Справа № 0740/978/18
Суддя: Микуляк П.П.
Дата ухвалення: 2021-02-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

25 лютого 2021 рокум. Ужгород№ 0740/978/18

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Микуляк П.П.,

при секретарі Петрус К.І.,

за участю:

позивача: ОСОБА_1 , представник - Коваленко О.М.,

відповідача: Головне управління Національної поліції в Закарпатській області, представник - Щадей С.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Закарпатській області про поновлення на роботі та оплату за час вимушеного прогулу, -

В С Т А Н О В И В:

У відповідності до ст. 243 Кодексу адміністративного судочинства України проголошена вступна та резолютивна частини Рішення. Повний текст Рішення виготовлено та підписано 15 березня 2021 року.

ОСОБА_1 звернулася до Закарпатського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Закарпатській області, в якому просить:

- визнати незаконним та скасувати п. 3 наказу №954 від 14.05.2018 р. Головного управління національної поліції в Закарпатській області;

- визнати незаконним та скасувати наказ №163 о/с від 02.08.2018 р.;

- визнати незаконним та скасувати наказ №175 о/с від 21.08.2018 р. Головного управління національної поліції в Закарпатській області в частині, якою звільнено зі служби в поліції підполковника поліції ОСОБА_1 (0073110), заступника начальника відділу організації діяльності груп реагування управління превентивної діяльності ГУНП в Закарпатській області, з 20 серпня 2018 року;

- зобов`язати Головне управління національної поліції в Закарпатській області поновити ОСОБА_1 (0073110), підполковника поліції, на посаді заступника начальника відділу організації діяльності груп реагування управління превентивної діяльності ГУНП в Закарпатській області, код ІНН НОМЕР_1 , та виплатити вимушений прогул за період незаконного звільнення.

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 06 листопада 2018 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 14 лютого 2019 року залишено без змін рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 06 листопада 2018 року.

Постановою Верховного Суду від 08 липня 2020 року скасовано Рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 06 листопада 2018 року та Постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 14 лютого 2019 року та направлено справу на новий розгляд до Закарпатського окружного адміністративного суду.

20 липня 2020 року відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, адміністративну справу №0740/978/18 передано для розгляду судді.

Позовні вимоги аргументовані тим, що наказом начальника ГУНП в Закарпатській області від 21 серпня 2018 року №175 о/с позивачку звільнено зі служби в поліції відповідно до ч.1 ст.77 Закону України "Про національну поліцію" на підставі п.3 наказу ГУНП в Закарпатській області від 14.05.2018 р. №954 з 20 серпня 2018 року.

Позивач вважає такі рішення незаконними та такими, що прийняті всупереч норм трудового законодавства та зазначає, що рішення про притягнення до дисциплінарної відповідальності було прийнято за результатами службового розслідування.

У висновку службового розслідування не об`єктивно зазначено що позивачка, незважаючи на те, що була пасажиром - була старшою за званням та допустила неналежне виконання службової дисципліни, що проявилося у не вжитті заходів припинення порушень Правил дорожнього руху України, які вчиняв водій під час керування транспортним засобом, що призвели до тяжких наслідків та суспільного резонансу.

Вважає таку позицію відповідача надуманою і такою, що суперечить вимогам ПДР та покладеним на неї службовим обов`язкам. Просила врахувати всі обставини та належно оцінити докази по справі.

Представником відповідача до суду було подано відзив на позовну заяву, відповідно до якого не визнає позов та зазначає, що твердження позивача про необґрунтованість та незаконність звільнення не відповідають дійсності, оскільки позивач звільнена з посади в порядку, встановленому законом, за фактом реалізації дисциплінарного стягнення, накладеного за результатами проведеного службового розслідування.

Так, у висновку службового розслідування зазначено, що будучи старшою за званням не вжила заходів щодо припинення порушень Правил дорожнього руху України водієм, що в подальшому призвело до скоєння дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої її учасники зазнали тілесних ушкоджень. Вказана дорожньо-транспортна пригода викликала суспільний резонанс та заподіяла шкоду авторитету ГУНП в Закарпатській області та поліції в цілому.

В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі з мотивів, наведених у позовній заяві та просили їх задовольнити. Додатково просили дослідити документи, що містяться в матеріалах справи.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечила щодо задоволення позовних вимог та просила суд відмовити у їх задоволенні.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 09 квітня 2018 року о 15 год 35 хв. до Головного управління Національної поліції в Закарпатській області надійшло анонімне повідомлення про те, що в с. Гать Берегівського району сталася дорожньо-транспортна пригода за участю службового автомобіля марки "Scoda-Oсtavia" д.н.з. НОМЕР_2 . За результатами виїзду на місце події працівників ВІОС УКЗ ГУНП, Закарпатського управління ДВБ Національної поліції України та слідчо-оперативної групи Берегівського ВП ГУНП встановлено, що 09.04.2018р. близько 15год 35хв. старший інспектор відділу організації діяльності груп реагування УПД ГУНП в Закарпатській області старший лейтенант поліції ОСОБА_2 , керуючи службовим автомобілем марки "Scoda-Oсtavia" д.н.з. НОМЕР_2 рухаючись у напрямку м.Берегово при в`їзді в с.Гать Берегівського району на різкому повороті не впорався з керуванням, внаслідок чого допустив зіткнення на узбіччі дороги з деревом та з`їхав у кювет. У якості пасажирів у зазначеному автомобілі перебували: на передньому сидінні - старший інспектор відділу дільничних офіцерів поліції УПД ГУНП в Закарпатській області майор поліції ОСОБА_3 , на задньому сидінні - заступник начальника відділу організації діяльності груп реагування УПД ГУНП в Закарпатській області підполковник поліції ОСОБА_1 .

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди водій - ОСОБА_2 отримав тілесні ушкодження у вигляді ЗЧМТ, рваної рани лівої кисті та дисторсії шийного відділу хребта. Передній пасажир - ОСОБА_3 отримав тілесні ушкодження у вигляді забою грудної клітини.

Пасажир заднього ряду - ОСОБА_1 отримала тілесні ушкодження у вигляду струсу головного мозку, рваної рани обличчя, забою шийного відділу хребта, забою грудної клітини та тупої травми черевної порожнини.

На момент автопригоди вказані особи перебували на службі на підставі плану-завдання на проведення перевірки працівниками УПД ГУНП організації несення служби нарядів СРПП Берегівського ВП ГУНП та Виноградівського ВП ГУНП, затвердженого начальником УПД ГУНП полковником поліції ОСОБА_4 06.04.2018 р. (а.с. 67 - 72).

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобіль "Scoda-Oсtavia" д.н.з. НОМЕР_2 зазнав механічних пошкоджень.

Наказом ГУНП в Закарпатській області від 12 квітня 2018 року №739 призначено службове розслідування за фактом даної дорожньо-транспортної пригоди (а.с. 46).

За результатами проведеного службового розслідування складено висновок від 08 травня 2018 року, затверджений начальником ГУНП в Закарпатській області.

Щодо водія - ОСОБА_2 у висновку службового розслідування додатково зазначено, що останній на шляху слідування службового автомобіля з м. Ужгорода до Берегівського району під час керування службовим автомобілем грубо порушував вимоги Правил дорожнього руху. Зокрема, всупереч вимог п.п 3.1, 14.6 "в", 34.1 Правил дорожнього руху України не виконуючи невідкладне службове завдання, рухався з проблисковими маячками, в с.Ракошино по вул.Центральній здійснив обгін автомобілів ближче, ніж за 50 м перед пішохідним переходом, перетнувши суцільну лінію дорожньої розмітки. Своїми діями ОСОБА_2 створив аварійну обстановку транспортним засобам, які рухались в протилежному напрямку на зустрічній смузі руху, внаслідок чого змусив транспортні засоби різко гальмувати, змінювати напрямки руху та вживати заходи щодо забезпечення особистої безпеки.

Щодо пасажира - ОСОБА_1 у висновку службового розслідування додатково зазначено, що під час визначення ступеня вини було враховано також ту обставину, що ОСОБА_1 і раніше допускала порушення службової дисципліни (зокрема в 2017 року була притягнута до дисциплінарної відповідальності у виді зауваження за порушення транспортної дисципліни) і заходи профілактичного впливу стосовно останньої не дали відповідних результатів.

А тому (п.6 стор.10 Висновку) за неналежне виконання службової дисципліни, порушення вимог п.п. 1, 2, 4 ст. 18 Закону України від 02.07.2015 №580-VIII "Про Національну поліцію", ст.ст. 1, 2, 7, 8 Закону України від 22.02.2006 №3460-IV "Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України", ст. 14 Закону України "Про дорожній рух", п.п. 3.1, 14.6 "в", 34.1. Правил дорожнього руху України, Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 №1179, що проявилося у неприпиненні протиправних дій водія ОСОБА_2 під час керування службовим автомобілем, яке призвело до тяжких наслідків та набуло значного суспільного резонансу, і як наслідок негативно вплинуло на авторитет та імідж ГУНП в Закарпатській області та поліції в цілому, заступника начальника відділу організації діяльності груп реагування УПД ГУНП в Закарпатській області підполковника поліції ОСОБА_1 , відповідно до п. 8 ст. 12 Закону України від 22.02.2006 №3460-ІV "Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України", вирішено звільнити зі служби в поліції (а.с. 84 - 85).

Так, Наказом ГУНП в Закарпатській області від 14.05.2018 р. №954 за неналежне виконання службової дисципліни, порушення вимог п.п. 1, 2, 4 ст. 18 Закону України від 02.07.2015 №580-VIII "Про Національну поліцію", ст.ст. 1, 2, 7, 8 Закону України від 22.02.2006 №3460-IV "Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України", ст. 14 Закону України "Про дорожній рух", п.п. 3.1, 14.6 "в", 34.1. Правил дорожнього руху України, Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 №1179, що проявилося у неприпиненні протиправних дій ОСОБА_2 під час керування службовим автомобілем, яке призвело до тяжких наслідків та набуло значного суспільного резонансу, і як наслідок негативно вплинуло на авторитет та імідж ГУНП в Закарпатській області та поліції в цілому, заступника начальника відділу організації діяльності груп реагування УПД ГУНП в Закарпатській області підполковника поліції ОСОБА_1 , відповідно до п. 8 ст. 12 Закону України від 22.02.2006 №3460-ІV "Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України", звільнено зі служби в поліції (а.с. 86 - 88).

Наказом ГУНП в Закарпатській області від 02.08.2018 р. №163 о/с, відповідно до ч. 1 ст. 77 Закону України "Про Національну поліцію", звільнено зі служби в поліції за п. 6 (у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України) підполковника поліції ОСОБА_1 , заступника начальника відділу організації діяльності груп реагування управління превентивної діяльності ГУНП в Закарпатській області, з 03 серпня 2018 року (а.с. 10).

Наказом ГУ НП в Закарпатській області №175 о/с від 21.08.2018 р. п. наказу ГУ НП в Закарпатській області від 02.08.2018 р. №163 о/с в частині звільнення з 03 серпня 2018 року зі служби в поліції ОСОБА_1 частково змінено. Вважати звільненою зі служби в поліції з 20 серпня 2018 року (а.с. 11).

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначено Законом України від 02.07.2015 р. №580-VIII "Про Національну поліцію" (далі Закон №580).

Згідно ст. 3 вказаного Закону №580 у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону №580, поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.

Ст. 18 Закону №580 регламентує основні обов`язки поліцейських, серед яких, неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва.

За приписами ч.1, 2 ст.19 Закону №580 у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону. Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Відповідно до п. 4 розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №580 до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом акти законодавства застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

Пункт 9 розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України від 23.12.2015 №901-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям Закону України "Про Національну поліцію" встановлено, що до набрання чинності Законом України "Про Дисциплінарний статут Національної поліції" поширити на поліцейських дію Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України "Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України" (далі - Дисциплінарний статут).

Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України визначає сутність службової дисципліни, обов`язки осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ України стосовно її дотримання, види дисциплінарних стягнень, порядок і права начальників щодо їх застосування, а також порядок оскарження дисциплінарних стягнень.

Відповідно до ч.1 ст.1 Дисциплінарного статуту, службова дисципліна - дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України.

Дисциплінарний проступок згідно з дефініцією, що надається в ст. 2 Дисциплінарного статуту, - це невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни.

Статтею 5 Дисциплінарного статуту встановлено, що за вчинення дисциплінарних проступків особи рядового і начальницького складу несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом. Особи рядового і начальницького складу, яких в установленому законодавством порядку притягнуто до адміністративної, кримінальної або матеріальної відповідальності, водночас можуть нести і дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

За приписами ст. 7 Дисциплінарного статуту службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов`язує кожну особу рядового і начальницького складу: дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги працівника органів внутрішніх справ України, статутів і наказів начальників; захищати і охороняти від протиправних посягань життя, здоров`я, права та свободи громадян, власність, довкілля, інтереси суспільства і держави; поважати людську гідність, виявляти турботу про громадян і бути готовим у будь-який час надати їм допомогу; дотримуватися норм професійної та службової етики; берегти державну таємницю; у службовій діяльності бути чесною, об`єктивною і незалежною від будь-якого впливу громадян, їх об`єднань та інших юридичних осіб; стійко переносити всі труднощі та обмеження, пов`язані зі службою; постійно підвищувати свій професійний та культурний рівень; сприяти начальникам у зміцненні службової дисципліни, забезпеченні законності та статутного порядку; виявляти повагу до колег по службі та інших громадян, бути ввічливим, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку, носіння встановленої форми одягу, вітання та етикету; з гідністю і честю поводитися в позаслужбовий час, бути прикладом у дотриманні громадського порядку, припиняти протиправні дії осіб, які їх учиняють; берегти та підтримувати в належному стані передані їй в користування вогнепальну зброю, спеціальні засоби, майно і техніку.

Окрім того, зазначеною статтею Дисциплінарного статуту обумовлено, що у разі виявлення порушень законодавства, зловживань чи інших правопорушень у службовій діяльності особа рядового або начальницького складу повинна вжити заходів щодо припинення цих порушень та доповісти про це безпосередньому або старшому прямому начальникові.

Пунктом 4 розділу 3 Правил поведінки та професійної етики осіб рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ України, затверджених наказом МВС України від 22 лютого 2012 року №155 (далі - Правила поведінки) визначено, що працівник органів внутрішніх справ, керуючись Присягою, відповідно до службового обов`язку, дотримуючись професійних честі і гідності, бере на себе такі моральні зобов`язання: визнавати пріоритет державних і службових інтересів над особистими у своїй діяльності; бути прикладом безумовного дотримання вимог законів та службової дисципліни в професійній діяльності та приватному житті, залишатися за будь-яких обставин чесним і непідкупним, відданим інтересам служби; ставитися нетерпимо до будь-яких дій, які ображають та принижують людську гідність, заподіюють біль і страждання, являють собою тортури, жорстокість, нелюдське поводження з людьми; виявляти твердість і непримиренність у боротьбі зі злочинцями, застосовуючи для досягнення поставленої мети виключно законні і високоморальні принципи.

Порядок накладення дисциплінарних стягнень визначено ст. 14 Дисциплінарного статуту, відповідно до якої з метою з`ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування. Службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення начальником. У разі необхідності цей термін може бути продовжено начальником, який призначив службове розслідування, або старшим прямим начальником, але не більш як на один місяць. Перед накладенням дисциплінарного стягнення начальник або особа, яка проводить службове розслідування, повинні зажадати від порушника надання письмового пояснення. Небажання порушника надавати пояснення не перешкоджає накладенню дисциплінарного стягнення.

Порядок проведення службового розслідування стосовно особи (осіб) рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ у разі надходження до органів та підрозділів внутрішніх справ України, навчальних закладів та науково-дослідних установ системи Міністерства внутрішніх справ України відомостей про вчинення нею (ними) дій, які порушують права і свободи громадян, службову дисципліну, оформлення результатів службового розслідування та прийняття за ними рішення, а також компетенцію структурних підрозділів та посадових осіб органів внутрішніх справ України при його проведенні встановлюється Інструкцією про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України, затвердженою Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 12 березня 2013 року №230 (далі Інструкція).

Пунктом 2.1 Інструкції визначено, що підставами для проведення службового розслідування є порушення особами рядового і начальницького складу службової дисципліни, у тому числі скоєння кримінальних або адміністративних правопорушень, знищення або втрата службових документів, доручених або охоронюваних матеріальних цінностей, вчинення особами рядового і начальницького складу діянь, які порушують права і свободи громадян, службову дисципліну, інші події, пов`язані із загибеллю (смертю) осіб рядового і начальницького складу чи їх травмуванням (пораненням), а також події, які сталися за участю осіб рядового і начальницького складу і можуть викликати суспільний резонанс.

Як вбачається з матеріалів службового розслідування, дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції на ОСОБА_1. було накладено у зв`язку з неналежним виконанням службової дисципліни, порушенням норм законодавчих актів, що проявилося у неприпиненні протиправних дій ОСОБА_2 , що грубо порушував вимоги Правил дорожнього руху під час керування службовим автомобілем, яке призвело до тяжких наслідків та набуло значного суспільного резонансу.

Положеннями ст. 12 Дисциплінарного статуту визначений перелік дисциплінарних стягнень, що можуть бути застосовані до особи за порушення службової дисципліни, до яких відносяться:

1) усне зауваження;

2) зауваження;

3) догана;

4) сувора догана;

5) попередження про неповну посадову відповідність;

6) звільнення з посади;

7) пониження в спеціальному званні на один ступінь;

8) звільнення з органів внутрішніх справ.

Статтею 14 Дисциплінарного статуту передбачено, що при визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов`язків, рівень кваліфікації тощо.

Відповідно до положень ст. 14 Дисциплінарного статуту, звільнення осіб рядового і начальницького складу з органів внутрішніх справ як вид стягнення є крайнім заходом дисциплінарного впливу.

Проведеним службовим розслідуванням встановлено, що позивач разом з іншими працівниками поліції на виконання плану-завдання 09 квітня 2018 року виїхала на службовому автомобілі марки "Scoda-Oktavia", д.н.з. НОМЕР_2 з м. Ужгорода до Берегівського району. Керував автомобілем старший інспектор відділу організації діяльності груп реагування УПД ГУНП в Закарпатській області старший лейтенант поліції ОСОБА_2 . Позивач перебувала у вказаному автомобілі в якості пасажира.

Відповідно до визначення, наданого ст. 14 Закону України "Про дорожній рух" №3353-XII від 30.06.1993, учасниками дорожнього руху є особи, які використовують автомобільні дороги, вулиці, залізничні переїзди або інші місця, призначені для пересування людей та перевезення вантажів за допомогою транспортних засобів. До учасників дорожнього руху належать водії та пасажири транспортних засобів, пішоходи, велосипедисти, погоничі тварин.

Нормами Закону України "Про дорожній рух" визначений обов`язок учасників дорожнього руху, в тому числі, знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; а також створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України регламентовано Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001 (далі ПДР).

В розумінні положень ПДР водієм є особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії.

Відповідно до визначення, наданого ПДР, пасажиром являється особа, яка користується транспортним засобом і перебуває в ньому, але не причетна до керування ним.

Згідно розділу 5 ПДР пасажиром заборонено під час руху відвертати увагу водія від керування транспортним засобом та заважати йому в цьому.

Отже, особою, відповідальною за порушення правил дорожнього руху під час керування транспортним засобом є водій, а пасажир не може нести відповідальність за дії водія.

Слід зазначити, що, будучи пасажиром автомобіля і, перебуваючи на його задньому сидінні, позивачка об`єктивно була позбавлена можливості здійснювати повноцінний контроль за дорожньою ситуацією, зокрема, визначити швидкість автомобіля, встановити правильність маневрування на дорозі, тощо.

Скасовуючи рішення суду першої на апеляційної інстанції Верховний суд зазначив, що участь працівника поліції ОСОБА_1 у дорожньо-транспортній пригоді, потрібно досліджувати та оцінювати не тільки у вимірі її участі та/чи причетності до порушень Правил дорожнього руху, які судячи зі встановлених в цій справі обставин були істотними та спричинили, у підсумку, до тяжких наслідків, але й зважати при цьому на те, що позивачка є працівником поліції, у день, коли сталася аварія, була в службовій машині саме як працівник поліції, яка виконувала службові обов`язки. Колегія суддів не заперечила того, що відповідальність за порушення Правил дорожнього руху несе водій, а не пасажир. Водночас для правильного вирішення цього спору, на думку суддів Верховного суду, того факту, що позивачка була пасажиром службового автомобіля, який потрапив в дорожньо-транспортну пригоду, і не могла припинити порушень, які допускав водій, за описаних вище обставин, недостатньо, адже йдеться про дисциплінарний проступок.

Якщо розглядати цей спір у вимірі дотримання позивачем як посадовою особою органу поліції службової дисципліни, що власне слугувало підставою для її звільнення з органів поліції, то поряд з тим, що наведено вище, мали б бути з`ясовані такі обставини як-от: наявність затвердженого/погодженого плану-завдання, на підставі та на виконання якого ОСОБА_1 та двоє інших працівників поліції виїхали (09.04.2018р.) на службовому автомобілі марки "Skoda-Oсtavia", д.н.з. НОМЕР_2 ; наявність дозволу чи інших офіційних документів, на підставі яких використовувався вказаний службовий автомобіль; дотримання вимог внутрішніх відомчих документів щодо порядку формування груп для патрулювання/чергування.

На виконання вище наведеного представником позивача було надано ряд документів, які в судовому засіданні були досліджені (а.с.99 т.2) за заслухані пояснення сторін з цього приводу. (протокол суд. засідання від 16.12.2020р.)

Так в судовому засіданні було встановлено, що позивачка, будучи пасажиром транспортного засобу ПДР не порушувала, жоден протокол, щодо наведеного складений не був, а відомості щодо будь якого порушення ПДР позивачкою відсутні взагалі.

Додатково встановлено, що в матеріалах справи відсутня інформація, щодо проведення саме позивачкою інструктажу водія.

Виїзд службового автомобіля був погоджений не позивачкою, а начальником ГУ НП. Функціональні обов`язки позивачки не передбачали можливості втручання в дії водія, який як відомо несе індивідуальну відповідальність за керування т/з та за наслідки порушення ПДР.

Судом також було встановлено, що позивачкою, як посадовою особою службову дисципліну порушено не було, а сама наявність план-завдання, жодним чином не могла слугувати причиною наявності порушення службової дисципліни та як наслідок її звільнення з посади.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання поновити ОСОБА_1 на займаній під час звільнення посаді та виплатити за вимушений прогул в період незаконного звільнення, суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що на виконання Рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 06 листопада 2018 року позивачку було поновлено на посаді заступника начальника відділу організації діяльності груп реагування управління превентивної діяльності ГУНП в Закарпатській області.

Постановою Верховного Суду від 08 липня 2020 року скасовано Рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 06 листопада 2018 року та Постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 14 лютого 2019 року та направлено справу на новий розгляд до Закарпатського окружного адміністративного суду. Тобто Рішення суду на підставі, якого позивачку було поновлено - скасоване. Однак в судовому засіданні було встановлено, що після наведеного позивачка продовжила працювати та жодних наказів, щодо її звільнення із ГУНП в Закарпатській області на момент розгляду судом справи не приймалося.

З метою запобігання порушення правам позивачки в майбутньому (в період часу після розгляду справи в першій інстанції та набранням рішення законної сили) дотримуючись справедливого балансу суд вважає за потрібне задовольнити позовну вимогу в частині поновлення на посаді.

Щодо виплати коштів за час вимушеного прогулу слід зазначити, що згідно листа Управління фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку ГУНП в Закарпатській області від 12.02.2021р. встановлено, що позивачкою на виконання рішення суду від 06.11.2018р. отримано всі кошти в сумі 193602,66 грн. В судовому засіданні судом даний факт встановлений та представником позивачки підтверджений.

Згідно ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, всупереч обов`язку доказування, закріпленому у ст.77 КАС України, відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, не доведено тих обставин, що стали підставою для прийняття оскаржуваних наказів, на підставі яких і було звільнено позивачку.

На підставі наведеного та керуючись ст. 242-246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Закарпатській області про поновлення на роботі та оплату за час вимушеного прогулу - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати п. 3 наказу Головного управління національної поліції в Закарпатській області №954 від 14.05.2018 р. "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих поліцейських ГУ НП в Закарпатській області".

Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління національної поліції в Закарпатській області №163 о/с від 02.08.2018 р. "По особовому складу" в частині звільнення зі служби в поліції підполковника поліції ОСОБА_1 з 20 серпня 2018 року.

Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління національної поліції в Закарпатській області №175 о/с від 21.08.2018 р. "По особовому складу" про часткову зміну пункту наказу ГУНП в Закарпатській області від 02.08.2018р. №163 о/с.

Поновити ОСОБА_1 підполковника поліції на займаній на час звільнення посаді заступника начальника відділу організації діяльності груп реагування управління превентивної діяльності Головного управління національної поліції в Закарпатській області з 20 серпня 2018 року.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку передбаченому ст.255 КАС України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції, протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя П.П.Микуляк