Справа № 320/622/21
Суддя: Файдюк Віталій Васильович
Дата ухвалення: 2021-04-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 320/622/21 Суддя (судді) першої інстанції: Харченко С.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2021 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Судді-доповідача: Файдюка В.В.

суддів: Земляної Г.В.

Мєзєнцева Є.І.

При секретарі: Марчук О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 21 січня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області (далі - відповідач), в якому просив суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення відповідача, викладене у формі листа від 16 липня 2020 року № 4281-6774/1-02/8-1000/20, яким позивачу відмовлено у перерахунку пенсії за вислугу років у зв`язку з підвищенням заробітної плати працівникам прокуратури на підставі заяви позивача від 19 червня 2020 року та довідки від 09 червня 2020 року № 21-1167зп про розмір заробітної плати (грошового забезпечення), виданої Офісом Генерального прокурора;

- зобов`язати відповідача здійснити позивачу з 26 березня 2020 року перерахунок та виплату пенсії за вислугу років відповідно до ч.20 статті 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII та статті 501 Закону України "Про прокуратуру" від 05 листопада 1991 року № 1789-VII, виходячи з розміру 90 % відповідних сум місячної заробітної плати (грошового забезпечення), на підставі довідки від 09 червня 2020 року № 21-1167зп, виданої Офісом Генерального прокурора, без обмеження пенсії максимальним (граничним) розміром;

- зобов`язати відповідача здійснити виплату позивачу суму заборгованості, що виникне на день такого перерахунку, з урахуванням раніше виплачених сум.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 21 січня 2021 року дану справу передано на розгляд за підсудністю Окружного адміністративного суду міста Києва

Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказану ухвалу, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

В апеляційній скарзі зазначено, що оскаржувану ухвалу суду прийнято без врахування всіх обставин справи, а тому її не можна вважати такою, що узгоджується з положеннями статті 242 КАС України щодо законності та обгрунтованості судового рішення. Позивач не погоджується з висновком суду про передачу справи до Окружного адміністративного суду міста Києва, оскільки вважає що на підставі статті 25 КАС України адміністративні справи з приводу оскарження індивідуальних актів, а також дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які прийняті (вчинені, допущені) стосовно конкретної фізичної чи юридичної особи (їх об`єднань), вирішуються за вибором позивача. При цьому, фактичним місцем проживання позивача є АДРЕСА_1 .

Оскільки сторони до суду не з`явилися, справу розглянуто у відкритому судовому засіданні в м. Києві, без фіксації судового процесу, в порядку ч. 4 статті 229 КАС України.

Заслухавши доповідь судді, розглянувши та перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга позивача підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до приписів п.4 ч.1 статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності.

Частиною 1 статті 25 КАС України встановлено, що адміністративні справи з приводу оскарження індивідуальних актів, а також дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які прийняті (вчинені, допущені) стосовно конкретної фізичної чи юридичної особи (їх об`єднань), вирішуються за вибором позивача адміністративним судом за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання (перебування, знаходження) цієї особи-позивача або адміністративним судом за місцезнаходженням відповідача, крім випадків, визначених цим Кодексом.

Якщо така особа не має місця проживання (перебування) в Україні, тоді справу вирішує адміністративний суд за місцезнаходженням відповідача.

Розглянувши позовну заяву та додані до неї матеріали, суд першої інстанції дійшов висновку, що даний позов подано з порушенням правил територіальної підсудності, оскільки зареєстрованим місцем проживання позивача є: АДРЕСА_2 , а місцезнаходженням відповідача - АДРЕСА_3 .

Відповідно до Указу Президента України від 16 листопада 2004 року № 1417/2004 "Про утворення місцевих адміністративних судів, затвердження їх мережі" повноваження Київського окружного адміністративного суду поширюються на територію Київської області.

За таких обставин суд вважав, що даний спір не підсудний Київському окружному адміністративному суду та повинен вирішуватись окружним адміністративним судом, територіальна юрисдикція якого поширюється на Чернігівську область або на місто Київ за вибором позивача.

Колегія суддів не погоджується з мотивами та висновками суду першої інстанції, оскільки ч.1 статті 25 КАС України передбачено, що право вибору суду, який буде вирішувати адміністративний позов, належить саме позивачу. Лише у разі відсутності в позивача місця проживання (перебування) в Україні справу має вирішувати адміністративний суд за місцезнаходженням відповідача.

Згадана норма визначає, що позивач має право звернутись до суду як за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем свого проживання так і за місцем свого перебування або місцем знаходження.

Як вбачається з позовної заяви, позивач звернувся до Київського окружного адміністративного суду з вимогами про визнання протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області від 16 липня 2020 року № 4281-6774/1-02/8-1000/20 про відмову в перерахунку пенсії за вислугу років та зобов`язання вчинити дії щодо перерахунку і виплати пенсії.

Тобто, предметом спору в цій справі є індивідуальний акт Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області, який підлягає судовому оскарженню за правилами альтернативної територіальної підсудності, регламентованими ч. 1 статті 25 КАС України.

У позовній заяві ОСОБА_1 вказано його фактичне місце проживання, а саме: АДРЕСА_1 .

На підтвердження фактичного проживання за адресою, що зазначена в позовній заяві, позивачем надано довідку відділу з надання адміністративних послуг (ЦНАП) Володарської селищної ради від 04 січня 2021 року № 003.

Крім того, у позові вказано, що позивач перебуває на обліку у Володарському секторі обслуговування громадян (сервісний центр) управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області.

Це додатково підтверджує фактичне проживання ОСОБА_1 на території Київської області, на яку поширюються повноваження Київського окружного адміністративного суду.

Зазначені обставини у своїй сукупності вказують на те, що доводи позивача щодо його проживання на території Київської області є у достатній мірі обґрунтованими.

Таким чином, позивач мав право обрати територіальну підсудність поданого ним позову за своїм місцем проживання (перебування, знаходження) або за місцем знаходження відповідача. Тобто, завертаючись до Київського окружного адміністративного суду як до суду за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання (перебування, знаходження) позивача, ОСОБА_1 діяв цілком правомірно та в межах, визначених процесуальним законодавством.

Отже, з урахуванням вимог КАС України, дана справа підлягає розгляду адміністративним судом, територіальна юрисдикція якого охоплює Київську область. Таким судом є Київський окружний адміністративний суд.

За таких обставин та з урахуванням вищевикладеного, колегія суддів погоджується з доводами апелянта про те, що дана справа, враховуючи її суб`єктний склад та зміст правовідносин, територіально підсудна окружному адміністративному суду, територіальна юрисдикція такого суду має охоплювати Київську область, у зв`язку з чим суд першої інстанції безпідставно передав її за підсудністю до Окружного адміністративного суду міста Києва.

Відповідно до п.5 ч.1 статті 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення і направити справу для розгляду до іншого суду першої інстанції за встановленою підсудністю.

За змістом ч.1 статті 318 КАС України, рішення суду підлягає скасуванню з направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю, якщо рішення прийнято судом з порушенням правил юрисдикції (підсудності), визначених статтями 20, 22, 25-28 цього Кодексу.

Таким чином, перевіривши мотивування судового рішення та доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку щодо територіальної підсудності у вказані справі.

Враховуючи викладене вище, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції при винесенні оскаржуваної ухвали порушено правила юрисдикції, які визначені в статті 25 КАС України, а тому ухвала Київського окружного адміністративного суду від 21 січня 2021 року про передачу справи за підсудністю підлягає скасуванню, а справа направленню до Київського окружного адміністративного суду для подальшого розгляду.

Керуючись ст. ст. 243, 246, 312, 315, 320, 321, 325, 328 КАС України суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 21 січня 2021 року - скасувати, а справу направити до нього для подальшого розгляду.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст рішення виготовлено 06 квітня 2021 року.

Головуючий суддя: В.В. Файдюк

Судді: Г.В. Земляна

Є.І. Мєзєнцев