Справа № 260/3639/20
Суддя: Луцович М.М.
Дата ухвалення: 2021-04-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

05 квітня 2021 року м. Ужгород№ 260/3639/20

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Луцович М.М. розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області до Управління забезпечення примусового виконання рішень у Закарпатській області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) про визнання протиправною та скасування постанови, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач - Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області звернулося до Закарпатського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Управління забезпечення примусового виконання рішень у Закарпатській області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу від 20 жовтня 2020 року в розмірі 10200,00 грн. у виконавчому провадженні № 62619625.

Позовні вимоги мотивовані тим, що на час винесення державним виконавцем оскаржуваної постанови про накладення штрафу, рішення суду щодо проведення перерахунку пенсії ОСОБА_1 виконано Головним управлінням Пенсійного Фонду. Разом з тим, зазначає, що ОСОБА_1 було подано до пенсійного органу довідку № 201 від 21 липня 2016 року видану прокуратурою Закарпатської області, без будь-якого додатку. На підставі вказаної довідки Перечинським об`єднанням управлінням Пенсійного фонду України Закарпатської області в добровільному порядку проведено перерахунок його пенсії з 01 січня 2016 року. Вказує на те, що визначальною ознакою для накладення штрафу на боржника є саме невиконання рішення суду без поважних причин. А тому оскаржувану постанову вважає протиправною.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 23 листопада 2020 року відкрито спрощене позовне провадження.

Відповідачем подано відзив на позовну заяву, із змісту якого вбачається, що такий проти позову заперечує та просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог. Заперечуючи проти позову вказує на те, що у зв`язку з невиконанням рішення суду боржником, 28 вересня 2020 року старшим державним виконавцем, керуючись ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження" надіслано вимогу боржнику про виконання рішення суду в строк до 09 жовтня 2020 року. Однак, станом на 20 жовтня 2020 року на вимогу старшого державного виконавця виконати рішення суду боржником повторно, таке не виконано. А відтак, 20 жовтня 2020 року старшим державним виконавцем, керуючись ст. 63, 75 Закону України "Про виконавче провадження" винесено постанову про накладення штрафу на боржника за повторне невиконання судового рішення у розмірі 10200,00 грн.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 05 квітня 2021 року відмовлено у задоволенні клопотання про залучення до участі у даній справі в якості третьої особи ОСОБА_2 .

Згідно з ч. 3 ст. 268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій, тому суд вважає можливим проведення розгляду справи у відсутності сторін, за наявними у справі матеріалами, та на основі наявних у ній доказів.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що 21 липня 2020 року Старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Закарпатській області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Федорчаком М.Б. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 62619625 щодо виконання виконавчого листа № 298/7/17 виданого 15 липня 2020 року Перечинським районним судом, в якому зазначено: "зобов`язати Головне управління Пенсійного Фонду України в Закарпатській області провести ОСОБА_1 перерахунок пенсії з урахуванням виплат, вказаних у довідці № 201 від 21 липня 2016 року та додатку до неї, з яких сплачено страхові внески, у розмірі 88%, починаючи з 01 січня 2016 року" та "зобов`язати Головне управління Пенсійного Фонду України в Закарпатській області відшкодувати ОСОБА_1 різницю недоотриманої суми пенсії за період з 01 січня 2016 року по фактичний час виплати без обмеження максимального розміру".

31 липня 2020 року Головне управління Пенсійного Фонду України у Закарпатській області надало лист Відділу примусового виконання рішень щодо виконання виконавчого провадження № 62619625, з якого вбачається, що Перечинським об`єднаним управлінням Пенсійного Фонду України в Закарпатській області 04 січня 2017 року добровільно проведено перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 01 січня 2016 року на підставі довідки № 201 від 21 липня 2016 року, як того вимагало рішення Перечинського районного суду Закарпатської області від 12 жовтня 2016 року. Разом з тим, зазначено, що провести перерахунок пенсії ОСОБА_1 з врахуванням додатку не має можливості, так як у матеріалах справи відсутній такий документ, який виступав предметом розгляду у вказаній справі.

Також встановлено, що після надходження до відділу примусового виконання рішень, відповіді Головного управління Пенсійного Фонду України в Закарпатській області від 31 липня 2020 року про те, що провести перерахунок пенсії ОСОБА_1 без додатку до довідки № 201 від 21 липня 2016 року неможливо, так як у матеріалах пенсійної справи відсутній додаток, то старшим державним виконавцем М. Федорчаком 13 серпня 2020 року винесено вимогу за № 3/62619625/5176.

08 вересня 2020 року старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області Федорчак М.Б. винесено постанову ВП № 62619625 про накладення штрафу, якою за невиконання судового рішення накладено на боржника - Головне управління Пенсійного Фонду України в Закарпатській області штраф на користь держави у розмірі 5100,00 грн.

Вищевказана постанова була оскаржена в судовому порядку, та Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 27 січня 2021 року визнана протиправною та скасована.

Разом з тим, 20 жовтня 2020 року старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Закарпатській області півдноо-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Федорчаком М.Б. винесено постанову про накладення штрафу за повторне невиконання рішення у сумі 10200,00 грн., яка і стала предметом розгляду даної адміністративної справи.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд дійшов до наступного висновку.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною першою статті 255 КАС України постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов`язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.

Частини друга та четверта статті 257 КАС України передбачають, що судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання. Примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження".

Відповідно до частин першої та другої статті 8 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Згідно зі статтею 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Пункт 1 ч.1 ст. 3 Закону України "Про виконавче провадження" передбачає, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема, виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Згідно з ч.1, п.1 ч.2, ч.4 ст.18 цього Закону виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом. Вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов`язковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом.

Державний виконавець зобов`язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до п. 9 ч.1 ст.39 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

У випадку встановлення державним виконавцем факту невиконання боржником - юридичною особою рішення суду без поважних причин, він наділений повноваженнями щодо винесення постанови про накладення на такого боржника штрафу.

Згідно з частиною першою статті 63 Закону України "Про виконавче провадження" за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність (частина друга статті 63 Закону №1404-VIII).

Стаття 75 Закону України "Про виконавче провадження" передбачає, що у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання. У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

З аналізу зазначених вище норм права можна дійти висновку про те, що на момент прийняття державним виконавцем рішення про накладення штрафу має бути встановлений факт невиконання боржником рішення суду у встановлений законодавством строк, з приводу якого здійснюються заходи на його виконання. При цьому обов`язковою умовою накладення державним виконавцем штрафу є невиконання судового рішення боржником без поважних причин, коли боржник мав реальну можливість виконати судове рішення, проте не зробив цього. Поважними причинами невиконання рішення суду в розумінні норм України "Про виконавче провадження" можуть вважатися обставини, які є об`єктивно непереборними та не залежать від волевиявлення особи, і пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій.

Таким чином, встановлення таких обставин як: невиконання судового рішення чи наявність поважних причин такого невиконання, необхідно здійснювати в кожному конкретному випадку індивідуально, а обов`язок з`ясування цих обставин покладено на державного виконавця.

Із змісту оскарженої позивачем постанови старшого державного виконавця, що така постанова винесена на підставі статей 63, 75 Закону України "Про виконавче провадження", у зв`язку із невиконанням боржником виконавчого листа від 15 липня 2020 року №298/7/17.

Разом з тим, в матеріалах справи відсутні докази того, що відповідним органом ДВС, зокрема старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Закарпатській області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м .Івано-Франківськ) перед винесенням оскаржуваної постанови про накладення штрафу було здійснено належну перевірку виконання боржником судового рішення у виконавчому провадженні №62619625, як цього вимагає стаття 63 Закону України "Про виконавче провадження", та обґрунтовано відображено реальний стан виконання.

Зміст цієї постанови старшого державного виконавця вказує на те, що головним державним виконавцем не з`ясовано стану фактичного виконання виконавчого листа та причини (поважність) невиконання рішення суду боржником. Зокрема державний виконавець фактично посилається на ту обставину, що рішення суду не виконано, а саме: не проведено перерахунок пенсії ОСОБА_1 із врахування додатку до довідки №201 від 21 липня 2016 року.

Разом з тим, як встановлено судом вище, 31 липня 2020 року Головне управління Пенсійного Фонду України у Закарпатській області надало лист Відділу примусового виконання рішень щодо виконання виконавчого провадження № 62619625, з якого вбачається, що Перечинським об`єднаним управлінням Пенсійного Фонду України в Закарпатській області 04 січня 2017 року добровільно проведено перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 01 січня 2016 року на підставі довідки № 201 від 21 липня 2016 року, як того вимагало рішення Перечинського районного суду Закарпатської області від 12 жовтня 2016 року. Разом з тим, зазначено, що провести перерахунок пенсії ОСОБА_1 з врахуванням додатку не має можливості, так як у матеріалах справи відсутній такий документ, який виступав предметом розгляду у вказаній справі.

Крім того, суд вказує на те, що в матеріалах справи міститься лист Прокуратури Закарпатської області № 18-52 від 28 квітня 2020 року, із змісту якої вбачається, що додаток до довідки № 201 від 21 липня 2016 року для перерахунку пенсії відсутній, оскільки в довідці була проіндексована сума надбавок попереднього додатку до довідки № 151від 01 липня 2011 року.

Дані обставини також встановлені у рішенні Восьмого апеляційного адміністративного суду від 27 січня 2021 року та в силу ч. 4 ст. 78 КАС України не потребують доказування.

З огляду на наведене, доводи позивача про протиправність оскаржуваної постанови від 20 жовтня 2020 року про накладення штрафу в розмірі 10200,00 грн. у виконавчому провадженні № 62619625, підтверджені належними та допустимими доказами, а тому наявні підстави для задоволення позову та визнання протиправною та скасування постанови від 20 жовтня 2020 року про накладення штрафу.

Виходячи з вищенаведеного та керуючись статтями 6, 9, 72-76, 126, 242-246, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В :

1. Адміністративний позов Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області до Управління забезпечення примусового виконання рішень у Закарпатській області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) про визнання протиправною та скасування постанови - задовольнити повністю.

2. Визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Закарпатській області Південно-західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) про накладення штрафу від 20 жовтня 220 року в розмірі 10200,00 грн. у виконавчому провадженні № 62619625.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до частини 6 статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційні скарги на судові рішення у справах, визначених цією статтею, можуть бути подані протягом десяти днів з дня їх проголошення.

Судове рішення проголошується та вручається учасникам справи з урахуванням особливостей, передбачених положеннями статті 271 Кодексу адміністративного України.

У справах, визначених статтею 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд проголошує повне судове рішення. Копії судових рішень у справах, визначених цією статтею, невідкладно видаються учасникам справи або надсилаються їм, якщо вони не були присутні під час його проголошення.

СуддяМ.М. Луцович