Справа № 280/429/21
Суддя: Лазаренко Максим Сергійович
Дата ухвалення: 2021-04-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

07 квітня 2021 року Справа № 280/429/21 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Лазаренка М.С., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69057, м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 158-Б; ) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

19.01.2021 до Запорізького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі - позивач), підписаний представником - адвокатом Ларченко Юлією Олександрівною (далі - представник), до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі - відповідач), в якому представник позивача просить суд:

- визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у врахуванні довідки про заробітну плату для обчислення пенсії від 25.05.2020 №15/66, виданої Головним управлінням Служби Безпеки України в Донецькій та Луганській областях, та (або) первинної інформації про отриману заробітну плату, зазначену у партійному білеті, при розрахунку пенсії позивачу;

- зобов`язати відповідача врахувати при розрахунку пенсії позивачу довідку про заробітну плату від 25.05.2020 №15/66, виданої Головним управлінням Служби Безпеки України в Донецькій та Луганській областях, та (або) первинної інформації про отриману заробітну плату, зазначену у партійному білеті та провести перерахунок пенсії, забезпечити її виплату та виплатити різницю між фактично отриманою та призначеною пенсією, починаючи з 19.06.2020.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 наразі перебуває на пенсійному обліку та отримує пенсію за віком, призначену відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Зазначено, що при призначенні пенсії за віком позивачу не було враховано час проходження військової служби в Донецькому управлінні КДБ СРСР з 22.11.1982 по 14.12.1991. Так, згідно довідки з галузевого державного архіву СБУ №24/5-3848 від 30.09.2016 позивач працював в Донецькому управлінні КДБ СРСР з 1982 року по 1991 рік, що також підтверджується записом в трудовій книжці від 20.11.1982 та копією партійного білету №20198557. У партійному білеті також зазначені суми отриманої заробітної плати за вказаний період. На звернення позивача щодо підтвердження періоду проходження служби та отриманої заробітної плати, позивач отримав відповідь Головного управління СБУ в Донецькій та Луганській областях про те, що наразі відсутні документи про нарахування та виплату заробітної плати (доходу) у зв`язку з захопленням невідомими особами у 2014 році адмінбудівлі за адресою: АДРЕСА_2 , в якій знаходився архів відомства. Також, позивачу була видана довідка про заробітну плату для обчислення пенсії від 25.05.2020, відповідно до якої середньомісячна заробітна плата за аналогічною посадою (старший оперуповноважений міськвідділу) за календарний рік, що передує року з якого призначається пенсія, яка враховується при обчисленні пенсії, склала 19151,16 грн. Позивач звернувся до відповідача із вказаною довідкою для перерахунку розміру його пенсії, проте отримав необґрунтовану відмову. Позивач, вважаючи дії відповідача щодо відмови у перерахунку пенсії на підставі довідки від 25.05.2020 №15/66, виданої Головним управлінням Служби Безпеки України в Донецькій та Луганській областях, та (або) первинної інформації про отриману заробітну плату, зазначену у партійному білеті, звернувся до суду із цим позовом. Просить задовольнити позовні вимоги.

Ухвалою суду від 25.01.2021 вказану позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви. У встановлений судом строк позивачем надано документи на виконання вимог ухвали суду.

Ухвалою суду від 05.02.2021 відкрито спрощене позовне провадження у справі.

Відповідач позовні вимоги не визнав, 26.02.2021 надав до суду відзив на позовну заяву (вх.№11596), в якому звертає увагу на те, що позивач у заяві про перерахунок пенсії не просив врахувати заробітну плату згідно партійного квитка, а відповідач в свою чергу не приймав рішення про відмову в даному перерахунку пенсії не виносив. Зазначає, що довідка від 25.05.2020 №15/66 видана на підставі абзацу 1 підпункту 1 пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України від 05.07.2006 №919 «Про затвердження Порядку визначення заробітної плати (доходу) для призначення пенсії у разі втрати документів про її нарахування та виплату», який встановлює механізм визначення заробітної плати (доходу) для призначення пенсії застрахованої особи, страховий стаж якої починаючи з 1 липня 2000 р. становить менш як 60 місяців, за основним місцем роботи за період страхового стажу до 1 липня 2000 р. за умови відсутності заробітної плати (доходу) за будь-які інші 60 календарних місяців страхового стажу підряд незалежно від перерв до 1 липня 2000 р. у разі втрати первинних документів про нарахування та виплату підприємствами, установами, організаціями заробітної плати (доходу) у зв`язку із стихійним лихом, аваріями, катастрофами або з інших незалежних від застрахованої особи обставин. Оскільки страховий стаж позивача після 01.07.2000 становить більше 60 місяців, даний Порядок не підлягає застосуванню для визначення заробітної плати позивача. Крім того, позивач просив відповідача зарахувати заробітну плату за період з 1982 року по 1991 рік, а в довідці від 25.05.2020 №15/66 відображена заробітна плата за 2019 рік. У зв`язку з наведеним, підстав для врахування наданої позивачем довідки немає. Із посилання на постанову Верховного Суду України від 10.10.2018 по справі №472/1835/14-а зазначає, що виписки зі штатного розпису про посадовий оклад, профспілкові квитки, квитки партій та рухів, громадських об`єднань не є документами, що засвідчують фактичний заробіток для обчислення пенсії. З урахуванням вищевикладеного, просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

Розглядаючи матеріали справи, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 перебуває на пенсійному обліку та отримує пенсію за віком, призначену відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

У червні 2020 року позивач звернувся до відповідача із заявою про перерахунок пенсії від 26.06.2020, у т.ч. з урахуванням довідки Головного управління Служби безпеки України в Донецькій та Луганській областях №15/66 від 25.05.2020 про заробітну плату для обчислення пенсії, видану на підставі абзацу 1 підпункту 1 пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України від 05.07.2006 №919 «Про затвердження Порядку визначення заробітної плати (доходу) для призначення пенсії у разі втрати документів про її нарахування та виплату».

Листом Комунарського відділу обслуговування громадян м.Запоріжжя (сервісного центру) Управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 01.07.2020 №5700-5659/М-02/8-0800/20 позивача повідомлено про відсутність підстав для врахування при перерахунку пенсії довідки №15/66 від 25.05.2020.

Позивач, вважаючи дії відповідача щодо відмови у перерахунку пенсії на підставі довідки від 25.05.2020 №15/66, виданої Головним управлінням Служби Безпеки України в Донецькій та Луганській областях, та (або) первинної інформації про отриману заробітну плату, зазначену у партійному білеті, звернувся до суду із цим позовом.

Надаючи правову оцінку вказаним обставинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 09.07.2003 (в редакції, чинній на час призначення пенсії) для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.

Пунктом 1 Порядку №919 передбачено, що цей Порядок встановлює механізм визначення заробітної плати (доходу) для призначення пенсії застрахованої особи, страховий стаж якої починаючи з 1 липня 2000 р. становить менш як 60 місяців, за основним місцем роботи за період страхового стажу до 1 липня 2000 р. за умови відсутності заробітної плати (доходу) за будь-які інші 60 календарних місяців страхового стажу підряд незалежно від перерв до 1 липня 2000 р. у разі втрати первинних документів про нарахування та виплату підприємствами, установами, організаціями заробітної плати (доходу) у зв`язку із стихійним лихом, аваріями, катастрофами або з інших незалежних від застрахованої особи обставин.

Відповідно до пункту 3 Порядку №919 за період до 1 січня 1998 року та у разі відсутності даних у Державному реєстрі фізичних осіб платників податків і Державному реєстрі загальнообов`язкового державного соціального страхування заробітна плата (дохід) застрахованої особи за кожний місяць страхового стажу, який враховується під час призначення пенсії, визначається:

1) за наявності підприємства, установи, організації, де працювала особа, або їх правонаступника виходячи з розміру середньої заробітної плати за відповідною професією (посадою) на зазначеному підприємстві, в установі, організації, що склалася у кожному місяці роботи, за який втрачено документи про нарахування та виплату заробітної плати (доходу).

За відсутності на підприємстві, в установі, організації або в їх правонаступника відповідної професії (посади) заробітна плата визначається виходячи з розміру середньої заробітної плати за аналогічною професією (посадою) на зазначеному підприємстві, в установі, організації або в їх правонаступника, що склалася у кожному місяці роботи, за який втрачено документи.

У випадку повної втрати первинних документів про нарахування та виплату підприємствами, установами, організаціями заробітної плати (доходу) за відповідний період заробітна плата визначається за відповідною професією (посадою) на зазначеному підприємстві, в установі, організації за календарний рік, що передує року, з якого призначається пенсія;

2) у разі коли підприємство, установу, організацію ліквідовано, а документи до органу вищого рівня або архівним установам не передано, - виходячи з мінімальної тарифної ставки (посадового окладу) за відповідною або аналогічною професією (посадою), передбаченої відповідною галузевою угодою, за календарний рік, що передує року, з якого призначено пенсію. При цьому коефіцієнт заробітної плати (доходу) застрахованої особи визначається виходячи з розміру середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки України, за місяць, за який розраховується заробітна плата, календарного року, що передує року, з якого призначено (перераховано) пенсію.

Таким чином, з аналізу наведених вище положень слідує, що Порядок №919 застосовується лише при призначенні, а не під час її перерахунку, та лише за умов, встановлених в пункті 1 цього Порядку.

Судом встановлено, що у червні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до відповідача із заявою про перерахунок пенсії (яка призначена 06.10.2015), відповідно до якої просив перерахувати його пенсію з урахуванням періоду проходження військової служби в Донецькому управлінні КДБ СРСР з 22.11.1982 по 14.12.1991 та здійснювати йому виплату пенсії згідно довідки Головного управління СБУ в Донецькій та Луганській областях №15/66 від 25.05.2020 про заробітну плату за обчислення пенсії.

Також суд зазначає, що на момент призначення пенсії позивачу його страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становив більш як 60 місяців, що виключає застосування Порядку №919 до спірних правовідносин.

Таким чином, суд вважає, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області правомірно відмовлено ОСОБА_1 в перерахунку пенсії на підставі довідки про заробітну плату для обчислення пенсії від 25.05.2020 №15/66, виданої Головним управлінням Служби Безпеки України в Донецькій та Луганській областях.

Що стосується вимоги про врахування сум заробітної плати, зазначеної у партійному білеті (квитку) позивача, слід зазначити про таке.

Питання щодо подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до вказаного Закону врегульовано Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного Фонду України №22-1 від 25.11.2005 (далі - Порядок №22-1).

За змістом підпункту «в» пункту 7 Порядку №22-1, заробітна плата для призначення пенсії за період роботи до 01 липня 2000 року Підтверджується довідкою підприємства, установи, організації. Форма і зміст цієї довідки визначені у додатку 1 Порядку.

Відповідно до Порядку №22-1, за бажанням пенсіонера у період до 01 січня 2016 року ним може подаватись довідка про заробітну плату (дохід) до 01 липня 2000 року із зазначенням у ній назв первинних документів, на підставі яких її видано. їх місцезнаходження та адреси, за якою можливо провести перевірку відповідності змісту довідки первинним документам.

Відповідно по пункту 2.10 Порядку №22-1 довідка про заробітну плату (дохід) особи видається на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працював померлий годувальник або особа, яка звергається за пенсією. Якщо такі підприємства, установи, організації ліквідовані або припинили своє існування з інших причин, то довідки про заробітну плату видаються правонаступником цих підприємств, установ чи організацій або архівними установами.

У випадках, коли архівні установи не мають можливості видати довідку за встановленою формою з розшифровкою виплачених сум за видами заробітку, вони можуть видавати довідки, що відповідають даним, наявним в архівних фондах, без додержання цієї форми.

Установлення заробітку для обчислення пенсії на підставі показань свідків не допускається. Виписка зі штатного розпису про посадовий оклад, профспілкові квитки, квитки партій та рухів, громадських об`єднань не є документами, що засвідчують Фактичний заробіток для обчислення розміру пенсії.

Вказана правова позиція узгоджується з судовою практикою Верховного Суду України у спорах цієї категорії, зокрема у постанові від 10.10.2018 по справі №472/1835/14-а.

Відповідно до довідки Головного управління СБУ в Донецькій та Луганській областях №15/72 від 29.05.2020, документи по нарахування та виплату заробітної плати позивачу за період з 22.11.1982 по 14.12.1991 відсутні. Інформація про заробітну плату позивача, відображена в партійному квитку не може вважатися первинним документом. Крім того, в партійному квитку відображена інформація про сплату партійних внесків з 1983 року по 1991 рік, а не страхових внесків.

Враховуючи вищенаведене заробітна плата позивача, відображена в партійному квитку не може бути врахована відповідачем для обчислення пенсії позивача.

Згідно із частинами першою та другою статті 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики ЄСПЛ.

У пункті 50 рішення Європейського суду з прав людини «Щокін проти України» (№23759/03 та №37943/06) зазначено про те, що перша та найважливіша вимога статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року полягає в тому, що будь-яке втручання публічних органів у мирне володіння майном повинно бути законним. Говорячи про «закон», стаття 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року посилається на ту саму концепцію, що міститься в інших положеннях цієї Конвенції (див. рішення у справі «Шпачек s.r.о.» проти Чеської Республіки» (SPACEK, s.r.o. v. THE CZECH REPUBLIC №26449/95). Ця концепція вимагає, перш за все, щоб такі заходи мали підстави в національному законодавстві. Вона також відсилає до якості такого закону, вимагаючи, щоб він був доступним для зацікавлених осіб, чітким та передбачуваним у своєму застосуванні (див. рішення у справі «Бейелер проти Італії» (Beyeler v. Italy №33202/96).

Суд враховує положення Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

Водночас, відповідно до даного Висновку згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, від різних правових положень, звичаїв, доктринальних принципів, а також ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема, у справах «Салов проти України» (заява №65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява №63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява №4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Згідно вимог статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до частини першої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Згідно частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи викладене вище, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Відповідно до частини першої статті 143 КАС України, суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

У зв`язку з відмовою у задоволенні позовних вимог, питання щодо розподілу судових витрат не вирішувалось.

Керуючись статтями 2, 5, 9, 77, 243-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69057, м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 158-Б; ) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення у повному обсязі складено та підписано 07.04.2021.

Суддя М.С. Лазаренко