Справа № 461/9767/20
Суддя: Шинкар Тетяна Ігорівна
Дата ухвалення: 2021-03-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2021 рокуЛьвівСправа № 461/9767/20 пров. № А/857/2725/21
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

судді-доповідача Шинкар Т.І.,

суддів Кухтея Р.В.,

Обрізка І.М.,

секретаря судового засідання Максим Х.Б.,

розглянувши у судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу Галицької митниці Держмитслужби на рішення Галицького районного суду м. Львова (головуючий суддя Зубачик Н.Б.), ухвалене у відкритому судовому засіданні в м. Львові 21 грудня 2020 року у справі №461/9767/20 за позовом ОСОБА_1 до Галицької митниці Держмитслужби про визнання протиправною та скасування постанови про порушення митних правил,

В С Т А Н О В И В:

24.11.2020 Штинда Олег Васильович в інтересах ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Галицької митниці Держмитслужби, просив визнати протиправною та скасувати постанову від 12.05.2020 у справі про порушення митних правил №0028/20900/20.

Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 21 грудня 2020 року позов задоволено.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що TOB «ГРИДО» звернулося до відповідача із коригуючим інвойсом та відповідною заявою - повідомленням про завантаження частини товару, який був призначений для іншого підприємства, таке звернення відбулося за 5 днів до складення протоколу про порушення митних правил №0028/20900/20 від 03.01.2020. Суд першої інстанції вказав, що Галицькою митницею Держмитслужби при винесенні постанови не взято до уваги коригуючий інвойс та відповідну заяву повідомлення ТОВ «ГРИДО» від 28.12.2019. Суд першої інстанції зазначив, що під час розгляду справи митним органом фактично не з`ясовано ступеня вини ОСОБА_1 , наявність чи відсутність складу даного правопорушення у його діях, належним чином не встановлено умислу позивача на вчинення правопорушення, мотиви наведені у оскаржуваній постанові не співставленні з доводами позивача щодо відсутності складу правопорушення. Суд першої інстанції вказав, що Галицькою митницею Держмитслужби не здійснено всіх можливих дій для належного повідомлення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, про час та місце розгляду справи.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Галицька митниця Держмитслужби подала апеляційну скаргу, просить скасувати рішення Галицького районного суду м. Львова від 21 грудня 2020 року та ухвалити нове, яким в задоволенні позову відмовити. Апеляційну скаргу мотивовано тим, що декларантом ТОВ «ГРИДО» в особі керівника Воронова Ф.Ю. вчинено протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів. Вказує, що протокол вважається врученим навіть у разі, якщо особа, яка притягується до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, не перебувала за повідомленою адресою або місце проживання чи фактичного перебування, назване нею, є недостовірним.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, вказавши, що аргументи скаржника є безпідставними, вважає, що судом першої інстанції повно досліджено та належно оцінено докази у справі.

В судове засіданні учасники справи не з`явились, явку повноважних представників не забезпечили, належним чином повідомленні про дату, час та місце розгляду справи, з врахуванням статті 268 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), що відповідно до частини 2 статті 313 КАС України не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до положень статті 229 та 230 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, секретарем забезпечено ведення протоколу судового засідання.

Згідно з ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Суд апеляційної інстанції, переглядаючи справу за наявними у ній доказами та перевіряючи законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які посилаються учасники справи, приходить до переконання, що оскаржуване рішення суду першої інстанції вимогам статті 242 КАС України відповідає.

Як встановлено судом першої інстанції з матеріалів справи, 12.05.2020 Галицькою митницею Держмитслужби винесено постанову у справі про порушення митних правил №0028/20900/20, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого статтею 485 МК України та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 297361,80 грн.

Відповідно до вказаної постанови 23.12.2019 керівником TOB «ГРИДО» Вороновим Ф.Ю., до відділу митного оформлення «Малехів» митного поста «Львів-північний» Галицької митниці Держмитслужби подано в електронному вигляді митну декларацію типу IM 40 ДЕ №UA209140/2019/705611, з метою митного оформлення у митному режимі «Імпорт» товарів згідно з переліком. Відправником товару «WELFARE GLOBAL DOO», Belgrade, Bul.A.Carnojevica 81/1 a11070 Belgrade-Novi Beograd, Serbia, отримувач TOB «ГРИДО», 61045, Харківські обл., м.Харків в. ОТАКАРА ЯРОША, 18 Україна.

03.01.2020 митним оглядом товарів встановлено, що у транспортному засобі, р.н. НОМЕР_1 / НОМЕР_2 , знаходяться товари задекларовані в митній декларації №UA209140/ 2019/ 705611 та долучених до неї ТСД, так і інші товари, не заявлені у вказаній митній декларації.

Сума недоборів на день прийняття ЕМД до митного оформлення становить 99120,60 грн.

На підставі зазначеного вище митним органом зроблено висновок, що декларантом TOB «ГРИДО» в особі керівника Воронова Ф.Ю. вчинено протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, шляхом заявлення в митній декларації від 23.12.2019 №UA209140/ 2019/ 705611 неправдивих відомостей щодо ваги і кількості товарів, а також неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості.

Вважаючи вказану постанову протиправною, такою, що підлягає скасуванню, ОСОБА_1 звернувся із позовом до суду.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

Враховуючи вимоги частини 2 статті 19 Конституції України та частини 2 статті 2 КАС України, законодавцем визначено критерії для оцінювання рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, що вироблені у практиці європейських країн.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Відповідно до статті 458 Митного кодексу України, в редакції чинній на час винесення оскаржуваної постанови, (далі - МК України) порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх митним органам для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на митні органи цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Статтею 485 МК України встановлено, що заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою митному органу документів, що містять такі відомості, або несплата митних платежів у строк, встановлений законом, або інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, а так само використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв`язку з якими було надано такі пільги, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів.

Для притягнення до відповідальності, згідно з статтею 485 МК України необхідно доведення факту заявлення в митній декларації, в даному випадку, неправдивих відомостей та/або надання документів, що містять неправдиві відомості, вини у формі прямого умислу, а також наявність в діях особи особливої мети - ухилення від сплати податків та зборів, або зменшення їх розміру.

За змістом статті 10 Кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

При цьому, статтею 485 МК України передбачено наявність спеціальної протиправної мети неправомірного звільнення від сплати чи зменшення розміру сплати митних платежів, що вказує на те, що це правопорушення може бути вчинено тільки з умисною формою вини, оскільки необережно не можливо заявити неправдиві відомості.

Отже, зовнішній прояв (винного, протиправного) діяння передбаченого статтею 485 МК України обов`язково повинен поєднуватися з умислом суб`єкта вчинення такого на посягання на охоронювані законом суспільні відносин (визначений законом порядок сплати податків та зборів).

Вказане узгоджується з позицією Верховного Суду, висловленою у постанові від 14 лютого 2020 року у справі №233/1783/16-а, від 22 травня 2020 року у справі №751/1477/17, від 20 серпня 2020 року у справі №553/1435/17, від 10 грудня 2020 року у справі № 569/16120/15-а.

Згідно з частиною 1 статті 248 МК України митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання митним органом від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Відповідно до частини 1 статті 257 МК України декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.

Частиною 2 статті 264 МК України встановлено, що митна декларація та інші документи подаються митному органу в електронному вигляді з дотриманням вимог цього Кодексу або на паперових носіях. Митна декларація на паперовому носії супроводжується її електронною копією. Разом з митною декларацією митному органу подаються рахунок або інший документ, що визначає вартість товару, та, у випадках, встановлених цим Кодексом, - декларація митної вартості. Відомості про документи, визначені частиною третьою статті 335 цього Кодексу, зазначаються декларантом або уповноваженою ним особою у встановленому порядку в митній декларації. На вимогу митного органу декларант або уповноважена ним особа зобов`язані надати митному органу оригінали таких документів або засвідчені в установленому порядку їх копії, якщо законодавством не передбачено подання оригіналів.

З метою визначення правильності заповнення поданої митної декларації та відповідності доданих до неї документів установленим вимогам митний орган здійснює перевірку митної декларації. Митна декларація приймається для митного оформлення, якщо вона подана за встановленою формою, підписана особою, яка її подала, і перевіркою цієї декларації встановлено, що вона містить всі необхідні відомості і до неї додано всі документи, визначені цим Кодексом (частини 5, 6 статті 264 МК України).

Перелік документів, що подаються декларантом для підтвердження заявленої митної вартості, визначений статтею 53 МК України.

З матеріалів справи судом першої інстанції встановлено, що 23.12.2019 керівником TOB «ГРИДО» Вороновим Ф.Ю. до відділу митного оформлення «Малехів», митного поста «Львів-північний», Галицької митниці Держмитслужби подано в електронному вигляді митну декларацію типу IM 40 ДЕ №UA209140/2019/705611, з метою митного оформлення у митному режимі «Імпорт» товарів, відправником яких є «WELFARE GLOBAL DOO».

Разом із зазначеною електронною митною декларацією декларантом подано: пакувальний лист WGL-20-12/2019 від 20.12.2019; інвойс WGL-20-12/2019 від 20.12.2019; CMR 1220-3/2019 від 20.12.2019; книжка МДП YX.82760244 від 20.12.2019; контракт 12/1/19 від 19.12.2019.

Будь-які докази щодо фальсифікації поданих до митного оформлення в Україні документів, їх недійсності чи недостовірності в матеріалах справи відсутні.

28.12.2019 TOB «ГРИДО» на адресу Галицької митниці Держмитслужби надіслано засобами електронного зв`язку коригуючий інвойс WGL-20- 12/2019 від 20.12.2019 та заяву від 28.12.2019 №85, щодо завантаження у транспортний засіб, р.н. НОМЕР_1 / НОМЕР_2 частини товару, що призначалась для іншого підприємства.

Так, відповідно до протоколу про порушення митних правил №0028/20914/20 від 03.01.2020, за статтею 485 Митного кодексу України щодо ОСОБА_1 , на підставі якого винесено оскаржувану постанову, у транспортному засобі р.н. НОМЕР_1 / НОМЕР_2 знаходилися не заявлені у митній декларації товари.

Вказаний протокол складено у відсутності особи, що притягується до відповідальності, інформація щодо дати та часу розгляду справи в такому відсутня, як і інформація щодо отримання примірнику протоколу особою, що притягується до відповідальності.

Відповідно до статті 486 Митного кодексу України завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотримання вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням.

За положеннями статті 489 Митного кодексу України посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

В свою чергу, TOB «ГРИДО» за 5 днів до складення вказаного протоколу про порушення митних правил звернулося до відповідача із коригуючим інвойсом та відповідною заявою - повідомленням про завантаження частини товару, який був призначений для іншого підприємства.

Крім того, до матеріалів справи про порушення митних правил долучено лист продавця «WELFARE GLOBAL DOO» від 28.12.2019, у якому вказано про внесення помилково неправильної кількості товарів до пунктів № 88 (светри жіночі) та № 218 (светри жіночі) інвойсу №WGL- 20-12/2019 від 20.12.2019 і корективи до названих пунктів із правильною вказівкою на кількість товарів в них.

За приписами частини 1 статті 510 МК України посадова особа органу доходів і зборів, у провадженні якої знаходиться справа про порушення митних правил, може витребувати документи, необхідні для розгляду справи, у тому числі матеріали фото- і кінозйомки, звуко- і відеозапису, інформаційних баз та банків даних, а також інші носії інформації.

Вказана інформація скаржником як суб`єктом владних повноважень не перевірена, в оскаржуваній постанові не вказано чому така не врахована при вирішенні питання про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за порушення митних правил.

При цьому, суд апеляційної інстанції зауважує, що згідно з диспозицією статті 485 МК України порушення митних правил має місце у разі зазначення декларантом: неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту); неправдивих відомостей щодо ваги або кількості товару, країни походження, відправника та/або одержувача товару; неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТЗЕД. Тобто сам по собі факт невірного зазначення коду товару згідно з УКТЗЕД не становить склад правопорушення згідно з статтею 485 Митного кодексу України.

Вказане відповідає правовій позиції Верховного Суду, висловленій у постановах від 02.10.2018 у справі №640/5082/17, від 14 січня 2021 року у справі №640/5081/17.

При цьому, положення Митного кодексу України передбачають, що контрольну функцію стосовно вірності визначення декларантом коду товару за УКТЗЕД здійснює митний орган і законодавцем відповідальність для заявника (декларанта) встановлена не за неправильне визначення декларантом певного коду товару за УКТЗЕД (у разі наявності якої митниця самостійно приймає рішення про визначення коду товару), а за заявлення в митній декларації неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТЗЕД, тобто недостовірних даних (інформації) стосовно товару, які враховуються при його класифікації віднесення до тієї чи іншої позиції за УКТЗЕД.

За встановлених обставин, враховуючи зазначене правове регулювання, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що в матеріалах справи відсутні, а скаржником не подані обґрунтовані докази в підтвердження у даній справі умислу позивача на заниження митних платежів шляхом заявлення в митній декларації від 23.12.2019 №UA209140/ 2019/ 705611 неправдивих відомостей щодо ваги і кількості товарів, а також неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості.

Окрім того, в матеріалах справи відсутні докази належного повідомлення позивача про дату, час та місце розгляду справи про порушення митних правил, тоді як відповідно до частини 4 статті 526 Митного кодексу України справа про порушення митних правил може бути розглянута за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за це правопорушення, лише у випадках, якщо є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про перенесення розгляду справи.

Як вбачається з матеріалів справи про порушення митних правил №0028/20914/20 листом Галицька митниця Держмитслужби від 10.01.2020, адресований ОСОБА_1 , повідомляла про складення протоколу про порушення митних правил та дату, час та місце розгляду справи. Як додаток до листа зазначено протокол про ПМП, номер якого не відповідає номеру протоколу, складеного щодо позивача.

Вказаний лист скерована позивачу за адресою: АДРЕСА_1 з рекомендованим повідомленням про вручення 13.01.2020, такий повернуто у зв`язку з закінченням встановленого строку зберігання.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що декларантом виступало TOB «ГРИДО» місце знаходження якого вул.Отакара Яроша,18, м.Харків. Вказана адреса наявна в матеріалах справи про порушення митних правил, однак митним органом документи на таку не надсилались.

Водночас, в силу приписів статті 494 МК України у разі відмови особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, одержати примірник протоколу до протоколу вноситься відповідний запис, який підписується посадовою особою митного органу, яка склала протокол, та свідками, якщо вони є, після чого зазначений примірник протягом трьох робочих днів надсилається особі, яка притягується до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, за повідомленою нею або наявною в митних органах адресою (місце проживання або фактичного перебування).

За відсутності належних та допустимих доказів на підтвердження вручення позивачу копії протоколу, своєчасного сповіщення про місце і час розгляду справи про порушення митних правил, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що при складанні протоколу, розгляді справи про порушення митних правил та винесенні постанови в справі про порушення митних правил, відповідачем не дотримано вимог щодо всебічного, повного та об`єктивного з`ясування обставин справи, обмежено позивача у реалізації прав передбачених Митним кодексом України, не дотримано вимог чинного законодавства та принципів, передбачених статтею 2 КАС України.

Відповідно до частини 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

В силу приписів частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Європейський суд з прав людини, судова практика якого в силу приписів статті 6 КАС України та статті 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» застосовується судами як джерело права, у справі «Федорченко та Лозенко проти України» зазначив, що при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумними сумнівом».

Суд апеляційної інстанції зауважує, що у судовому рішенні за результатами розгляду справи обов`язково повинен бути дотриманий критерій переконливості, так як для встановлення обставин у справі при її вирішенні необхідно, щоб докази однієї сторони переконували у наявності цих обставин більше, ніж докази іншої сторони переконували у протилежному.

За встановлених обставин, аналізуючи вимоги частини 1 статті 486, статті 489 МК України, щодо з`ясування обставин кожної справи та вирішення її з дотриманням вимог закону, а також приписів частини 1 статті 466 МК України, щодо застосування адміністративного стягнення за порушення митних правил не інакше, як на підставі та в порядку, що встановлені цим Кодексом та іншими законами України, за відсутності обґрунтованих доказів, які вказували б саме на умисел декларанта на заниження митних платежів, суд апеляційної інстанції, надаючи правову оцінку аргументам сторін, приходить до висновку, що судом першої інстанції даний публічний спір вирішено вірно.

З огляду на викладене, враховуючи положення статті 316 КАС України, прецедентну практику ЄСПЛ, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що судом першої інстанції у рішенні викладено мотиви протиправності винесення постанови в справі про порушення митних правил 12.05.2020 №0028/20900/20, на основі об`єктивної оцінки наданих сторонами доказів повно встановлено фактичні обставини справи, правильно застосовано норми матеріального права. Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, на законність судового рішення не впливають.

Керуючись статтями 230, 272, 286, 308, 310, 316, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Галицької митниці Держмитслужби залишити без задоволення, а рішення Галицького районного суду м. Львова від 21 грудня 2020 року у справі №461/9767/20 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та касаційному оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач Т. І. Шинкар
судді Р. В. Кухтей
І. М. Обрізко
Повне судове рішення оформлене суддею-доповідачем 24.03.2021 згідно з ч.3 ст.321 КАС України