області внести зміни в наказ № 71 о/с від 10.08.2020 зазначивши дату звільнення 14 серпня 2020 року.

У зв`язку з відмовою у задоволенні позовних вимог заявлених позивачем, розподіл судових витрат відповідно до статті 139 КАС України не здійснюється.

Керуючись ст. 242-246, 250, 255, 295 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Зобов`язати Регіональний сервісний центр МВС в Черкаській області внести зміни в наказ № 71 о/с від 10.08.2020 зазначивши дату звільнення 14 серпня 2020 року.

У задоволенні іншої частини позову відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення суду. Якщо в судовому засіданні оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя П.Г. Паламар

Повний текст рішення виготовлено 05.04.2021