Справа № 400/3490/20
Суддя: Димерлій О.О.
Дата ухвалення: 2021-04-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 квітня 2021 р.м.ОдесаСправа № 400/3490/20
Головуючий в 1 інстанції: Лебедєва Г. В.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача: Димерлія О.О.

суддів: Танасогло Т.М. , Єщенка О.В.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 19 листопада 2020 року по справі № 400/3490/20 за позовом Головного управління ДПС у Миколаївській області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу,-

В С Т А Н О В И В:

У липні 2020 року Головне управління ДПС у Миколаївській області (далі позивач, податковий орган) звернулось до суду з позовною заявою, у якій просило стягнути з ОСОБА_1 податковий борг у розмірі 150 385,76 грн. до державного бюджету.

В обґрунтування позовної заяви зазначено, що платник податків, на підставі узгоджених податкових зобов`язань та розрахунку податкової заборгованості, має узгоджену суму податкової заборгованості з податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки за 2017, 2018 рік у розмірі 150 385,76 грн., яка, відповідно до вимог Податкового кодексу України, підлягає стягненню.

За наслідками розгляду зазначеної справи Миколаїським окружним адміністративним судом 19 листопада 2020 року прийнято рішення, яким позовні вимоги Головного управління ДПС у Миколаївській області задоволено.

Присуджено до стягнення з фізичної особи - платника податків ОСОБА_1 податковий борг з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за період 2017-2018 р.р. у розмірі 150 385, 76 грн.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, не повне з`ясування обставин справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що не є об`єктами оподаткування податком на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки, об`єкти нерухомості що перебувають у власності релігійних організацій. ОСОБА_1 фактично передала домоволодіння за адресою АДРЕСА_1 у безоплатне володіння та користування релігійній громаді Церкви ХВЄП, у зв`язку з чим, до неї застосовуються пільги з оподаткування об`єктів нерухомості.

В силу приписів пункту 3 частини 1 статті 311 КАС України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Суд апеляційної інстанції заслухав суддю-доповідача, розглянув та обговорив доводи апеляційної скарги, перевірив матеріали справи та вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що 27.04.2018 року Головним управлінням ДПС у Миколаївській області прийнято податкове повідомлення-рішення № 0-1425, яким ОСОБА_1 визначено суму податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки за 2017 рік, у розмірі 72 048,00 грн. (а.с.6).

Податкове повідомлення-рішення № 0-1425 від 27.04.2018 року було направлено контролюючим органом рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу ОСОБА_1 : АДРЕСА_2 .

Однак, поштове відправлення повернулось до Головного управління ДПС у Миколаївській області із відміткою поштового відділення «за закінченням встановленого строку зберігання» (а.с.6 зворотній бік).

У зв`язку з тим, що станом на 26 жовтня 2018 року за відповідачем рахується податковий борг у сумі 66 562,41 грн., Головним управлінням ДПС у Миколаївській області сформовано податкову вимогу форми «Ф» № 63-50 від 27.10.2018 року на загальну суму 66 562,41 гривень.

Податкова вимога форми «Ф» № 63-50 від 27.10.2018 року була направлена контролюючим органом рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу ОСОБА_1 : АДРЕСА_2 . та повернуто до Головного управління ДПС у Миколаївській області із відміткою поштового відділення «за закінченням встановленого строку зберігання» (а.с.6 зворотній бік).

25.05.2019 року ГУ ДПС у Миколаївській області прийнято податкове повідомлення-рішення № 0-1403, яким ОСОБА_1 визначено суму податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки за 2018 рік, у розмірі 83 823,35 грн. (а.с.7).

Податкове повідомлення-рішення № 0-1403 від 25.05.2019 року було направлено контролюючим органом рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу ОСОБА_1 : АДРЕСА_2 . Поштове відправлення повернулось до Головного управління ДПС у Миколаївській області із відміткою поштового відділення «за закінченням встановленого строку зберігання» (а.с.8 зворотній бік).

Відповідно до облікової картки платника податку, у ОСОБА_1 наявна заборгованість з податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки за період з 11.09.2018 року по 30.09.2019 року у розмірі 150 385,76 грн. Зазначена заборгованість виникла на підставі прийнятих контролюючим органом податкових повідомлень-рішень № 0-1425 від 27.04.2018 на суму 72 048,00 грн, № 0-1403 від 25.05.2019 року на суму 83 823,35 грн. та наявної переплати у розмірі 5485,59 грн.(а.с.12-13)

У зв`язку з тим, що вищевказана заборгованість у законодавчо визначеному порядку та строки самостійно ОСОБА_1 сплачена не була, контролюючий орган звернувся до суду з вимогою про її стягнення.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції, враховуючи фактичні обставини справи та приписи податкового законодавства, виходив з того, що за відсутності добровільної сплати платником податку наявної суми узгодженої заборгованості, остання, підлягає стягненню за рішенням суду.

Відповідно до частини 1 статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Вимогою заявленого позову є стягнення податкового боргу, предметом доказування в даній справі є обставини, які свідчать про наявність підстав, з якими закон пов`язує можливість стягнення податкової заборгованості в судовому порядку: встановлення факту її сплати в добровільному порядку або встановлення відсутності такого факту; перевірка вжиття контролюючим органом заходів щодо стягнення податкового боргу на підставі та в черговості, встановлених ПК України, тощо.

Посилання скаржника на те, що ОСОБА_1 фактично передала домоволодіння за адресою АДРЕСА_1 у безоплатне володіння та користування релігійній громаді Церкви ХВЄП, як на підставу застосування до позивачки пільг з оподаткування об`єктів нерухомості, є необґрунтованими, оскільки в межах розгляду даної справи, апеляційний суд не надає оцінку правомірності винесення податкових повідомлень-рішень та податкової вимоги, а лише встановлює факт узгодженості грошового зобов`язання.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Тобто, суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів в Україні, регулюються Податковим кодексом України.(далі ПК України)

Відповідно до п.15.1 ст.15 Податкового кодексу України платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об`єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об`єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов`язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.

Підпунктами 16.1.3 та 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України встановлено, що платник податків зобов`язаний: подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків та зборів; сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Підпунктом 14.1.157 п.14.1 ст.14 ПК України передбачено, що податкове повідомлення-рішення - письмове повідомлення контролюючого органу (рішення) про обов`язок платника податків сплатити суму грошового зобов`язання, визначену контролюючим органом у випадках, передбачених цим Кодексом та іншими законодавчими актами, контроль за виконанням яких покладено на контролюючі органи, або внести відповідні зміни до податкової звітності.

Так, 27.04.2018 року контролюючим органом прийнято податкове повідомлення-рішення № 0-1425, яким ОСОБА_1 визначено суму податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки за 2017 рік, у розмірі 72 048,00 грн.

25.05.2019 року ГУ ДПС у Миколаївській області прийнято податкове повідомлення-рішення № 0-1403, яким ОСОБА_1 визначено суму податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки за 2018 рік, у розмірі 83 823,35 грн.

Зазначені податкові повідомлення-рішення було направлено контролюючим органом рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу ОСОБА_1 : АДРЕСА_2 .

Відповідно до п. 58.3 ст. 58 Податкового кодексу України, податкове повідомлення-рішення вважається надісланим (врученим) платнику податків, якщо його передано посадовій особі такого платника податків під розписку або надіслано листом з повідомленням про вручення.

Податкове повідомлення-рішення вважається надісланим (врученим) фізичній особі, якщо його вручено їй особисто чи її законному представникові або надіслано на адресу за місцем проживання або останнього відомого її місцезнаходження фізичної особи з повідомленням про вручення. У такому самому порядку надсилаються податкові вимоги та рішення про результати розгляду скарг.

У разі коли пошта не може вручити платнику податків податкове повідомлення-рішення або податкові вимоги, або рішення про результати розгляду скарги через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб, їх відмову прийняти податкове повідомлення-рішення або податкову вимогу, або рішення про результати розгляду скарги, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, податкове повідомлення-рішення або податкова вимога, або рішення про результати розгляду скарги вважаються врученими платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причин невручення.

При цьому, апеляційний суд зазначає, що добросовісний платник податків зобов`язаний забезпечити отримання ним кореспонденції за адресою місцезнаходження, яка зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. У разі невиконання цього обов`язку платник не вправі посилатись на неотримання ним документів як на обставину, що звільняє його від настання у зв`язку з цим негативних для такого платника наслідків.

За таких обставин, згідно до вимог ПК України, прийняті контролюючим органом податкові повідомлення-рішення, які надіслані відповідачу на адресу за місцем проживання (а.с.11), вважаються врученими ОСОБА_1 у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення або із зазначенням причин невручення.

Пункт 56.1 ст. 56 Податкового кодексу України передбачає, що рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку.

Згідно із п. 56.17 ст. 56 вказаного Кодексу процедура адміністративного оскарження закінчується: днем, наступним за останнім днем строку, передбаченого для подання скарги на податкове повідомлення-рішення або будь-яке інше рішення відповідного контролюючого органу у разі, коли така скарга не була подана у зазначений строк; днем отримання платником податків рішення відповідного контролюючого органу про повне задоволення скарги; днем отримання платником податків рішення центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику; днем звернення платника податків до контролюючого органу із заявою про розстрочення, відстрочення грошових зобов`язань, що оскаржувались.

День закінчення процедури адміністративного оскарження вважається днем узгодження грошового зобов`язання платника податків.

Судова колегія зазначає, відповідних належних доказів оскарження та скасування у судовому порядку прийнятих контролюючим органом податкових повідомлень-рішень №0-1425 27.04.2018 року та №0-1403 від 25.05.2019 року, відповідачем до суду першої та апеляційної інстанцій не надано.

Приписами п.п.14.1.175 п.14.1 ст.14 ПК України встановлено, що податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Згідно із п. 59.1 ст. 59 ПК України у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення - рішення.

Разом з цим, відповідно до п.59.5 ст.59 Податкового кодексу України у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення. У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Також підпунктом 57.3 ст. 57 ПК України передбачено, що у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

Наказом Міністерства Фінансів України від 30.06.2017 № 610 «Про затвердження Порядку направлення контролюючими органами податкових вимог платникам податків» (Далі - Порядок), який Зареєстровано в Міністерстві юстиції України 24 липня 2017 року за № 902/30770 визначено механізм формування, надсилання, вручення та відкликання податкових вимог органами доходів і зборів.

Зокрема, у п. 2 вказано, що Дія цього Порядку поширюється на платників податків, у яких виник податковий борг.

Як убачається з матеріалів справи, у зв`язку з тим, що станом на 26 жовтня 2018 року за відповідачем рахується податковий борг у сумі 66 562,41 грн., Головним управлінням ДПС у Миколаївській області сформовано податкову вимогу форми «Ф» № 63-50 від 27.10.2018 року на загальну суму 66 562,41 грн., яка направлена поштою на адресу боржника. Згідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, поштове відправлення було повернуто на адресу податкового органу із відміткою поштового відділення «за закінченням встановленого строку зберігання».

Таким чином, податкова вимога надсилалася контролюючим органом та згідно до вимог ПК України, вважається врученою ОСОБА_1 у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення або із зазначенням причин невручення.

Разом з тим, відповідних належних доказів на підтвердження сплати відповідачем, визначеної вказаною податковою вимогою суми податкового боргу, чи її оскарження, ані суду першої інстанції, ані суду апеляційної інстанції не надано.

У зв`язку з несплатою суми узгодженого грошового зобов`язання-заборгованості, що підтверджується матеріалами справи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності правових підстав для задоволення позовних вимог.

Згідно до ст. 242 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Згідно із практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд, що і вчинено судом у даній справі.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, а доводи відповідача, викладені у скарзі, не свідчать про порушення судом норм матеріального чи процесуального права, які могли б призвести до неправильного вирішення справи.

Отже, при ухваленні оскаржуваного рішення судом першої інстанції було дотримано всіх вимог законодавства, а тому відсутні підстави для його скасування.

З підстав визначених статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 19 листопада 2020 року по справі № 400/3490/20 за позовом Головного управління ДПС у Миколаївській області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її підписання суддями та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня отримання сторонами копії судового рішення.

Суддя-доповідач: Димерлій О.О.
Судді Танасогло Т.М. Єщенко О.В.