Справа № 640/10899/19
Суддя: Мацедонська В.Е.
Дата ухвалення: 2021-04-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

06 квітня 2021 року

м. Київ

справа № 640/10899/19

адміністративне провадження № К/9901/9785/21

Cуддя Верховного Суду у Касаційному адміністративному суді: Мацедонська В.Е.,

перевіривши касаційну скаргу Державного бюро розслідувань

на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 18 вересня 2020 року

та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 09 лютого 2021 року

у справі за позовом ОСОБА_1 до Директора Державного бюро розслідувань Труби Романа Михайловича, Державного бюро розслідувань про встановлення відсутності повноважень, визнання протиправними та скасування наказів, -

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Директора Державного бюро розслідувань Труби Романа Михайловича, Державного бюро розслідувань, в якому просила:

- встановити відсутність у відповідача-1 повноважень для одноосібного прийняття та реалізації рішень щодо призначення на посади та звільнення з посад керівників підрозділів центрального апарату Державного бюро розслідувань;

- визнати протиправним та скасувати наказ Директора Державного бюро розслідувань від 11 червня 2019 року № 185-ос «Про звільнення ОСОБА_1 » з моменту його постановлення (з 11 червня 2019 року);

- визнати протиправним та скасувати наказ Директора Державного бюро розслідувань від 02 жовтня 2019 року № 376-ос з моменту його постановлення (з 02 жовтня 2019 року).

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 18 вересня 2020 року, позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано наказ Директора Державного бюро розслідувань від 11 червня 2019 року № 185-ос «Про звільнення ОСОБА_1 ».

Визнано протиправним та скасовано наказ Директора Державного бюро розслідувань від 02 жовтня 2019 року № 376-ос «Про визнання наказу Державного бюро розслідувань від 11 червня 2019 року № 185-ос таким, що втратив чинність». В решті заявлених позовних вимог - відмовлено.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 09 лютого 2021 року рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 18 вересня 2020 року за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Директора Державного бюро розслідувань Труби Романа Михайловича, Державного бюро розслідувань про встановлення відсутності повноважень, визнання протиправними та скасування наказів - скасовано. Ухвалено нове рішення, яким позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано наказ Директора Державного бюро розслідувань від 11 червня 2019 року № 185-ос «Про звільнення ОСОБА_1 ».

Визнано протиправним та скасовано наказ Директора Державного бюро розслідувань від 02 жовтня 2019 року № 376-ос «Про визнання наказу Державного бюро розслідувань від 11 червня 2019 року № 185-ос таким, що втратив чинність». У решті позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із такими судовими рішеннями, Державним бюро розслідувань подано касаційну скаргу.

За наслідками перевірки касаційної скарги на предмет відповідності вимогам, передбаченим статтями 328-330 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суддею-доповідачем встановлено, що у касаційній скарзі не викладені передбачені КАС України підстави для оскарження судових рішень в касаційному порядку.

Відповідно до частини 1 статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Відповідно до частини четвертої статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.

Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до пункту 4 частини другої статті 330 КАС України у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

У разі подання касаційної скарги на судове рішення, зазначене у частинах другій і третій статті 328 цього Кодексу, в касаційній скарзі зазначається обґрунтування того, в чому полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення (рішень).

Отже, після перевірки змісту поданої у цій справі касаційної скарги встановлено, що вона містить посилання на пункт 3 частини четвертої статті 328 КАС України, відповідно до якої відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, однак скаржником не вказано норму права, щодо застосування якої відсутній висновок Верховного Суду.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 3 частини четвертої статті 328 КАС України (відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах) скаржник повинен чітко вказати, яку саме норму права судами першої та (або) апеляційної інстанцій було застосовано неправильно, а також обґрунтувати, у чому полягає помилка судів при застосуванні відповідної норми права та як, на думку скаржника, відповідна норма повинна застосовуватися.

Зміст касаційної скарги зводиться до незгоди відповідача із оскаржуваними судовими рішеннями та обґрунтування такої незгоди відповідними посиланнями на нормативно-правові акти України, а також посиланням на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

У решті доводи касаційної скарги зводяться до опису встановлених судами у цій справі обставин та їх переоцінки, що виходить за межі повноважень касаційного суду.

Враховуючи межі перегляду судом касаційної інстанції, визначені статтею 341 КАС України, суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

В контексті наведеного слід зауважити, що з урахуванням внесених до КАС України змін, які набрали чинності 08.02.2020 року, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, а тому відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження унеможливлює її прийняття та відкриття касаційного провадження.

При цьому, такий недолік касаційної скарги зумовлює її повернення одноособово суддею, без аналізу колегією суддів дотримання решти вимог, визначених статтею 330 КАС України.

Згідно з пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.

За таких обставин, касаційна скарга підлягає поверненню, як така, що не містить підстав касаційного оскарження з обгрунтуванням того, в чому саме полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного рішення (рішень).

На підставі вищенаведеного та керуючись положеннями статей 328, 330, 332 КАС України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Державного бюро розслідувань на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 18 вересня 2020 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 09 лютого 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Директора Державного бюро розслідувань Труби Романа Михайловича, Державного бюро розслідувань про встановлення відсутності повноважень, визнання протиправними та скасування наказів - повернути особі, яка її подала.

Роз`яснити, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому законом.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя В. Е. Мацедонська